Справа № 520/8973/25
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2025-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

09 грудня 2025 року № 520/8973/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельникова Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фермерського господарства "ВІП" (вул. Сватівська, буд. 56, м. Куп`янськ, Харківська обл., Куп`янський р-н, 63707, ) до Шевченківської селищної військової адміністрації Куп`янського району Харківської області (вул. Василя Стуса, буд. 2, с-ще Шевченкове, Харківська обл., Куп`янський р-н, 63601, ) про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Фермерське господарство "ВІП" звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Розпорядження № 94 від 27.02.2025 р. «Про відмову у наданні пільг зі сплати місцевих податків та зборів ФГ «ВІП» за 2025 рік», прийняте Шевченківською селищною військовою адміністрацією Куп`янського району Харківської області;

- зобов`язати Шевченківську селищну військову адміністрацію Куп`янського району Харківської області прийняти рішення про встановлення Фермерському господарству "ВІП" податкових пільг зі сплати орендної плати за землю за 2025 рік з 01.01.2025 р. по 31.12.2025 р. та податкових пільг зі сплати єдиного податку четвертої групи за 2025 рік, з 01.01.2025 р. по 31.12.2025 р. по земельним ділянкам сільськогосподарського призначення, які вказані у заявах про потенційне забруднення земельної ділянки вибухонебезпечними предметами № 05- 02/2025-6 від 05.02.2025 р. та № 05-02/2025-7 від 05.02.2025 р. а саме щодо земельних ділянок: з кадастровим № :02:000:0119, площею 5,8478 га та з кадастровим № :01:002:0342, площею 23,2083 га, розташованих в Шевченківській територіальній громаді Харківської області.

В обґрунтування позовних вимог, позивачем зазначено, що з метою отримання пільг з місцевих податків та зборів (зі сплати орендної плати за землю та сплати єдиного податку ІV групи у 2025 р.) звернувся до Відповідача із Заявами про потенційне забруднення земельної ділянки вибухонебезпечними предметами як це передбачено нормами п. 288.8 ст. 288 та п. 292-1.1 ст. 292-1 Податкового кодексу України, разом з тим, розпорядженням № 94 від 27.02.2025 р. «Про відмову у наданні пільг зі сплати місцевих податків та зборів ФГ «ВІП» за 2025 рік», відповідач відмовив у встановленні податкових пільг зі сплати єдиного податку ІV групи та орендної плати за земельні ділянки, у 2025 р., а саме з 01.01.2025 р. по 31.12.2025.

Ухвалою суду від 16.04.2025 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Від представника Шевченківської селищної військової адміністрації Куп`янського району Харківської області до суду надійшов відзив, в якому відповідач проти задоволення позовної заяви заперечував, оскільки Земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які є в користуванні Фермерського господарства "ВІП", на території Шевченківської селищної ради Куп`янського району Харківської області не мають ознак, що вказували б на їх потенційне забруднення вибухонебезпечними предметами.

Відповідно до ч.5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив таке.

Фермерське господарство «ВІП» володіє на праві оренди земельними ділянками, які знаходяться на території Шевченківської селищної територіальної громади Харківської області (с. Березівка та с. Новомиколаївка).

Позивач, з метою отримання пільг з місцевих податків та зборів (орендної плати за землю за 2025 р. та сплати єдиного податку ІV групи у 2025 р.) звернувся до відповідача із заявами про потенційне забруднення земельної ділянки вибухонебезпечними предметами № 05-02/2025-6 від 05.02.2025 р. та № 05-02/2025-7 від 05.02.2025, як це передбачено нормами Податкового кодексу України.

Заява № 05-02/2025-6 від 05.02.2025 стосувалася надання пільг зі сплати орендної плати за землю у 2025, а саме з 01.01.2025 по 31.12.2025, а заява № 05-02/2025-7 від 05.02.2025 р. стосувалася надання пільг зі сплати єдиного податку ІV групи у 2025, а саме з 01.01.2025 по 31.12.2025.

Результатом розгляду даних заяв було прийняте Розпорядження № 94 від 27.02.2025 р. «Про відмову у наданні пільг зі сплати місцевих податків та зборів ФГ «ВІП» за 2025 рік», у зв`язку з неможливістю визначити земельну ділянку площею 5,8478 га кадастровий номер :02:000:0119, розташованої за межами с. Березівка Куп`янського району Харківської області та площею 23,2083 га, кадастровий номер :01:002:0342, розташованої за межами с. Новомиколаївка Куп`янського району Харківської області, потенційно забрудненими вибухонебезпечними предметами.

Розпорядженням Шевченківської селищної військової адміністрації Куп`янського району Харківської області № 94 від 27.02.2025 позивачу у задоволенні його вищезазначених заяв відмовлено у звільнені від сплати податків шляхом встановлення податкових пільг зі сплати орендної плати та єдиного податку ІV групи за земельні ділянки, зазначені у заявах № 05-02/2025-6 від 05.02.2025 та № 05-02/2025-7 від 05.02.2025, у 2025, а саме з 01.01.2025 по 31.12.2025. Свою відмову у встановленні податкових пільг з орендної плати за землю та єдиного податку ІV групи відповідач мотивував відсутністю потенційної загрози забруднення земельних ділянок вибухонебезпечними предметами.

Позивач не погоджуючись з діями відповідача звернувся до суду з позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

ПК України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За змістом пункту 30.1 статті 30 ПК України податкова пільга передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 статті 30 ПК України.

Відповідно до пункту 30.5 статті 30 ПК України податкові пільги, порядок та підстави їх надання встановлюються з урахуванням вимог законодавства України про захист економічної конкуренції виключно цим Кодексом, рішеннями Верховної Ради Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування, прийнятими відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 269.1.2. пункту 269.1 статті 269 ПК України платники орендної плати - землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.

Згідно з підпунктом 270.1.2 пункту 270.1 статті 270 ПК України об`єкти оподаткування орендною платою - земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в користування на умовах оренди.

Відповідно п.284.1 ст. 284 ПК України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.

Нові зміни до рішень щодо наданих пільг зі сплати земельного податку надаються відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки до 1 числа першого місяця кварталу, що настає за звітним кварталом, у якому відбулися зазначені зміни.

Стаття 288 ПК України визначає порядок визначення орендної плати за земельні ділянки.

Відповідно до пункту 288.8 статті 288 ПК України за земельні ділянки, визначені цим пунктом, у цілях розрахунку орендної плати розмір податкових зобов`язань з орендної плати визначається з урахуванням положень, визначених цим Кодексом.

У частині земельних ділянок, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) активні бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, період, коли земельні ділянки визнаються забрудненими вибухонебезпечними предметами, визначається як період, що починається з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому завершено активні бойові дії або тимчасова окупація на відповідній території (у тому числі коли дата початку обстеження небезпечної території операторами протимінної діяльності настає після дати завершення бойових дій або тимчасової окупації на відповідній території), за умови подання платником плати за землю заяви до органу місцевого самоврядування, військової адміністрації та військово-цивільної адміністрації про потенційне забруднення земельної ділянки вибухонебезпечними предметами та прийняття таким органом місцевого самоврядування, військовою адміністрацією або військово-цивільною адміністрацією рішення про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків і зборів щодо земельної ділянки, зазначеної в такій заяві, та завершується останнім числом місяця, в якому такі земельні ділянки визнані придатними для використання.

Не нараховується орендна плата за договорами оренди земельних ділянок державної і комунальної власності, які непридатні для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами, протягом періоду, що починається з першого числа місяця, на який припадає дата прийняття рішення сільською, селищною, міською радою, військовою адміністрацією або військово-цивільною адміністрацією про надання податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів на підставі заяви платника податків, та завершується останнім числом місяця, на який припадає дата, що настає раніше, - або останній день строку, на який надано пільгу зі сплати місцевих податків та зборів відповідно до прийнятого рішення (у тому числі з урахуванням змін, внесених до такого рішення), або дата скасування відповідного рішення, або дата початку обстеження земельної ділянки операторами протимінної діяльності чи визнання земельної ділянки придатною для використання.

Згідно з абз. 1, 2 п.292-1.1. ст. 292-1 ПК України, об`єктом оподаткування для платників єдиного податку четвертої групи є площа сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень) та/або земель водного фонду (внутрішніх водойм, озер, ставків, водосховищ), що перебуває у власності сільськогосподарського товаровиробника або надана йому у користування, у тому числі на умовах оренди.

Площі земельних ділянок, що перебувають у консервації, забруднені вибухонебезпечними предметами або непридатні для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами, не є об`єктом оподаткування єдиним податком для платників єдиного податку четвертої групи на період консервації або на період, коли земельні ділянки були забруднені вибухонебезпечними предметами, або на період, коли земельні ділянки були визнані потенційно забрудненими вибухонебезпечними предметами.

Підставою для не нарахування єдиного податку щодо земельних ділянок, які непридатні для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами, є інформація, зазначена у підпункті 12.4.6 пункту 12.4 статті 12 цього Кодексу.

Період, коли земельні ділянки визнаються потенційно забрудненими вибухонебезпечними предметами, визначається як період, що починається з першого числа місяця, на який припадає дата прийняття сільською, селищною, міською радою, військовою адміністрацією або військово-цивільною адміністрацією рішення про надання податкових пільг зі сплати місцевих податків та зборів на підставі заяви платника податків, та завершується останнім числом місяця, на який припадає дата, що настає раніше, - або останній день строку, на який надано пільгу зі сплати місцевих податків та зборів відповідно до прийнятого рішення (у тому числі з урахуванням змін, внесених до такого рішення), або дата скасування відповідного рішення, або дата початку обстеження земельної ділянки операторами протимінної діяльності, або дата визнання земельної ділянки придатною для використання.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Згідно з підпунктом 12.3.7 пункту 12.3 статті 12 ПК України не дозволяється сільським, селищним, міським радам встановлювати індивідуальні пільгові ставки місцевих податків та зборів для окремих юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців і фізичних осіб або звільняти їх від сплати таких податків та зборів.

Дія абзацу першого цього підпункту не поширюється на прийняття сільськими, селищними, міськими радами, військовими адміністраціями та військово-цивільними адміністраціями рішень про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів на підставі заяви платників податків про визнання земельних ділянок непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами (з обов`язковим зазначенням кадастрових номерів таких земельних ділянок), а також про внесення змін до таких рішень.

Рішення про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів на підставі заяв платників податків про визнання земельних ділянок непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами повинні прийматися на кожний календарний рік окремо, за умови наявності відповідних заяв платників податків, та на період не більше ніж до кінця поточного календарного року.

Відповідно до підпункту 12.4.6 пункту 12.4 статті 12 ПК України до повноважень сільських, селищних, міських рад, військових адміністрацій та військово-цивільних адміністрацій щодо податків та зборів належать надання інформації контролюючим органам за місцезнаходженням земельних ділянок щодо рішень про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів, прийнятих на підставі заяв платників податків про визнання земельних ділянок непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами. Така інформація надається в електронному вигляді у порядку та за формою, затвердженими Кабінетом Міністрів України, протягом 10 календарних днів з дня прийняття відповідного рішення з обов`язковим зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок, щодо яких прийнято відповідне рішення.

Отже, податкова пільга за своєю природою не може бути індивідуальною. Податкова пільга стосується виключно окремих характеристик, пов`язаних з виникненням, зміною чи припиненням податкового обов`язку.

Відповідно до пп. 69.33. п. 69 підрозділу 10 розділу ХХПК України тимчасово, з 1 березня 2022 року, не нараховується та не сплачується єдиний податок четвертої групи з площі сільськогосподарських угідь та/або земель водного фонду, що перебуває у власності сільськогосподарського товаровиробника або надана йому у користування, у тому числі на умовах оренди, у податкових періодах, коли на територіях, на яких розташовані такі сільськогосподарські угіддя та/або землі водного фонду, ведуться бойові дії або території тимчасово окуповані збройними формуваннями російської федерації, до дати завершення на таких територіях активних бойових дій або тимчасової окупації російською федерацією.

Абзацом 8 п.292-1.1 ст. 292-1 ПК України встановлено, що для земельних ділянок, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) активні бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, період, коли земельні ділянки визнаються забрудненими вибухонебезпечними предметами, визначається як період, що починається з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому завершено активні бойові дії або тимчасова окупація на відповідній території (у тому числі коли дата початку обстеження небезпечної території операторами протимінної діяльності настає після дати завершення бойових дій або тимчасової окупації на відповідній території), за умови подання платником податку заяви до органу місцевого самоврядування, військової адміністрації та військово-цивільної адміністрації про потенційне забруднення земельної ділянки вибухонебезпечними предметами та прийняття таким органом місцевого самоврядування, військовою адміністрацією або військово-цивільною адміністрацією рішення про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків та зборів щодо земельної ділянки, зазначеної у такій заяві, та завершується останнім числом місяця, в якому такі земельні ділянки визнані придатними для використання.

Визначення поняття «податкова пільга» вказане в пункті 30.1 статті 30 ПК України: «Податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті».

Керуючись пунктом 30.2 названої статті підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Аналіз наведених норм права свідчить, що податкова пільга за своєю природою не може бути індивідуальною. Податкова пільга стосується виключно окремих характеристик, пов`язаних з виникненням, зміною чи припиненням податкового обов`язку.

Вказане підтверджується й першим абзацом підпункту 12.3.7 пункту 12.3 статті 12 ПК України, в якому встановлено заборону на встановлення індивідуальних пільг з місцевих податків та зборів.

Однак, Законом України від 11 квітня 2023 року № 3050-IX це положення доповнено новими абзацами, згідно яких, зокрема, дія абзацу першого цього підпункту не поширюється на прийняття сільськими, селищними, міськими радами, військовими адміністраціями та військово-цивільними адміністраціями рішень про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів на підставі заяв платників податків про визнання земельних ділянок непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами (з обов`язковим зазначенням кадастрових номерів таких земельних ділянок), а також про внесення змін до таких рішень.

Відповідно «індивідуальна податкова пільга» не передбачена податковим законодавством у тлумаченні пункту 30.2 статті 30 ПК України.

Власне «пільга» з єдиного податку встановлена в пункті 292-1.1 статті 292-1 ПК України, за якою площі земельних ділянок, що перебувають у консервації, забруднені вибухонебезпечними предметами або непридатні для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами, не є об`єктом оподаткування єдиним податком для платників єдиного податку четвертої групи на період консервації або на період, коли земельні ділянки були забруднені вибухонебезпечними предметами, або на період, коли земельні ділянки були визнані потенційно забрудненими вибухонебезпечними предметами.

Вона безпосередньо стосується конкретної характеристики об`єкта оподаткування, що впливає на податковий обов`язок.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 07.05.2025 у справі № 520/9626/24.

Із заяв про потенційне забруднення земельних ділянок вибухонебезпечними предметами вбачається, що орендовані позивачем земельні ділянки розташовані на територіях с. Березівка та с. Новомиколаївка Шевченківської селищної територіальної громади.

Отже, суд зазначає, що с. Березівка та с. Новомиколаївка Шевченківської селищної територіальної громади входили до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 (далі Перелік № 309), а саме з 26 лютого 2022 р. по 08 вересня 2022 р. та перебували у повній тимчасовій окупації. З 08.09.2022, с. Березівка та с. Новомиколаївка Шевченківської територіальної громади входять до переліку територій можливих бойових дій.

Таким чином, земельні ділянки, розташовані на територіях с. Березівка та с. Новомиколаївка Шевченківської селищної територіальної громади можуть бути визнані потенційно забрудненими вибухонебезпечними предметами.

Відповідач обґрунтовуючи правомірність своєї відмови зазначив у відзиві, що земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які є в користуванні ФЕРМЕРСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА «ВІП», на території Шевченківської селищної ради Куп`янського району Харківської області не мають ознак, що вказували б на їх потенційне забруднення вибухонебезпечними предметами. Харківською обласною військовою адміністрацією затверджено відповідний «Тимчасовий порядок залучення підрозділів з розмінування та операторів протимінної діяльності до виконання робіт з виявлення, знешкодження та знищення вибухонебезпечних предметів», яким передбачена відповідна форма повідомлення від землевласників (землекористувачів). ФГ «ВІП» до Шевченківської селищної військової адміністрації з питання внесення даної земельної ділянки в чергу на розмінування не зверталися, документи щодо звернень до інших установ щодо розмінування не надходили.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, листом заступника директора Департаменту цивільного захисту Харківської обласної військової адміністрації, від 02.02.2024 №02-01-04/352, позивача повідомлено про розгляд його заяви про включення території господарства до «Плану виконання заходів гуманітарного розмінування деокупованих територій на 2024 рік», а саме зазначено, що ФГ «ВІП» до переліку територій які потребують обстеження не включено. Також повідомлено, що у розділі ІІ п. 4 Плану зазначено - до переліку земель сільськогосподарського призначення, що підлягають очищенню (розмінуванню) не включаються наступні території: що знаходяться в межах 20-ти кілометрової зони від лінії ведення активних бойових дій; на яких здійснюються заходи щодо оборони державного кордону, райони, які піддаються постійним обстрілам; на яких військові формування розміщуються та здійснюють свою діяльність.

За таких обставин, твердження відповідача, щодо бездіяльності позивача та відсутності підтвердження звернення за включенням до програм по розмінуванню територій не знаходить свого підтвердження, виходячи з наявних у матеріалах справи доказів.

Згідно з положенням пп. 12.4.6 п. 12.4. ст. 12 ПК України до компетенції органів місцевого самоврядування відноситься надання інформації контролюючим органам за місцезнаходженням земельних ділянок щодо рішень про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів, прийнятих на підставі заяв платників податків про визнання земельних ділянок непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами. Така інформація надається в електронному вигляді у порядку та за формою, затвердженими Кабінетом Міністрів України, протягом 10 календарних днів з дня прийняття відповідного рішення з обов`язковим зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок, щодо яких прийнято відповідне рішення.

Відповідно до пп. 12.3.7 п. 12.3 ст. 12 ПК України сільські, селищні, міські радами, військові адміністрації та військово-цивільні адміністрації мають повноваження на прийняття рішень про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів на підставі заяв платників податків про визнання земельних ділянок непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами (з обов`язковим зазначенням кадастрових номерів таких земельних ділянок), а також про внесення змін до таких рішень.

Отже право платника на звільнення від сплати податків безумовно виникає з моменту виникнення певних підстав (у цьому випадку - наявності факту імовірного забруднення земель вибухонебезпечними предметами).

При цьому, можливість прийняття військовою адміністрацією негативного рішення за заявою особи з цього питання повинна бути наслідком тільки відсутності достатнього підтвердження обставин, які надають право на звільнення від сплати податків, та яким суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дати належну правову оцінку.

Також суд зазначає, що аналізуючи положення пункту 3 частини першої статті 6 Закону України «Про протимінну діяльність в Україні» від 06 грудня 2018 року № 2642-VIII, підпункту «і» частини першої статті 13 Закону України «Про державний земельний кадастр», положень Податкового кодексу України, слід дійти висновку, що ПК України розмежовує поняття забрудненої земельної ділянки та потенційно забрудненої земельної ділянки, та відмежовує їх у часі.

Потенційно забрудненою вважається ділянка, щодо якої не було проведено обстеження, проте прийнято рішення про надання пільг, тобто такий статус надається саме рішенням сільської, селищної, міської ради, військової адміністрації або військово-цивільної адміністрації про надання податкових пільг зі сплати місцевих податків та зборів на підставі заяви платника податків до проведення обстеження земельної ділянки операторами протимінної діяльності.

Суд вважає, що підстави відмови позивачу в наданні пільг суперечать положенням Законів, оскільки відповідач для визнання земельних ділянок потенційно забрудненими, що відповідно до норм ПК України в подальшому дає підставу для їх обстеження, зазначає про відсутність підтвердження забруднення та результатів обстеження, яке можливе виключно за умови винесення позитивного рішення відповідачем про визнання таких земель потенційно забрудненими та надання пільг.

Наведене дає підстави для висновку, що про визнання земельних ділянок непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами та надання податкової пільги зі сплати орендної плати за відповідні земельні ділянки державної власності за 2025 рік та єдиного податку ІV групи з 01.01.2025 по 31.12.2025 за земельні ділянки, розташовані на території с. Березівка та с. Новомиколаївка Шевченківської селищної територіальної громади, у зв`язку з їх імовірним забрудненням вибухонебезпечними предметами, відноситься до виключної компетенції Шевченківської селищної територіальної громади Куп?янського району Харківської області.

Верховний Суд, у справі за позовом Фермерського господарства «Клепки» до Шевченківської селищної військової адміністрації Куп`янського району Харківської області, зазначив, що територія, на якій розташовані земельні ділянки позивача, включена до «Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», як і весь Куп`янський район Харківської області. Отже відповідач мав прийняти рішення про надання позивачу податкових пільг. Локальні неточності в цьому питанні не можуть позбавляти права на пільгу за наявності встановлених Законом умов (постанова від 07.05.2025 у справі № 520/9626/24).

Разом з тим Шевченківською селищною військовою адміністрацією Куп`янського району Харківської області прийнято розпорядження про відмову у наданні пільг зі сплати місцевих податків та зборів ФГ «ВІП» за 2025 рік у зв`язку з саме з відсутністю потенційної загрози забруднення земельних ділянок вибухонебезпечними предметами.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 8 Закону України "Про адміністративну процедуру" адміністративний орган забезпечує належність та повноту з`ясування обставин справи, безпосередньо досліджує докази та інші матеріали справи.

Адміністративний орган зобов`язаний обґрунтовувати адміністративні акти, які він приймає, крім випадків, визначених законом. Адміністративний акт, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес особи, повинен містити мотивувальну частину, що відповідає вимогам цього Закону.

Відповідно до пунктів 1,6,7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про адміністративну процедуру», під час підготовки справи до розгляду та вирішення, крім невідкладного розгляду та вирішення справи (стаття 60 цього Закону), адміністративний орган встановлює наявність та достатність матеріалів у справі, а також за необхідності: 1) витребовує додатково документи та відомості, що перебувають у володінні органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи чи організації, що належить до сфери його управління; 6) вирішує питання про необхідність залучення до участі в адміністративному провадженні осіб, які сприяють розгляду справи, призначення експертизи, проведення огляду на місці або огляду речей, проведення слухання у справі; 7) виконує інші передбачені законом обов`язки в рамках адміністративного провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 52 Закону України «Про адміністративну процедуру», адміністративний орган досліджує обставини, що мають значення для вирішення справи, виходячи з принципів законності та офіційності.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про адміністративну процедуру», адміністративний орган визначає відповідно до законодавства способи та обсяг встановлення обставин справи. При цьому адміністративний орган не обмежений доводами учасників адміністративного провадження, наданими ними доказами та клопотаннями.

Згідно з ч. 1 ст. 69 Закону України «Про адміністративну процедуру» за результатами розгляду справи адміністративний орган у межах своїх повноважень приймає адміністративний акт.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Закону України «Про адміністративну процедуру» адміністративний акт, прийнятий у письмовій формі, або усний адміністративний акт, підтверджений у письмовій формі, повинен мати мотивувальну частину (крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті). Мотивування (обґрунтування) адміністративного акта в письмовій формі повинно забезпечувати особі можливість правильно його зрозуміти та реалізувати своє право на оскарження адміністративного акта.

Спірне розпорядження не відповідає критеріям до рішень суб`єктів владних повноважень, визначених ч. 2 ст. 2 КАС України та вимогам Закону України "Про адміністративну процедуру", зокрема щодо повного дослідження обставин, що мають значення для вирішення справи та обґрунтованості.

Також суд враховує практику Європейського суду з прав людини (наприклад, рішення у справі «Suominen v. Finland», заява № 37801/97, пункт 36), відповідно до якої орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень; принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає у тому, щоб рішенням було прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Суд зазначає, що Конституцією України та КАС України прямо передбачений обов`язок суб`єктів владних повноважень дотримуватися принципу належного урядування, відповідно, адміністративні суди під час розгляду та вирішення спорів, що виникають у сфері публічно-правових відносин, мають перевіряти дотримання цього принципу у всіх його аспектах з урахуванням конкретних обставин справи. Фактичне застосування принципу належного урядування є своєрідним «маркером» того як в Україні гарантуються статті 1, 3, 6, 8, 19, 55, 56, 124 Конституції України, а суди застосовують частину другу статті 2 КАС України та статті 3 і 4 Угоди про асоціацію з ЄС.

Відтак, невиконання суб`єктом владних повноважень законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

У справі «Рисовський проти України» Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Принцип «належного урядування» не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи, що спірне розпорядження прийнято відповідачем без надання оцінки всім обставинам та за відсутності належних обґрунтувань щодо підстав відмови з урахуванням приписів ПК України та положень наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування розпорядження Розпорядження № 94 від 27.02.2025, прийняте Шевченківською селищної військової адміністрації Куп`янського району Харківської області.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Шевченківської селищної військової адміністрації Куп`янського району Харківської області прийняти рішення про встановлення Фермерському господарству "ВІП" податкових пільг зі сплати орендної плати за землю за 2025 рік з 01.01.2025 р. по 31.12.2025 р. та податкових пільг зі сплати єдиного податку четвертої групи за 2025 рік, з 01.01.2025 р. по 31.12.2025 р. по земельним ділянкам сільськогосподарського призначення, які вказані у заявах про потенційне забруднення земельної ділянки вибухонебезпечними предметами № 05- 02/2025-6 від 05.02.2025 р. та № 05-02/2025-7 від 05.02.2025 р. а саме щодо земельних ділянок: з кадастровим № :02:000:0119, площею 5,8478 га та з кадастровим № :01:002:0342, площею 23,2083 га, розташованих в Шевченківській територіальній громаді Харківської області, суд зазначає таке.

Згідно з позицією Верховного Суду, яка сформована, зокрема, у постановах від 13 лютого 2018 року у справі № 361/7567/15-а, від 07 березня 2018 року у справі №569/15527/16-а, від 20 березня 2018 року у справі № 461/2579/17, від 20 березня 2018 року у справі № 820/4554/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 569/16681/16-а, від 12 квітня 2018 року справі № 826/8803/15, від 21 червня 2018 року у справі №274/1717/17, від 14 серпня 2018 року у справі №820/5134/17, від 17 жовтня 2019 року у справі №826/521/16, від 30 березня 2021 року у справі №400/1825/20, від 14 вересня 2021 року у справі № 320/5007/20 та від 27 вересня 2021 року у справі №380/8727/20, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними); відповідно до завдань адміністративного судочинства, визначених статтею 2 КАС України, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею; завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади; принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно - дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності; перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі адміністративного судочинства; адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесенні до компетенції цього органу.

Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку. Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Згідно з частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, у випадку коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд може зобов`язати відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення, та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вказані висновки також узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові 24 квітня 2024 року у справі №140/12873/23, що враховується судом при вирішенні даної справи відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України.

У зв`язку з чим, в порядку судового розгляду може бути переглянуте питання законності та правомірності (не)віднесення земельної ділянки до таких, що вважаються потенційно забрудненими вибухонебезпечними предметами.

При цьому, ухвалення рішення у справі обумовлене вимогами ефективності судового захисту. Рішення, яке зобов`язує «повторно розглянути заяву», не захищає права і свободи, не привносить правової визначеності. Військова адміністрація може прийняти аналогічне рішення, яке стане предметом нового судового оскарження.

Відтак, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, шляхом зобов`язання Шевченківської селищної військової адміністрації Куп`янського району Харківської області прийняти рішення про встановлення Фермерському господарству "ВІП" податкових пільг зі сплати орендної плати за землю за 2025 рік з 01.01.2025 по 31.12.2025 та податкових пільг зі сплати єдиного податку четвертої групи за 2025 рік, з 01.01.2025 по 31.12.2025 по земельним ділянкам сільськогосподарського призначення, які вказані у заявах про потенційне забруднення земельної ділянки вибухонебезпечними предметами № 05- 02/2025-6 від 05.02.2025 р. та № 05-02/2025-7 від 05.02.2025 р. а саме щодо земельних ділянок: з кадастровим № :02:000:0119, площею 5,8478 га та з кадастровим № :01:002:0342, площею 23,2083 га, розташованих в Шевченківській територіальній громаді Харківської області.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією викладеною Верховним Судом у постанові від 07.05.2025 у справі № 520/9626/24.

Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ФГ "ВІП" в повному обсязі.

Розподіл судових витрат щодо сплаченого судового збору здійснюється відповідно до положень статті 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фермерського господарства "ВІП" (вул. Сватівська, буд. 56, м. Куп`янськ, Харківська обл., Куп`янський р-н, 63707, ) до Шевченківської селищної військової адміністрації Куп`янського району Харківської області (вул. Василя Стуса, буд. 2, с-ще Шевченкове, Харківська обл., Куп`янський р-н, 63601, ) про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Розпорядження № 94 від 27.02.2025 р. «Про відмову у наданні пільг зі сплати місцевих податків та зборів ФГ «ВІП» за 2025 рік», прийняте Шевченківською селищною військовою адміністрацією Куп`янського району Харківської області.

Зобов`язати Шевченківську селищну військову адміністрацію Куп`янського району Харківської області прийняти рішення про встановлення Фермерському господарству "ВІП" податкових пільг зі сплати орендної плати за землю за 2025 рік з 01.01.2025 р. по 31.12.2025 р. та податкових пільг зі сплати єдиного податку четвертої групи за 2025 рік, з 01.01.2025 р. по 31.12.2025 р. по земельним ділянкам сільськогосподарського призначення, які вказані у заявах про потенційне забруднення земельної ділянки вибухонебезпечними предметами № 05- 02/2025-6 від 05.02.2025 р. та № 05-02/2025-7 від 05.02.2025 р. а саме щодо земельних ділянок: з кадастровим № :02:000:0119, площею 5,8478 га та з кадастровим № :01:002:0342, площею 23,2083 га, розташованих в Шевченківській територіальній громаді Харківської області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківської селищної військової адміністрації Куп`янського району Харківської області (вул. Василя Стуса, буд. 2, с-ще Шевченкове, Харківська обл., Куп`янський р-н, 63601, ) на користь Фермерського господарства "ВІП" (вул. Сватівська, буд. 56, м. Куп`янськ, Харківська обл., Куп`янський р-н, 63707, ) сплачену суму судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні) 40 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Мельников Р.В.