Справа № 420/16031/21
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

08 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 420/16031/21

адміністративне провадження № К/990/46969/25

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А., перевірив касаційну скаргу приватного підприємства «Ніка-2» на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2025 року у справі за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області до приватного підприємства «Ніка-2» про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області звернулося до суду з позовом до приватного підприємства «Ніка-2» про застосування заходу реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді повного зупинення експлуатації будівель бази відпочинку за адресою: 67772, Одеська область, Білгород-Дністровський район, сільрада Шабівська, комплекс будівель і споруд №55, база відпочинку «Ніка-2», шляхом відключення від джерел електропостачання (або інших електромереж, електроприладів, пристроїв, обладнання, установок), обмеження до них доступу, за винятком проведення робіт з усунення недоліків, зазначених в акті перевірки від 02 червня 2021 року №118, до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2025 року, ухваленим в порядку загального позовного провадження, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2025 року апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області задоволено, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2025 року скасовано. Ухвалено у справі постанову, якою позов задоволено. Застосовано до Приватного підприємства Ніка-2» заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді повного зупинення експлуатації будівель бази відпочинку за адресою: 67772, Одеська область, Білгород-Дністровський район, сільрада Шабівська, комплекс будівель і споруд №55, шляхом відключення від джерел електропостачання (або інших електромереж, електроприладів, пристроїв, обладнання, установок), обмеження до них доступу, за винятком проведення робіт з усунення недоліків, зазначених в акті перевірки від 02 червня 2021 року №118, до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки. Судові витрати за подання апеляційної скарги покладено на Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області.

09 жовтня 2025 року засобами поштового зв`язку відповідач надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2025 року у цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 03 листопада 2025 року касаційну скаргу повернуто заявникові.

17 листопада 2025 року безпосередньо до Верховного Суду відповідач повторно подав касаційну скаргу на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2025 року у цій справі.

Предметом спору у цій справ є правомірність застосування заходів реагування у виді повного зупинення експлуатації будівель бази відпочинку.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним. Тому касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами, які необхідно вказати у формі, визначеній пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Оскаржуючи постанову суду апеляційної інстанції, скаржник посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував статті 75, 76 та 242 КАС України без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 19 квітня 2022 року у справі №810/300/17, від 02 жовтня 2021 року по справі №420/4106/20, від 09 вересня 2021 року у справі № 640/4963/20, від 31 серпня 2021 року у справі № 520/14473/19, від 09 червня 2021 року у справі № 640/3180/20, від 28 січня 2021 року у справі № 640/4090/20, від 04 червня 2020 року у справі № 826/13895/16.

Верховний Суд зазначає, що відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України можливе за умови зазначення у касаційній скарзі норми права щодо якої Верховним Судом висловлена правова позиція, подібність правовідносин та обґрунтування у чому саме полягає неправильне застосування судами цієї норми, з урахуванням обставин, установлених судами у цій справі.

Так, в обґрунтування підпункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції порушив процесуальні норми (статті 75,76,242 КАС України), що призвело до позбавлення права відповідача на подання доказів та дослідження їх при вирішенні справи.

Водночас заявник касаційної скарги перераховує надані ним докази, які, на думку скаржника, засвідчують відсутність порушень у пунктах 5, 7, 8, 10 Припису на час проведення перевірки, та усунення «порушень, передбачених пунктами 5, 6, 9, тобто доводи скаржника спрямовані на перевагу одних доказів над іншими, що є намаганням останнього здійснити переоцінку доказів у справі, що своєю чергою не є підставою касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Отже, Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Разом з цим скаржник посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що відсутній правовий висновок Верховного Суду щодо: «застосування норм ст. ст. 68, 69 КЦЗ України з визначення наявності повноважень у посадових осіб територіального органу у сфері техногенної та пожежної безпеки на звернення до суду не на умовах представництва інтересів центрального органу, а на умовах правомірності звернення з позовом, право на подання якого закріплено за спеціальним суб`єктом - посадовою особою центрального органу у сфері техногенної та пожежної безпеки за відсутності законодавчо передбаченої процедури делегування повноважень від посадових осіб центрального органу до посадових осіб територіального органу та необхідності врахування пріоритету прав суб`єкта господарювання над органом державного нагляду (за умови неоднозначного трактування повноважень органу державного нагляду) на дотримання норми ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», з явним пріоритетом застосування до правовідносин, що склалися».

Вирішуючи питання відкриття касаційного оскарження з вказаної підстави, Суд виходить з наступного.

Так, за приписами частини четвертої статті 328 КАС України оскарження судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 3 цієї норми КАС України, вимагає не лише зазначення скаржником про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а й визначення норми (норм) права, що потребує висновку, підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, т.і.), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду, та який вплив такий висновок буде мати для вирішення спору по суті.

Проаналізувавши доводи заявника, Суд доходить висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження за пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки скаржник як в цій касаційній скарзі, так і в попередньо поданій касаційній скарзі, повторно не вказав конкретної норми/норм права (а саме: абзацу, підпункту, пункту, частини відповідної статті), щодо застосування якої (яких) відсутній висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах.

Отже, Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Відтак, скаржником не викладені передбачені статтею 328 КАС України підстави, за яких оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції, може бути переглянута судом касаційної інстанції на підставі пунктів 1 та 3 частини четвертої статті 328 КАС України, тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу приватного підприємства «Ніка-2» на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2025 року у справі за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області до приватного підприємства «Ніка-2» про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду - повернути особі, яка її подала.

2. Копію ухвали направити заявнику та іншим учасникам справи за допомогою підсистеми ЄСІТС "Електронний кабінет" (у разі його відсутності - засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду адресатом.

3. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

СуддяС.А. Уханенко