Справа № 420/15177/25
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2025-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Приватного підприємства БОСТАРДО до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

Позивач звернувся до ГУ ДПС в Одеській області із позовною заявою до суду, в якій просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення 18321/32-07-07-23 від 22.04.2025 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачі зазначили, що за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності за актом перевірки від 20.02.2020 року за порушення вимог валютного законодавства відповідачем була нарахована пеня у розмірі 524129, 58 грн., яка виникла внаслідок неналежного виконання з боку контрагента ТОВ «АКВАМАРИН» умов зовнішньоекономічного експортного Контракту та за яким рахується прострочена дебіторська заборгованість в сумі 48944, 56 доларів США. Сума штрафних санкцій, пені у розмірі 524 129,58 грн. за першим ППР, Позивачем сплачена у повному обсязі. Враховуючи не надходження суми валютної виручки у розмірі 48 944,56 доларів США за Контрактом за період з 01.01.2018 по 30.09.2024 нараховано пеню у розмірі 680 766,01 грн. про що винесене ППР №18321/32-07-07-23 від 22.04.2025 року.

Відповідач при обчислені розрахунку пені за порушення періоду граничних строків розрахунків між контрагентами використовував офіційний курс гривні НБУ на перший день прострочення граничного строку з операції експорту, тобто на дату 22.09.2019 року - перший день після закінчення 365-дневного строку на оплату товару, що є невірним, оскільки податковий орган повинен був обчислювати пеню відповідно до курсу валюти на дату 22.09.2018 року який є днем виникнення заборгованості.

Крім того, відповідальність у вигляді нарахування пені, передбачена Законом України №185/94-ВР не може нараховуватися після 07.02.2019 року, а відповідальність, передбачена Законом України № 2473-VIII може застосовуватися тільки з 07.02.2020 року. Відтак, нарахування пені на підставі частини 5 статті 13 Закону України № 2473- VIII до цієї дати неможливе. Таким чином, податкове повідомлення-рішення у частині нарахування пені за період фінансово-господарської діяльності позивача з 22.02.2019 року до 30.09.2024 року на підставі Закону України №2473-VIII є неправомірним та підлягає скасуванню.

Відповідачем безпідставно не застосовано до спірних правовідносин абз.11 п. 52-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України та, як наслідок, протиправно нараховано пеню під час дії карантину, а тому податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню, а пеня списанню.

Просять задовольнити позовні вимоги.

ГУ ДПС в Одеській області надали відзив на позовну заяву у якому позовні вимоги не визнали та зазначили, що документальною плановою виїзною перевіркою ПП «БОСТАРДО» за період з 01.01.2018 по 30.09.2024 встановлена прострочена дебіторська заборгованість у сумі 48944,56 доларів США, за контрактом від 13.03.2018 №13/03-18, укладеному з ООО «АКВАМАРИН» (Росія). Перевіркою була нарахована пеня ЗЕД у сумі 524 129,58 грн. за період з 22.09.2019 по 14.02.2020, яка надійшла до бюджету у повному обсязі. Враховуючи не надходження суми валютної виручки у розмірі 48944,56 доларів США за контрактом від 13.03.2018 №13/03-18 на день виникнення заборгованості, яка склала 1 204 895,59 грн. та нарахованою і сплаченою пенею попередньою перевіркою у сумі 524129,58 грн., даною перевіркою нарахована пеня у розмірі 680766,01 грн. Просять відмовити у задоволенні позовних вимог.

Судом встановлені такі обставини по справі.

На підставі направлень, виданих ГУ ДПС в Одеській області, згідно з пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.77.1 ст.77 Податкового кодексу України, відповідно до плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб`єктів господарювання на 2025 рік, відповідно до наказу ГУ ДФС в Одеській області від 21.01.2025 № 452-п проведена документальна планова виїзна перевірка приватного підприємства «БОСТАРДО» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2018 по 30.09.2024 відповідно до затвердженого плану перевірки, наведеного у додатку 1 до акту.

Перевіркою встановлено:

ПП "БОСТАРДО" (Продавець) укладено договір від 13.03.2018 №13/03-18 ООО «АКВАМАРИН» щодо поставки виноматеріалів в асортименті (товар).

На виконання умов контракту від 13.03.2018 №13/03-18 ПП "БОСТАРДО" було експортовано товар на адресу ООО «АКВАМАРИН» 22.09.2018 в загальній сумі 65 984,56 дол. США (1 851 648,82 грн.)

Валютна виручка по надійшла від ООО «АКВАМАРИН» (Росія) на валютний рахунок ПП «БОСТАРДО» відкритий в АБ «ПІВДЕННИЙ» частково у сумі 17040,00 дол. США, без порушень законодавчо встановлених граничних термінів.

За МД № UA500480/2018/001514 від 22.09.2018, № UA500480/2018/001515 від 22.09.2018, № UA500480/2018/001516 від 22.09.2018 валютна виручка за експортний товар в сумі 48 944,56 дол. США не надійшла.

Перевіркою встановлені порушення (серед інших):

7. пунктів 1, 2 статті 13 Закону України від 21.06.2018 № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції», з урахуванням п.21 розділу ІІ Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого Постановою Правління НБУ від 02.01.2019 № 5, із змінами і доповненнями, в частині порушення дотримання законодавчо встановленого строку розрахунків по контракту від 13.03.2018 №13/03-18, укладеному з ООО «АКВАМАРИН» (Росія) в сумі 48944,56 доларів США.

Станом на дату завершення даної перевірки (30.09.2024) на рахунок ПП "БОСТАРДО" валютна виручка у сумі 48 944,56 дол. США від ООО «АКВАМАРИН» за контрактом від 13.03.2018 №13/03-18 не надійшла.

25.04.2025 року Позивач отримав ППР №18321/32-07-07-23 від 22.04.2025 року (далі - ППР 2), винесене ГУ ДПС в Одеській області на підставі Акту перевірки №11811/15-32-07-03-20 від 19.03.2025 року «Про результати планової виїзної документальної перевірки приватного підприємства «БОСТАРДО» () з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2018 по 30.09.2024 роки» яким нарахована пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД 680 766,01 грн за період з 15.02.2020 по 30.09.2024 року.

Пеня, що була нарахована за актом попередньої перевірки у сумі 524129,58 грн. за період з 22.09.2019 по 14.02.2020, сплачена та надійшла до бюджету у повному обсязі.

З підстав наведених у позовній заяві позивач просить визнати протиправним та скасувати спірне ППР, обґрунтовуючи його протиправність наступним:

застосуванням відповідачем невірного курсу валюти, оскільки його треба враховувати від дати оформлення митної декларації;

неправильним застосуванням Закону України від 23.09.1994 №185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» та Закону України №2473-УІІІ «Про валюту і валютні операції», оскільки період з 06.02.2019 року по 07.02.2020 року підлягає виключенню з періоду нарахування пені;

безпідставно не застосовано до спірних правовідносин абз.11 п. 52-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України та, як наслідок, протиправно нараховано пеню під час дії карантину, за період з 01.01.2018 по 30.09.2024 року.

Дослідивши позиції сторін викладені у їх заявах по суті, оцінивши надані докази та враховуючи приписи діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

За період з 22.08.2018 року по 14.02.2020 року нараховані ПП «БАСТАРДО» санкції за ППР № від 17.03.2020 року в сумі 524129,58 сплачені у повному обсязі, вказане ППР не оскаржувалось, не є предметом оскарження у цій справі, незважаючи на те, що позивач у позовній заяві зазначає про його протиправність.

Таким чином, спірним періодом нарахування пені є період з 15.02.2020 по 30.09.2024 року.

У зв`язку з цим, суд відхиляє обґрунтування позивача та посилання на відмінність правового регулювання строків здійснення розрахунків у зовнішньоекономічній діяльності та відповідальності за їх порушення до 7 лютого 2019 року та після цього, у зв`язку з набранням чинності 7 лютого 2019 року Закону України № 2473-VIII, та відсутністю відповідальності після 07.02.2019 року, оскільки відповідальність, передбачена Законом України № 2473-VIII може застосовуватися тільки з 07.02.2020 року.

Суд зазначає, що спірним ППР нараховані штрафні санкції за період з 15.02.2020 по 30.09.2024 року тобто в період дії Закону України № 2473-VIII, а наведені вище обґрунтування позивача стосуються ППР від 17.03.2020 року № (Далі - ППР1), яке не є предметом оскарження у цій справі, є узгодженим, а нараховані по ньому суми сплаченими.

Щодо правомірності нарахування контролюючим органом пені за період з 15.02.2020 по 30.09.2024 на підставі Податкового кодексу України та Закону України Про валюту і валютні операції, суд зазначає наступне.

Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ унормовані Законом №2473-VIII, який встановлює відповідальність за порушення валютного законодавства.

Стаття 13 Закону №2473-VIII визначає особливості встановлення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів. Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів (частина перш статті 13 Закону №2473-VIII).

Згідно із вимогами частини третьої статті 13 Закону №2473-VIII у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).

Порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) (частина п`ята статті 13 Закону №2473-VIII).

Відповідно до статей 2, 6, 9, 12, 13, 16 Закону №2473-VIII, постановою правління Національного банку України (далі - НБУ) від 02 січня 2019 року № 5 затверджено Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті (далі - Положення №5).

Згідно із пунктом 21 розділу ІІ вказаного Положення граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.

Вирішуючи питання щодо правомірності нарахування контролюючим органом пені за цим фактом на підставі Податкового кодексу України та Закону України Про валюту і валютні операції, суд зазначає, що це питання вже було предметом розгляду ВС КАС у аналогічній справі №240/25642/22 де у постанові від 23 липня 2024 року Судова палата зробила наступний висновок:

Частиною п`ятою статті 13 Закону України Про валюту і валютні операції встановлена відповідальність за порушення встановлених строків розрахунків, а саме порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).

Отже, за порушення граничних строків розрахунків, що встановлюються Національним банком України встановлено відповідальність у вигляді пені.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України Про валюту і валютні операції валютний нагляд в Україні здійснюється органами валютного нагляду та агентами валютного нагляду.

Органами валютного нагляду відповідно до цього Закону є Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Органи валютного нагляду в межах своєї компетенції здійснюють нагляд за дотриманням резидентами та нерезидентами валютного законодавства (частина четверта статті 11 Закону №2473-VIII).

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентами (крім уповноважених установ) та нерезидентами вимог валютного законодавства (частина шоста статті 11 Закону України Про валюту і валютні операції).

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за результатами перевірки стягує у встановленому законом порядку з резидентів пеню, передбачену частиною п`ятою цієї статті (часина восьма статті 13 Закону №2473- VIII).

Підпунктом 19-1.1.4 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України встановлено, що на контролюючі органи покладено функцію зі здійснення контролю за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті.

Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення, у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Отже, контролюючий (податковий) орган здійснює контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті та у разі встановлення порушень таких строків нараховує пеню у визначених розмірах.

При цьому Судова палата зазначає, що хоча положеннями Закону № 2473-VIII не врегульовано процедуру прийняття рішення про нарахування пені, як виду адміністративно - господарської санкції за порушення строків проведення розрахунків в іноземній валюті, а такий порядок унормований положеннями Податкового кодексу України, проте це не означає, що правовідносини у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду стають частиною законодавства щодо справляння податків і зборів та на них розповсюджуються всі положення Податкового кодексу України. Закон №2473-VIII та Податковий кодекс України регулюють різні сфери державної політики.

Підстави для ототожнення пені, яка застосовується у податкових правовідносинах, із пенею, яка застосовується у сфері валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду (за порушення строків надходження валютної виручки за операціями з експорту та імпорту товарів, відповідальність за яке встановлено статтею 13 Закону № 2473-VIII) - відсутні.

Щодо висновків Суду про застосування до спірних правовідносин частини восьмої статті 16 Закону № 2473-VIII.

Відповідно до положень абзацу другого частини восьмої статті 16 Закону № 2473-VIII рішення про застосування до уповноважених установ, суб`єктів валютних операцій заходів впливу приймається органами валютного нагляду відповідно до компетенції, визначеної частинами п`ятою і шостою статті 11 цього Закону, у порядку, визначеному законодавством, що діє на день прийняття відповідного рішення.

Відповідно до частини десятої статті 11 Закону № 2473-VIII у разі виявлення порушень валютного законодавства органи валютного нагляду мають право вимагати від агентів валютного нагляду та інших осіб, які є об`єктом таких перевірок і допустили такі порушення, дотримання вимог валютного законодавства та застосовувати заходи впливу, передбачені законом. Органом валютного нагляду відповідно до цього Закону є, зокрема, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику (частина четверта статті 11 Закону №2473-VIII).

Відповідно до положень пунктів 3, 4 частини першої статті 14 Закону №2473-VIII за порушення вимог валютного законодавства (крім порушення строків за операціями з експорту та імпорту товарів, відповідальність за яке встановлюється згідно із статтею 13 цього Закону) можуть бути застосовані:

- до юридичних осіб (крім уповноважених установ) - заходи впливу у вигляді штрафних санкцій;

- до фізичних осіб, посадових осіб уповноважених установ, посадових осіб юридичних осіб - заходи впливу у вигляді штрафів, передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, має право адекватно вчиненому порушенню застосувати до юридичних осіб (крім уповноважених установ) захід впливу у вигляді штрафних санкцій у розмірі до 100 відсотків суми операції, проведеної з порушенням валютного законодавства (частина четверта статті 14 Закону №2473-VIII).

Аналіз наведених положень свідчить, що Закон України Про валюту і валютні операції розмежовує заходи впливу, до яких віднесено штрафні санкції і штрафи, які передбачені статтею 14 вказаного Закону, та пеню за порушення строків розрахунків в іноземній валюті, нарахування якої врегульовано статтею 13 Закону№2473-VIII.

Отже, положення абзацу другого частини восьмої статті 16 Закону № 2473-VIII, яким визначено, що рішення про застосування до суб`єктів валютних операцій заходів впливу приймається у порядку, визначеному законодавством, що діє на день прийняття відповідного рішення, не є застосовним по відношенню до пені за порушення строків розрахунків в іноземній валюті, оскільки така (пеня) не є заходом впливу, перелік яких наведено у статті 14 Закону № 2473-VIII.

Частинами першою - третьою статті 3 Закону України Про валюту і валютні операції передбачено, що відносини, які виникають у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання і валютного нагляду, регулюються Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.

Питання здійснення валютних операцій, основи валютного регулювання та нагляду регулюються виключно цим Законом. Зміна положень цього Закону здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Зміна положень цього Закону може здійснюватися виключно окремими законами про внесення змін до цього Закону.

У разі якщо положення інших законів суперечать положенням цього Закону, застосовуються положення цього Закону.

Отже, Суд приходить до висновку, що спірні правовідносини є специфічними та врегульовані спеціальним Законом України Про валюту і валютні операції, і саме норми вказаного Закону підлягають застосуванню, зокрема і в питанні нарахування пені за порушення строків розрахунків в іноземній валюті.

Так, дійсно, відповідно до абз. 11 пункту 52-1 підрозділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України протягом дії карантину, встановленого КМУ на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID- 19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню, проте така застосовна у сфері справляння податків і зборів та не підлягає застосуванню у сфері регулювання валютних правовідносин.

Крім того, зміни до положень Закону України Про валюту і валютні операції здійснюються виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Однак до Закону № 2473-VIII не вносились норми, які б дозволяли не застосовувати пеню (звільняли від застосування пені) за порушення строку розрахунків в іноземній валюті у період дії карантину, встановленого КМУ на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID- 19).

При цьому Суд зауважує, що маючи на меті звільнити суб`єктів господарювання, які вчинили правопорушення, у вигляд порушення строків розрахунків, від відповідальності у вигляді пені законодавець вносить відповідні зміни саме до Закону України Про валюту і валютні операції.

Так, Законом України № 2260-IX від 12.05.2022 Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану статтю 16 Закону України Про валюту і валютні операції доповнено пунктом 13 такого змісту: "13. Відповідальність, передбачена частиною п`ятою статті 13 цього Закону, не застосовується до резидентів - суб`єктів господарювання, що вчинили відповідне правопорушення, якщо імпортні операції не можуть бути завершені внаслідок дії постанови Кабінету Міністрів України Про застосування заборони ввезення товарів з Російської Федерації від 9 квітня 2022 року № 426.

Тобто, на переконання Судової палати, у разі якби законодавець мав на меті звільнити суб`єктів господарювання від відповідальності шляхом не нарахування (не застосування) пені під час дії карантину (COVID- 19), відповідні зміни (чи обмеження в застосуванні) були б внесені саме до Закону України Про валюту і валютні операції, проте таких змін внесено не було.

З огляду на наведене, висновок, що дія положення абз. 11 п. 52-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України, який передбачає не нарахування пені протягом дії карантину, розповсюджується і на пеню за порушення строків розрахунків, що передбачена частиною п`ятою Закону України Про валюту і валютні операції, є помилковим.

12.3. Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду відступає від висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 15.02.2024 у справі №420/1538/23, від 28.03.2024 у справі №380/17879/22, від 13.05.2024 у справі № 420/11208/23 та формулює такий правовий висновок.

Пеня, що передбачена частиною п`ятою статті 13 Закону України Про валюту і валютні операції, за порушення строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, у період дії карантину, встановленого КМУ на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID- 19), застосовується на загальних підставах і на таку не поширюються положення абзацу 11 пункту 52-1 підрозділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України.

…

Проте, як вже було зазначено вище, питання здійснення валютних операцій, основи валютного регулювання та нагляду регулюються виключно Законом України Про валюту і валютні операції. Зміна положень цього Закону здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Зміна положень цього Закону може здійснюватися виключно окремими законами про внесення змін до цього Закону. У разі якщо положення інших законів суперечать положенням цього Закону, застосовуються положення цього Закону (стаття 3).

Відповідних змін до Закону України Про валюту і валютні операції в частині зупинення перебігу строків не вносилось.

Не зупинялись відповідні строки і нормативними документами Національного банку України, який відповідно до частини першої статті 13 Закону №2473-VIII встановлює граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Вищенаведена правова позиція ВС КАС у повному обсязі співпадає з обставинами цієї справи і її застосування дає суду підстави для відхилення обґрунтувань позивача щодо неправомірності нарахування пені у період коронавірусної хвороби (COVID- 19).

Аналогічні висновки суду підтверджені Постановою Судової палати ВС КАС від 27.02.2025 року у справі №520/2941/24.

Щодо визначення визначення курсу іноземної валюти при обчислення пені суд зазначає наступне.

Згідно з Додатком до ППР 2 «Розрахунок пені за порушення ПП «БОСТАРДО» Відповідач при обчислені розрахунку пені за порушення періоду граничних строків розрахунків між контрагентами використовував офіційний курс гривні Національного банку України щодо іноземної валюти на перший день прострочення граничного строку з операції експорту, тобто на дату 22.09.2019 року. В графі Розрахунку пені 2 «Курс валюти на день виникнення заборгованості» зазначено курс 24,617559 грн 1 долара США в гривневому еквіваленті.

Вирішуючи питання який день порушення граничних строків розрахунків є першим - день здійснення експортних відвантажень та оформлення митних процедури, які завершено позивачем 22.09.2018 року, чи перший день після дати закінчення граничного строку розрахунку контрагента за операцією з експорту із Позивачем, тобто 22.09.2019 року який взято для розрахунку відповідачем, суд враховує постанову ВС КАС викладену у Постанові від 20.12.2024 року по справі №160/6138/24.

Аналізуючи приписи Закону № 2473-VIII, положення підпунктом 4 пункту 3, пункту 7 розділу II Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 02 січня 2019 року № 7, Верховний Суд у вказаній постанові зазначив наступне:

«Підпунктом 4 пункту 3 Інструкції встановлено, що днем виникнення порушення є перший день після закінчення встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків за операцією з експорту, імпорту товарів або строку, установленого відповідно до раніше виданих за цією операцією висновків.

Податковий орган, визначаючи курс валюти для обрахунку пені, використовує перший день після закінчення встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків, тим самим ототожнюючи поняття «день виникнення порушення» і «день виникнення заборгованості».

Колегія суддів не погоджується з таким підходом контролюючого органу при визначенні дня виникнення заборгованості, оскільки відповідач фактично за основу бере перший день прострочення граничного строку, тобто день виникнення порушення.

Однак день виникнення порушення не є тотожним за змістом словосполученню «день виникнення заборгованості», прив`язка до якої встановлена у частині п`ятій статті 13 Закону № 2473-VIII і з урахуванням якої здійснюється обрахунок пені.

Якщо розглядати правовідносини з експорту товару, то положення частини другої статті 13 Закону № 2473-VIII пояснюють, що строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується.

Зміст цієї норми свідчить про те, що з точки зору відносин у сфері зовнішньоекономічної діяльності з експорту товару, заборгованість нерезидента (покупця) перед резидентом (продавцем) виникає саме у день митного оформлення продукції, що експортується, і існує до її фактичного погашення нерезидентом. Закон № 2473-VIII не містить вказівки на будь-який інший день, зокрема про перший день після закінчення граничного строку.»

Таким чином, податковий орган у спірному ППР невірно розрахував суму пені шляхом застосування невірного валютного курсу, так як повинен був враховувати курс валюти від дати оформлення митної декларації на експортний товар.

Але, думку суду, зазначене не є підставою для задоволення позовних вимог, оскільки податковим органом застосований курс долара 24,617559 грн за 1долар станом на 22.09.2019 року, який є меншим від курсу долара на 22.09.2018 року дату оформлення митних декларацій, що становив 2806,1850 грн. за 100 доларів США відповідно до офіційного курсу НБУ щодо іноземних валют оприлюдненому на офіційному сайті за посиланням https://bank.gov.ua/ua/markets/exchangerates.

Таким чином, скасування спірного ППР, яким позивачу нарахована менша сума пені призведе до погіршення його становища і не може розглядатись судом як захист його інтересів у судовому порядку.

Зазначене є помилкою у проведенні розрахунків пені яке не порушує права та інтереси позивача і за узгодженням сторін може бути перерахована у сторону збільшення з урахуванням висновків суду викладених вище.

Суд зазначає, що у відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України позивачем не доведені ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

В той же час, відповідач надав суду належні та допустимі докази, виклав правові обґрунтування правомірності прийнятого рішення, яке на думку суду відповідає вимогам зазначеним у ч. 2 ст. 2 КАС України.

У підсумку, з урахуванням вищезазначеного, у сукупності суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст.241-246 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ПП «БОСТАРДО» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №18321/32-07-07-23 від 22.04.2025 року, винесеного Головним управлінням Держаної податкової служби в Одеській області відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Попов В.Ф.

.