Справа № 440/16479/25
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

08 грудня 2025 рокум. ПолтаваСправа № 440/16479/25

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Шевяков І.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просив:

визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо внесення відомостей про порушення правил військового обліку в частині неприбуття за мобілізаційним розпорядженням з боку ОСОБА_1 до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів;

визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо направлення звернення до Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області для здійснення адміністративного затримання та доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 виключити відомості про порушення правил військового обліку з ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомити Полтавський РУП ГУНП в Полтавській області про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Підставою для звернення до суду позивач вважав порушення своїх прав у сфері публічно-правових відносин через безпідставне внесення відомостей про порушення правил військового обліку та незаконне, на його думку, формування мобілізаційного розпорядження; звернення до органів Національної поліції України для затримання та доставлення без належних правових підстав.

08.12.2025 до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій представник позивач просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_4 та будь-якому іншому ТЦК та СП України вчиняти будь-які мобілізаційні дії щодо ОСОБА_1 щодо призову на військову службу по мобілізації, щодо його виклику, а також зобов`язати направити відповідне звернення до Національної поліції щодо призупинення питання затримання та доставки ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 та будь-якого іншого ТЦК та СП України для складання протоколу, до моменту набрання законної сили рішення суду у даній справі.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття обраного заходу забезпечення позову, заявник зазначає, що наявність невідомого так званого мобілізаційного розпорядження свідчить про можливість та фактичну загрозу призову заявника на військову службу під час мобілізації без законних на те підстав та всупереч вимогам матеріального законодавства.

Протоколом автоматизованого розподілу заяви між суддями заяву про забезпечення позову 08.12.2025 передано для розгляду судді Шевякову І.С.

Дослідивши заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви та наведені в обґрунтування для вжиття відповідних заходів підстави в їх сукупності, провівши аналіз положень чинного законодавства України, що регулює порядок забезпечення позову, суд зазначає таке.

Відповідно до частин першої-третьої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

Оцінивши зміст заяви про забезпечення позову та наведені в обґрунтування для вжиття відповідних заходів підстави в їх сукупності, суд не вбачає необхідності для повідомлення учасників справи про виклик у судове засідання, отже розгляд такої заяви здійснюється судом без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами частин першої, другої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При цьому, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, процесуальний закон наділяє суд повноваженнями на вжиття заходів забезпечення позову шляхом, зокрема й шляхом зупинення дії індивідуального акта.

Однак, передумовою для вжиття таких заходів з урахуванням положень частини другої статті 151 КАС України є існування та встановлення судом обставин, визначених частиною другою статті 150 КАС України.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.11.2018 у справі №826/8556/17 (номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень 78022699).

Факти наявності порушення прав позивача (заявника) потребують доведення та встановлення судом шляхом повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх зібраних доказів лише під час розгляду справи по суті, а не шляхом подачі заяви про забезпечення позову.

Також суд зазначає, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, перевіряє чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду в майбутньому. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі №800/521/17 зазначила, що позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

Суд звертає увагу, що обставини правомірності (протиправності) дій та прийнятого рішення можуть бути встановлені лише за результатами розгляду справи по суті та дослідження усіх обставин та доказів.

Таким чином, наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності відповідача у справі може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності під час розгляду адміністративної справи по суті.

У заяві представник зазначає, що наявність мобілізаційного розпорядження свідчить про кінцеву мету та неминучість направлення заявника до місця проходження служби у разі мобілізації. Проте, якщо таке розпорядження ніколи не складалося та не вручалося заявнику, а самого заявника не було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил військового обліку, то будь-які дії відповідача у цьому напрямі є очевидно протиправними та позбавленими правових підстав.

Про наявність у ОСОБА_1 підстав для відстрочки, бронювання, тощо, будь-які обставини, що могли б у законний спосіб бути підставою для незастосування щодо нього процедури мобілізації, представник позивача не повідомляє. Єдиним аргументом для забезпечення позову представник вказує незаконність внесення відомостей про порушення правил військового обліку в частині неприбуття за мобілізаційним розпорядженням.

Однак, відповідно до пункту 9 Постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 "Про затвердження Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки" територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та розвідувальних органів): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

За матеріалами справи наразі ознаки очевидної протиправності дій ТЦК відсутні. Який саме документ та з яких підстав був направлений відповідачем позивачу, яке рішення прийнято, суд достеменно встановити на цій стадії не має можливості. Обставини, повідомлені представником позивача, потребують перевірки шляхом витребування відповідних даних у ІНФОРМАЦІЯ_3 та їх дослідження. Оцінка дій та рішень відповідача на цій стадії як протиправних є передчасною.

Інша підстава для можливого вжиття заходів забезпечення позову, визначена частиною 2 статті 150 КАС України: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

На підтвердження існування цієї підстави представник вказував на те, що без вжиття заходів забезпечення позову існує загроза призову заявника на військову службу під час мобілізації.

З цього приводу суд вказує на таке.

Статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" наведено виключний перелік підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Про наявність у ОСОБА_1 передбаченої статтею 23 наведеного Закону підстави/підстав представником заявника не зазначено. Натомість, за змістом доданих до позовної заяви документів слідує, що 08.10.2025 ОСОБА_1 пройшов ВЛК, відстрочка відсутня.

Як саме призов на військову службу під час мобілізації заявника, який не має підстав для відстрочки від мобілізації, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, представником заявника суду не пояснено.

Таким чином, судом не встановлено, а позивачем у заяві не доведено існування жодної з обставин, передбачених частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, за наявності яких суд може вжити заявлені позивачем заходи забезпечення позову.

З огляду на викладене, заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

У той же час суд вказує, що за наявності потенційного права у заявника на відстрочку від мобілізації, ОСОБА_1 не позбавлений права звернутися зі заявою про забезпечення позову повторно, надавши суду підтверджене належними доказами обгрунтування підстав забезпечення позову.

Керуючись статтями 150, 151, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВ И В:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали направити особам, які беруть участь у справі.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя І.С. Шевяков