Справа № 600/3948/25-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2025-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/3948/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боднарюка О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати дії ІНФОРМАЦІЯ_1 протиправними та скасувати протокол № 25 від 16 червня 2025 про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію";

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11 червня 2025, про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", з урахуванням висновків суду та надати відповідь за результатом розгляду заяви.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

1. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що звернувся до відповідача із заявою про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на підставі пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». До даної заяви було додано відповідні копії документів.

Звертав увагу суду на те, що заяву разом із копіями вищезазначених документів позивачем особисто направлено відповідачу цінним листом з описом вкладення. Проте, відповіді від відповідача про результати розгляду заяви щодо надання відстрочки, протягом встановленого законом строку, позивачеві не надано.

Наголошував на тому, що у відповідь на запит адвоката отримано відповідь відповідача в якій йдеться про те, що згідно протоколу № 25 від 16.06.2025 року позивачеві відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу по мобілізації згідно п. 3.ч 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", у зв`язку із не доведенням факту утримання та виховання трьох дітей.

На думку позивача, відповідачем не належним чином розглянуто по суті заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації від 11 червня 2025 та не надано оцінку усім підтверджувальним документам у відповідності до норм чинного законодавства, що свідчить про протиправність дій ІНФОРМАЦІЯ_1 .

2. Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов в обґрунтування якого заперечив щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Заперечуючи проти позову зазначив, що рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 є правомірним та вмотивованим. Зокрема, підставою для відмови у надання позивачі відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» відстрочки під час мобілізації слугувало не доведення факту утримання та виховання трьох дітей.

Звертав увагу суду на те, що додатком 5 Постанови №560 імперативно визначений перелік документів, які подаються військовозобов`язаним для підтвердження свого права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.3. ч.1. ст.23 Закону а саме: - свідоцтво про народження кожної дитини із зазначенням батьківства військовозобов`язаного та (або) рішення суду про встановлення факту перебування дитини (дітей) на утриманні військовозобов`язаного (за наявності), інші документи, на підставі яких у військовозобов`язаного виник обов`язок утримувати падчерку, пасинка до досягнення ними 18 років відповідно до статті 268 Сімейного кодексу України (за наявності), та один з таких документів : - свідоцтво про шлюб з матір`ю (батьком) дітей (трьох і більше); - рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), що є військовозобов`язаним; - рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), що є військовозобов`язаним; - письмовий договір між батьками про те, з ким з батьків будуть проживати діти, та про участь другого з батьків у їх вихованні; -свідоцтво про шлюб з матір`ю (батьком) дітей (трьох і більше) та документи, які свідчать про відсутність у малолітніх, неповнолітніх падчерки, пасинка матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або про те, що такі особи не можуть з поважних причин надавати їм належне утримання (свідоцтво про смерть; витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин; рішення суду про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим; вирок суду, за яким особа відбуває покарання у місцях позбавлення волі; висновок медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я чи витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, якщо зазначені мати, батько, дід, баба, повнолітні брати та сестри самі потребують постійного догляду; рішення суду про позбавлення батьківських прав матері, батька); - інформація з Єдиного реєстру боржників про відсутність в Реєстрі відомостей про військовозобов`язаного за категорією стягнення (характером зобов`язання) стягнення аліментів з датою формування такої інформації не пізніше ніж за п`ять днів до дня подання заяви про надання відстрочки.

Водночас зазначив, що належним чином завірених підтверджуючих документів які могли підтвердити факт утримання позивачем трьох дітей надано не було, а тому відповідач вважає, рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу за формою, що визначеною у додатку 7 Постанови №560 прийняте комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 винесене з дотриманням усіх необхідних норм, процедур та встановленому законодавством порядку.

3. Позивач подав до суду відповідь на відзив, в обґрунтування якої наведені переважно подібні аргументи, які викладенні в позовній заяві.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ В СПРАВІ.

1. Ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ ТА ВІДПОВІДНІ ПРАВОВІДНОСИНИ.

1. Позивач звернувся до відповідача із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на підставі пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». До даної заяви було додано наступні копії документів: копія паспорта громадянина України ОСОБА_1 ; копія паспорта громадянина України ОСОБА_2 ; копія свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_1 ; копія свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 ; копія свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_3 разом з перекладом з румунської на українську мову; копія свідоцтва про народження Серія N.14 № НОМЕР_4 разом з апостилем та дослівним підтвердженням реєстрації запиту про народження перекладеним з румунської на українську мову; копія свідоцтва про народження Серія N.14 № НОМЕР_5 разом з апостилем та дослівним підтвердженням реєстрації запиту про народження перекладеним з румунської на українську мову; копія угоди укладеної в процедурі розірвання шлюбу про участь батьків у вихованні та утриманні неповнолітніх дітей після розлючення разом з перекладом з румунської на українську мову; копія свідоцтва про розірвання шлюбу перекладеного з румунської на українську мову; військово-обліковий документ «Резерв+».

2. 03 липня 2025 АО ЮФ «ФОРС-МАЖОР» направлено адвокатський запит до відповідача про надання інформації: Чи ухвалено рішення про надання або відмову у надані відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 на підставі його заяви? Якщо було ухвалено рішення про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , надати належним чином завірену копію довідки про надання відстрочки від призову відповідно до Додатку 6 Постанови №560 КМУ від 16.05.2024 із змінами та доповненнями. У разі прийняття рішення про відмову ОСОБА_1 в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, надати роз`яснення щодо причин такого рішення.

3. 01 серпня 2025 засобами електронного зв`язку отримано відповідь від відповідача в якій йдеться про те, що: «...Згідно протоколу № 25 від 16.06.2025 року ОСОБА_1 відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу по мобілізації згідно п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Підстава: не доведено факт утримання та виховання трьох дітей.

4. Згідно протоколу № 25 засідання комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 по оформленню військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації згідно статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 16.06.2025 року ОСОБА_1 відмовлено у наданні відстрочки, не підтверджено факт утримання та виховання трьох дітей.

5. Судом також встановлено, що у позивача є дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від шлюбу з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини Серія НОМЕР_2 та Свідоцтвом про шлюб Серія НОМЕР_1 .

6. Також у позивача є син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , від шлюбу з ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини НОМЕР_6 , Свідоцтвом про народження дитини НОМЕР_7 та Угодою про участь батьків у вихованні та утриманні неповнолітніх дітей після розлучення № 118.

ДО ВКАЗАНИХ ПРАВОВІДНОСИН СУД ЗАСТОСОВУЄ НАСТУПНІ ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНОДАВСТВА ТА РОБИТЬ ВИСНОВКИ ПО СУТІ СПОРУ.

1. Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

2. Указами Президента України №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, №254/2023 від 01.05.2023, №451/2023 від 26.07.2023, №734/2023 від 06.11.2023, № 49/2024 від 05.02.2024 строк дії воєнного часу продовжувався та діє по даний час. .

3. Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21 жовтня 1993 року №3543-XII (далі - Закон №3543-XII) встановлено правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Статтею 1 Закону №3543-XII визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Згідно ст. 2 Закону №3543-XII правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України "Про оборону України", цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону №3543-XII мобілізаційна підготовка та мобілізація здійснюються на основі таких принципів: централізоване керівництво; завчасність; плановість; комплексність і погодженість; персональна відповідальність за виконання заходів щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації; додержання прав підприємств, установ і організацій та громадян; гарантована достатність; наукова обґрунтованість; фінансова забезпеченість.

Статтею 22 Закону №3543-XII визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Так, ч. 3 ст. 22 Закону №3543-XII встановлено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Згідно з ч. 5 ст. 22 Закону №3543-XII призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

При цьому, ст. 23 Закону №3543-XII визначений вичерпний перелік підстав для надання деяким категоріям військовозобов`язаних відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. У кожному конкретному випадку особам, які не підлягають призову або підпадають під умови відстрочки від призову, необхідно надати той обсяг документів, який підтвердить існування обставин, достатніх для того, щоб уповноважений суб`єкт владних повноважень міг прийняти відповідне рішення.

Так, п.3 ч. 1 ст. 23 Закону №3543-ХІІ встановлено, що право на відстрочку мають жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

4. З 18.05.2024 набрав чинності Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 (далі - Порядок №560), який визначає алгоритм отримання військовозобов`язаними особами відстрочки.

У п. 56, 57, 58 Порядку №560 зазначено, що відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених ст. 23 Закону № 3543-XII.

За наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Додаток 5 до Порядку №560 містить перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у ст. 23 Закону №3543-XII у залежності від категорії осіб, які мають право на відстрочку.

Документами, що підтверджують право на відстрочку на підставі п.3 ч.1 ст. 23 Закону №3543-ХІІ є:

- свідоцтво про народження дітей (трьох і більше) із зазначенням батьківства військовозобов`язаного;

- один із документів: свідоцтво про реєстрацію шлюбу з матір`ю (батьком) дітей (трьох і більше) або рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), або рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання з тим із батьків, який є військовозобов`язаним, або письмовий договір між батьками про те, з ким будуть проживати діти та участь другого з батьків у їх вихованні, або рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного відповідно до положень ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, а також договір про сплату аліментів на дитину.

Комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів (п. 60 Порядку №560)

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

5.З матеріалів справи вбачається, що у якості правової підстави для надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації позивач зазначив п.3 ч.1 ст.23 Закону №3543-ХІІ (жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років).

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач є батьком трьох дітей, які не досягли 18 років, що власне не заперечується і відповідачем.

Отже матеріали справи підтверджують те, що позивач є батьком трьох дітей до 18 років.

Суд зауважує, що для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.3 ч. 1 ст. 23 Закону №3543, має бути дотримано 2 умов: перебування на утриманні військовозобов`язаного трьох і більше дітей віком до 18 років; відсутність заборгованості із сплати аліментів.

Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст.157 цього Кодексу.

Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, або чи розірвано їх шлюб.

Обов`язок по утриманню зберігається також і у випадку позбавлення батьківських прав батьків (ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України).

У випадку невиконання батьками обов`язку утримувати неповнолітню дитину добровільно, аліменти можуть стягуватися за рішенням суду. При злісному ухиленні батьків від сплати аліментів вони підлягають притягненню до кримінальної відповідальності, відповідно до ст. 164 Кримінального кодексу України.

Отже, у батьків дитини зберігається обов`язок утримання своєї дитини з моменту її народження до досягнення нею повноліття, при чому такий обов`язок не залежить від факту зареєстрованого шлюбу між батьками, факту спільного проживання, визнання батьків недієздатними, тощо, а припиняється лише фактом смерті батьків.

Частинами 1-3 ст. 181 Сімейного кодексу України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Таким чином, на позивача, як батька трьох дітей згідно з чинним законодавством покладено обов`язок утримувати своїх дітей.

На підтвердження своєї участі у матеріальному забезпеченні двох дітей, які проживають з матір`ю позивач надав, окрім іншого Угоду про участь батьків у вихованні та утриманні неповнолітній дітей після розлучення № 118.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що позивач не надав будь-яких доказів, які б свідчили про те, що він реально бере участь в утриманні дітей, та здійснює регулярні або достатні витрати на їх харчування, одяг, лікування, освіту та інші потреби.

На думку суду, наявність у випадку позивача Угоди про участь батьків у вихованні та утриманні неповнолітній дітей після розлучення № 118 - не свідчить про добровільну матеріальну допомогу від батька дітям, які згідно цієї угоди проживають на території іншої держави разом з матір`ю.

Відповідно до ч. 2 ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Якщо дитина перестала отримувати дохід або її дохід зменшився, заінтересована особа має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів.

Матеріали даної справи не містять рішення суду, згідно з яким позивача звільнено від обов`язку утримувати своїх дітей, та як наведено вище також і не містять доказів стосовно реального утримання і виховання дітей.

Отже, враховуючи викладене суд приходить до висновку, що обставини перебування на утриманні позивача трьох дітей віком до 18 років не в повній мірі знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.

При цьому, суд зазначає, що не проживання сина - ОСОБА_3 та доньки ОСОБА_4 з позивачем, не є основним елементом у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" щодо оформлення відстрочки від призову від мобілізації. Разом з тим, суд не виключає і обставин, що у дітей позивача, які проживають на території іншої держави наявна інші особа, яка замінює їх фізіологічного батька.

Суд наголошує на тому, що в контексті спірних відносин, визначальним для цієї справи є не встановлення факту проживання трьох дітей віком до 18 років однією сім`єю, а утримання позивачем неповнолітніх дітей, і такий факт має підтверджуватись достатніми і допустимими доказами, які в даному випадку відсутні, оскільки не надані до позову, а так само і не подавались до відповідача.

6. Отже, відмовляючи в наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.3 ч.1 ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", комісія дійшла передчасних висновків, без з`ясування всіх обставин щодо утримання дітей, а тому оскаржуване рішення є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

7. З огляду на зазначені вище обставини справи, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача в межах спірних правовідносин є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.3 ч.1 ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та за наслідками її розгляду прийняти рішення про надання/відмову позивачеві відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

8. Відповідно до частини 1 та 2 статті 77КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частин 1-3 статі 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

1. Згідно ч.1 ст. 239 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, відтак слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення (протокол № 25 від 16 червня 2025) ІНФОРМАЦІЯ_1 протиправними про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

3. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11 червня 2025, про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", з урахуванням висновків суду.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_7 судовий збір в сумі 1211,20 грн.

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП: НОМЕР_8 );

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_9 ).

Суддя О.В. Боднарюк