Справа № 520/22571/25
Суддя: Чудних С.О.
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2025 р. № 520/22571/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Світлани Чудних, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення,зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 10.12.2024 у справі №16 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на протиправність спірного рішення, прийнятого відповідачем за результатами повторного розгляду заяви ОСОБА_1 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.08.2024 у справі № 520/14820/24, оскільки пенсійним органом було допущено помилки при розрахунку страхового стажу позивача починаючи з 2000 року. Як вбачається з форми РС-право номер ПС 16, відповідачем з 2004 року визначено наступні періоди страхового стажу: з 01.09.2004 по 31.01.2005 - 22 дні; 2) з 01.03.2005 по 31.10.2005 - 9 днів; 3) з 01.01.2007 по 30.04.2007 - 4 дні; 4) з 01.06.2007 по 31.12.2007 - 7 днів; 5) з 01.03.2008 по 31.07.2008 - 16 днів; 6) з 01.09.2008 по 30.09.2008 - 1 день; 7) з 01.11.2008 по 31.12.2008 - 2 дні; 8) з 10.02.2022 по 31.12.2023 - 1 рік 9 місяців і 31 день. Разом з тим, з Індивідуальних відомостей про застраховану особу (Форма ОК-5) вбачається, що: за період з 01.09.2004 по 31.01.2005 позивач працював 5 місяців; за період з 01.03.2005 по 31.10.2005 позивач працював 8 місяців. Крім того, позивач працював ще 1 місяць - з 01.12.2005 по 31.12.2005; за період з 01.01.2006 по 31.12.2006 позивач працював 11 місяців; за період з 01.01.2007 по 30.04.2007 позивач працював 4 місяці; за період з 01.06.2007 по 31.12.2007 позивач працював 7 місяців; за період з 01.03.2008 по 31.07.2008 позивач працював 5 місяців: за період з 01.09.2008 по 30.09.2008 позивач працював 1 місяць; за період з 01.11.2008 по 31.12.2008 позивач працював 2 місяці; за період з 10.02.2022 по 31.12.2023 позивач працював 1 рік, 9 місяців і 31 день. Отже, реальний страховий стаж позивача є набагато більшим , ніж той , що зазначений ГУ ПФУ у Харківській області у формі РС-право номер ПС 16. Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області від 10.12.2024 у справі №16 позивачу відмовлено в призначенні пільгової пенсії, чим порушено його право на пенсійне забезпечення.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов, а позивачеві - відповідь на відзив.

Відповідач відзив на позов разом з доказами на спростування доводів позивача до суду не надав, причин неможливості надання відзиву та доказів суду не повідомив.

Відповідно до частини 2 статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Таким чином, відповідач належним чином повідомлений про наслідки неподання відзиву на позов та необхідних документів або заяви про визнання позову до суду.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Справа розглянута в межах встановлених строків та з урахуванням перебуванням судді на лікарняному та у відпустці.

Суд, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, зазначає наступне.

Судом встановлено, що 22.01.2009 Київською міською державною адміністрацією ОСОБА_1 видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986-1987 р. (категорії 2) серії НОМЕР_1 .

06.03.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

За результатами розгляду вказаної заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України у Харківській області прийнято рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком згідно Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Вважаючи таке рішення неправомірним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2024 року у справі № 520/14820/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області №16 від 13.03.2024 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком згідно Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.03.2024 про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986-1987 роках, категорія 2, відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням висновків суду у даній справі. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

На виконання вищевказаного судового рішення, Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області повторно розглянуло заяву позивача.

Рішенням від 10.12.2024 у справі № 16 ГУ ПФУ в Харківській області відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком згідно ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у зв?язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Зазначено, що право на пенсійну виплату відсутнє. Пенсію буде призначено при набутті необхідного страхового стажу. Страховий стаж - 14 років 05 місяців 11 днів на дату звернення.

Вважаючи, що відповідачем невірно розраховано страховий стаж та вважаючи рішення від 10.12.2024 таким, що порушує його права та інтереси, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

З 01.01.2004 таким законом є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 (далі - Закон №1058).

Згідно із ч. 1 ст. 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

У той же час, згідно із ч. 2 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-XII) особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років мають право на зменшення пенсійного віку на 2 роки та додатково 1 рік за три роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Приписами ст. 9 Закону №796-ХІІ встановлено, що особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є:

1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;

2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт;

4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Згідно із ч. 1 ст. 55 Закону №796-ХІІ, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, а саме: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження:

1) з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів мають право на зниження пенсійного віку на 10 років;

2) які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів мають право на зниження пенсійного віку на 8 років;

3) які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році мають право на зниження пенсійного віку на 5 років.

З аналізу викладеного вбачається, що обов`язковою умовою для призначення пільгової пенсії відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є факт роботи в зоні відчуження протягом певного часу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №280/1162/16-а.

Згідно із частин 1, 4 ст. 15 Закону №796-ХІІ підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 65 Закону №796-ХІІ учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Абзацом дев`ятим підпункту 5 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1), передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

При цьому, з аналізу норм ч. 3 ст. 65 Закону №796-ХІІ вбачається, що єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право на користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи". Різного роду довідки про період роботи у зоні відчуження, евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду в постанові від 21.11.2019 у справі №572/47/17, від 27.02.2018 у справі №344/9789/17, від 28.03.2018 у справі №333/2072/17, від 08.05.2018 у справі №708/1022/17 та від 24.07.2018 у справі №524/2062/17.

Отже, для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ до заяви необхідно подати посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідку про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122, або довідку військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідку архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Водночас, законодавець встановив перелік документів, що підтверджують участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який не обмежується лише довідкою форми №122, а навпаки такий факт може бути підтверджений будь-якими первинними документами.

При вирішенні спору суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену, зокрема, у постановах від 21.11.2006 №21-1048 та від 04.09.2015 №690/23/15, відповідно до якої єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вже зазначалось судом та підтверджується матеріалами справи, позивач віднесений до 2 категорії осіб постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи та має посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986-1987 роках серії А, яке видається, зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження - не менше 14 календарних днів.

Таким чином, слід дійти висновку, що під час видачі позивачу вказаного посвідчення уповноваженим органом перевірялись обставини праці позивача у зоні відчуження у 1986-1987 роках. В протилежному випадку - у разі не підтвердження таких обставин, позивач не отримав би вказаного посвідчення.

Суд зауважує, що посвідчення позивача недійсним не визнавалось, його статус ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не оспорюється. Отже, у суду немає підстав ставити під сумнів законність отримання позивачем посвідчення ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС серії А, а відтак і - обставину його праці у зоні відчуження у 1986-1987 роках.

Окрім цього, суд звертає увагу, що факт участі позивача в роботі по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період з 01.12.1986 по 16.01.1987 також підтверджується записом у військовому квитку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач має право на користування пільгами, встановленими Законом № 796-XII, зокрема, призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій.

Надаючи оцінку доводам позивача стосовно підстав для відмови позивачу у призначенні пенсії, суд зазначає наступне.

При цьому, пунктом 2 частини 1 статті 11 Закону № 1058-IV встановлено, що загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно із частиною першою статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У відповідності до пункту «б» частини 1 статті 3 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом: особи, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності фізичної особи та виключно її праці, - за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Як вбачається із записів у трудовій книжці серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 працював наступні періоди:

з 02.04.1985 року по 08.05.1985 року працював регулювальником 3-го розряду на Заводі вимірувальних температур «Буревесник»;

з 13.05.1985 року по 11.07.1987 року служба в армії;

з 01.09.1987 року по 18.11.1987 року працював регулювальником 3-го розряду на Заводі вимірувальних температур «Буревесник»;

з 02.12.1987 року по 29.10.1990 року працював регулювальником радіоапаратури 3-го розряду на Заводі «Прометей»;

з 11.11.1990 року по 08.12.1992 року працював регулювальником радіоелектронної апаратури та приладів по 4-му розряду ПО «Радиоизмеритель»;

з 09.12.1992 року по 30.08.1993 року працював регулювальником радіоапаратури та приладів по 6-му розряду;

з 01.02.1996 року по 04.04.1997 року працював заготівельником в ЗАО «Укрпромсервіс»;

з 26.08.2011 року працює водієм власного транспортного засобу на ПП «Автотакс».

Як вбачається зі свідоцтва № 0096-1663 ПД, виданого Ленінградською районною державною адміністрацією м. Києва позивач був зареєстрований з 01 вересня 1993 року як підприємець, який здійснює свою діяльність без створення юридичної особи.

Відповідно до листа Головного управління ДПС у м. Києві від 26.04.2024 №42654/6/26-15-24-01-03-08 позивач був зареєстрований з 01.09.1993 як фізична особа підприємець та знятий з обліку 17.11.2016, у зв`язку із припиненням реєстрації ФОП.

Згідно з пунктом 3-1 розділу XV Закону №1058-IV до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

За змістом підпункту 2 пункту 2.1 Порядку №22-1 період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 2004 року можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.

Згідно з пунктом 4 Порядку №637 періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ).

Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Отже, належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме до 01 липня 2000 року довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 року довідка із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Досліджуючи матеріали справи судом встановлено, що позивач звернувся до Головного управління ДПС у м. Києві щодо обраної системи оподаткування за період підприємницької діяльності з 01.09.1993 по 31.12.1999.

Головне управління ДПС у м. Києві листом від 26.04.2024 №42654/6/26-15-24-01-03-08 повідомило, що облікові справи платників податків зберігаються протягом п`яти років після припинення діяльності таких суб`єктів, а тому надати дані щодо ФОП ОСОБА_1 не вбачається можливим.

При цьому, судом враховано правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 26.10.2018 у справі №643/20104/15-а, згідно якої належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме до 01 липня 2000 року - довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 року - довідка із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Позивачем до матеріалів справи Індивідуальні відомості про застраховану особу (Форма ОК-5), з ких вбачається вбачається, що: за період з 01.09.2004 по 31.01.2005 позивач працював 5 місяців; за період з 01.03.2005 по 31.10.2005 року позивач працював 8 місяців, з 01.12.2005 по 31.12.2005 позивач працював 1 місяць; за період з 01.01.2006 по 31.12.2006 позивач працював 11 місяців; за період з 01.01.2007 по 30.04.2007 позивач працював 4 місяці; за період з 01.06.2007 по 31.12.2007 позивач працював 7 місяців; за період з 01.03.2008 по 31.07.2008 позивач працював 5 місяців: за період з 01.09.2008 по 30.09.2008 позивач працював 1 місяць; за період з 01.11.2008 по 31.12.2008 позивач працював 2 місяці; за період з 10.02.2022 по 31.12.2023 позивач працював 1 рік, 9 місяців і 31 день.

В той же час, як вбачається з форми РС-право номер ПС 16, відповідачем з 2004 року визначено наступні періоди страхового стажу: з 01.09.2004 по 31.01.2005 - 22 дні; 2) з 01.03.2005 по 31.10.2005 - 9 днів; 3) з 01.01.2007 по 30.04.2007 - 4 дні; 4) з 01.06.2007 по 31.12.2007 - 7 днів; 5) з 01.03.2008 по 31.07.2008 - 16 днів; 6) з 01.09.2008 по 30.09.2008 - 1 день; 7) з 01.11.2008 по 31.12.2008 - 2 дні; 8) з 10.02.2022 по 31.12.2023 - 1 рік 9 місяців і 31 день.

Таким чином, відповідач при визначенні страхового стажу послався на відомості форми РС-право, що є внутрішнім розрахунковим документом ПФУ. Разом з тим, дані форми ОК-5, які відображають офіційні відомості Реєстру застрахованих осіб відповідно до ст. 24 Закону №1058-IV, відповідачем не були враховані.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 10.12.2024 у справі №16 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у зв`язку із чим воно підлягає скасуванню.

Суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, та зобов`язати відповідача повторно розглянути питання щодо призначення пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням висновків суду по даній справі.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності вчинених ним дій, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 257-258, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 3 під`їзд, 2 поверх, ) про визнання протиправним та скасування рішення,зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 10.12.2024 у справі №16 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути питання щодо призначення пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням висновків суду по даній справі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження..

Суддя Світлана ЧУДНИХ