Справа № 380/841/25
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2025-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відкриття касаційного провадження

09 грудня 2025 року

м. Київ

справа №380/841/25

адміністративне провадження №К/990/48195/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Кравчука В.М. та Чиркіна С.М., перевіривши касаційну скаргу Департаменту природних ресурсів та будівництва Львівської міської ради

на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2025 року

у справі №380/841/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІНП ЛТД»

до Департаменту природних ресурсів, будівництва та розвитку громад Львівської міської ради,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальне підприємство «Адміністративно-технічне управління»

про визнання протиправною та скасування вимоги,

УСТАНОВИВ:

У січні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «БІНП ЛТД» звернулося до адміністративного суду з позовом до Департаменту природних ресурсів, будівництва та розвитку громад Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Комунальне підприємство «Адміністративно-технічне управління», в якому просило:

- визнати протиправною і скасувати вимогу №24/Б-0421 від 30 грудня 2024 року Департаменту природних ресурсів, будівництва та розвитку громад Львівської міської ради.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2025 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2025 року, позов задоволено.

Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Департамент природних ресурсів та будівництва Львівської міської ради 21 листопада 2025 року звернувся з касаційною скаргою та заявою про поновлення строку на касаційне оскарження до Верховного Суду.

На обґрунтування поважності підстав пропуску строку скаржник зазначає, що копія постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2025 року надійшла в електронний кабінет Департаменту ресурсів та будівництва Львівської міської ради через підсистему ЄСІКС «Електронний суд» 21 жовтня 2025 року після 17 години, тобто, у розумінні положень статті 251 КАС України, вважається врученою на наступний робочий день, що підтверджується карткою руху документа.

Таким чином скаржник вважає наведені підстави пропуску строку поважними, оскільки касаційну скаргу подано в межах тридцятиденного строку з моменту отримання копії оскаржуваної постанови.

Надаючи оцінку наведеним відповідачем доводам щодо поважності підстав пропуску строку Судом з`ясовано наступне.

Керуючись частиною п`ятою статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22 грудня 2005 року №3262, згідно з якою судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень з`ясовано, що постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2025 року була ухвалена в порядку письмового провадження та набрала законної сили з моменту її прийняття.

Враховуючи викладене, останнім днем для звернення до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою в межах встановленого законом строку був день із датою 20 листопада 2025 року, в той час, як касаційну скаргу до Верховного Суду заявником подано 21 листопада 2025 року, що свідчить про пропуск встановленого законом процесуального строку на касаційне оскарження.

Відповідно до картки руху документа, електронна копія постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2025 року надійшла в електронний кабінет Департаменту природних ресурсів та будівництва Львівської міської ради 21 жовтня 2025 року о 20:37.

Згідно із частиною першою статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до абзацу другого пункту 5 частини шостої статті 251 КАС України якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Колегія суддів погоджується з доводами скаржника, що фактичною датою отримання копії постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2025 року слід вважати 22 жовтня 2025 року.

Враховуючи викладене, а також положення вимог частини другої статті 329 КАС України, згідно з якими учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення, Суд вважає, що підстави пропуску скаржником строку на касаційне оскарження є поважними, у зв`язку з чим такий строк підлягає поновленню.

Розглядаючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження у цій справі, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Підставами касаційного оскарження судового рішення, зазначеними у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, у випадках: відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

На обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що суди першої і апеляційної інстанцій неправильно застосували положення статей 11, 26, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР), статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» від 06 вересня 2005 року №2807-IV (далі - Закон №2807-IV), статей 4, 6 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» від 06 вересня 2005 року №2806-IV (далі - Закон №2806-IV), статті 2 Закону України «Про адміністративну процедуру» від 17 лютого 2022 року №2073-IX (далі - Закон №2073-IX), Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання забезпечення провадження господарської діяльності в умовах воєнного стану» від 18 березня 2022 року №314 (далі - Постанова КМУ №314), Ухвали Львівської міської ради «Про затвердження порядку отримання паспортів відкритих літніх майданчиків у м. Львові біля об`єктів ресторанного господарства для здійснення підприємницької діяльності» від 05 березня 2009 року №2452 (далі - Ухвала Львівської міської ради №2452), порушили положень статей 2, 4, 9, 19, 316 КАС України, за відсутності висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах.

Скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку, кваліфікувавши вимогу Департаменту №24/Б-0421 від 30 грудня 2024 року як індивідуальний акт суб`єкта владних повноважень, що підлягає оскарженню в порядку адміністративного судочинства. Скаржник наполягає, що вказана вимога є процедурним документом (попередженням), який скеровується в межах виконання організаційно-розпорядчих функцій відповідно до Ухвали Львівської міської ради №3250, не породжує самостійних правових наслідків та не є рішенням про примусовий демонтаж (наказом), а тому не може бути предметом самостійного судового оскарження в розумінні статей 4, 19 КАС України.

На обґрунтування касаційної скарги зазначено, що суди неправильно застосували норми Закону №2806-IV, безпідставно надавши паспорту відкритого літнього майданчика статус документа дозвільного характеру. Скаржник наголошує, що перелік дозвільних документів визначається виключно законом, і паспорт літнього майданчика до цього переліку не входить. Відтак, висновки судів про застосування до спірних правовідносин гарантій та процедур, передбачених для дозвільних документів, є помилковими.

Скаржник вказує на неправильне тлумачення судами положень Постанови КМУ №314. Суди визнали паспорт чинним через воєнний стан, проігнорувавши вимогу законодавства про те, що право на провадження діяльності без отримання нових документів (або їх продовження) набувається виключно за умови подання відповідної декларації. Оскільки позивач декларацію не подавав, автоматичне продовження дії паспорта, строк дії якого закінчився 08 квітня 2024 року, не відбулося.

Касаційна скарга також мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій застосували до спірних правовідносин Ухвалу Львівської міської ради №2452, яка на момент виникнення спірних правовідносин втратила чинність згідно з пунктом 7 Ухвали Львівської міської ради «Про затвердження Порядку розміщення відкритих літніх майданчиків біля об`єктів ресторанного господарства на території Львівської міської територіальної громади» від 26 травня 2023 року №3250 (далі - Ухвала Львівської міської ради №3250). Це призвело до необґрунтованих висновків про те, що термін дії паспорта автоматично прив`язаний до терміну дії договору оренди землі, в той час як чинна Ухвала Львівської міської ради №3250 обмежує дію старих паспортів строком, зазначеним безпосередньо в них.

Водночас скаржник обґрунтовує касаційну скаргу відсутністю висновку Верховного Суду щодо питання застосування положень статей 4, 19 КАС України у взаємозв`язку з положеннями статті 59 Закону №280/97-ВР, статті 2 Закону №2073-IX, статі 4 Закону №2806-IV, Постанови КМУ №314 в контексті необхідності подання декларації для продовження дії локальних актів благоустрою у подібних правовідносинах.

У зв`язку з цим скаржник просить Верховний Суд сформувати правову позицію щодо того:

- чи є паспорт відкритого літнього майданчика, виданий відповідно до локальних актів органу місцевого самоврядування, документом дозвільного характеру в розумінні Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності»;

- чи підлягає оскарженню в порядку адміністративного судочинства вимога (лист-попередження) виконавчого органу місцевої ради про усунення порушень правил благоустрою (демонтаж), яка має обмежений строк дії та передує винесенню наказу про примусовий демонтаж, чи такий документ є виключно процедурним рішенням;

- чи застосовується принцип автоматичного продовження строків дії документів на розміщення об`єктів благоустрою під час воєнного стану без подання суб`єктом господарювання відповідної декларації згідно з Постановою КМУ №314.

У касаційній скарзі Департамент природних ресурсів та будівництва Львівської міської ради просить Верховний Суд скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2025 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Таким чином, проаналізувавши підстави, на яких подано касаційну скаргу, враховуючи доводи скаржника, зазначені в обґрунтування необхідності прийняття її до розгляду касаційним судом, а також положення статті 129 Конституції України, якою передбачено право на касаційне оскарження судового рішення, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2025 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2025 року, з метою з`ясування правильності застосування судами першої і апеляційної інстанцій положень статей 11, 26, 59 Закону №280/97-ВР, статті 10 Закону №2807-IV, статей 4, 6 Закон №2806-IV, статті 2 Закон №2073-IX, Постанови КМУ №314, Ухвали Львівської міської ради №2452, перевірки дотримання положень статей 2, 4, 9, 19, 316 КАС України та з метою формування відповідного правового висновку Верховним Судом.

Водночас Верховний Суд зазначає, що перегляд оскаржуваних судових рішень у касаційному порядку у цій справі може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики у подібних правовідносинах.

Судом перевірено зарахування судового збору на рахунок Державної казначейської служби України.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Крім того, у касаційній скарзі скаржником заявлено клопотання про зупинення виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2025 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2025 року у справі №380/841/25, яке буде розглянуто судом у порядку підготовки справи до касаційного розгляду відповідно до статті 340 КАС України.

Керуючись статтями 248, 328, 334, 335, 338, 355, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Департаменту природних ресурсів та будівництва Львівської міської ради на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2025 року у справі №380/841/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІНП ЛТД» до Департаменту природних ресурсів, будівництва та розвитку громад Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальне підприємство «Адміністративно-технічне управління» про визнання протиправною та скасування вимоги.

2. Витребувати з Львівського окружного адміністративного суду справу №380/841/25.

3. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів (за їх наявності) разом з ухвалою про відкриття касаційного провадження.

4. Встановити для учасників справи десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для подання до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу (у формі, встановленій частинами першою та другою статті 338 КАС України з висловленням позиції стосовно кожної з підстав касаційного оскарження: неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права), доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

5. Встановити для учасників справи десятиденний строк з дня отримання вказаної ухвали для подання до суду заперечення щодо клопотання про зупинення виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2025 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2025 року у справі №380/841/25.

6. Роз`яснити учасникам справи, що у разі невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству, суд, відповідно до статті 145 КАС України, може застосувати заходи процесуального примусу.

7. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Я.О. Берназюк

Судді В.М. Кравчук

С.М. Чиркін