Справа № 140/10520/25
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року ЛуцькСправа № 140/10520/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Костюкевича С.Ф.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Державної податкової служби України у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень № , № , № від 13.08.2025.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що за результатами проведеної відповідачем документальної невиїзної перевірки було складено акт №19895/03-20-24-07 від 16.07.2025 де податковим органом були встановлені порушення аб.д п.п. 164.2.17 п.164.2 ст.164. ст.167, ст. 179 ПК України, винесені ППР та донараховано податок на доходи фізичних осіб і військовий збір зі штрафними санкціями за результатами отриманих доходів у вигляді додаткового блага у 2018 році на суму 215 882 грн.

Вважає оскаржувані рішення протиправними, а висновки, які відображені у Акті перевірки безпідставними, оскільки доходу, а саме додаткового блага у вигляді прощеного (анульованого) кредитором (АТ "СЕНС БАНК", який є правонаступником АТ "Укрсоцбанк"), не отримував. Крім того, вказує що повідомлення про прощення (анулювання) боргу та необхідність включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено, не отримував.

З урахуванням наведеного, просив позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду 09.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач, у встановлений судом строк подав відзив на позов, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог.

В обґрунтування своєї позиції представник відповідача вказує, що документальною невиїзною перевіркою встановлені порушення платником податків ОСОБА_1 вимог податкового законодавства, які відображені у Акті перевірки, а саме:

- пп.162.1.1 п.162.1 ст.162, пп.163.1.1 п.163.1 ст.163, пп.164.2.17«д» п.164.2 ст.164 ПКУ, внаслідок чого занижено податок на доходи фізичних осіб за 2018 рік в сумі 180874,69 грн.;

- пп. 1.1 (1), пп.1.2 (1) п.161 підрозділу 10 розділу XX ПКУ, внаслідок чого занижено суму військового збору в розмірі 15072,89 грн.;

- пп.49.18.4. п.49.18 ст.49, п.179.1 ст.179 ПКУ, а саме неподання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2018 рік.

На підставі висновків викладених в акті перевірки ГУ ДПС у Волинській області були прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № від 13.08.2025, яким позивачу нараховано грошове зобов`язання за податком на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 180 874,70 грн та штрафні санкції 18 087,47 грн;

- № від 13.08.2025, яким позивачу нараховано грошове зобов`язання платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 15 072,89 грн та штрафні санкції 1 507,28 грн;

- № від 13.08.2025, яким позивачу нараховано штрафну санкцію 340 грн. за неподання декларації про майновий стан за 2018 рік.

Також представник відповідача зазначає, що необхідною умовою для нарахування та утримання військового збору, так само як і податку на доходи фізичних осіб, у даному випадку є наявність факту отримання позивачем доходу у вигляді додаткового блага. Тому вважає правомірним визначення позивачу грошового зобов`язання зі сплати військового збору, обрахованого з суми прощеного (анульованого) кредитором основного боргу (кредиту) відтак вважає, що винесені податкові повідомлення-рішення, яким позивачу нараховано грошові зобов`язання та штрафні санкції, є правомірним.

Зважаючи на викладене, переконаний що оскаржувані податкові повідомлення-рішення відповідають вимогам законодавства, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 13.11.2024 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, Акціонерне товариство "СЕНС БАНК" та встановлено строк для подання пояснень на позов.

Третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору АТ "СЕНС БАНК" (далі третя особа, або банк) подало пояснення на позов, у яких заперечує проти задоволення позовних вимог.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що відповідно до наказу Головного управління ДПС у Волинській області від №1958 від 04,06.2025 про проведення документальної невиїзної перевірки, головним державним інспектором відділу планових та позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС було проведено документальну невиїзну позапланову перевірку у зв`язку з неподанням особою декларації про майновий стан і доходи за 2018 достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податку па доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2018 по 31.12.2018, результати якої відображені в Акті від 16.07.2025 №19895/03-20-24-07.

Відповідно до висновків Акту перевірки встановлено такі порушення:

- пп.162.1.1 п.162.1 ст.162, пп.163.1.1 п.163.1 ст.163, пп.164.2.17«д» п.164.2 ст.164 ПКУ, внаслідок чого занижено податок на доходи фізичних осіб за 2018 рік в сумі 180874,69 грн.;

- пп. 1.1 (1), пп.1.2 (1) п.161 підрозділу 10 розділу XX ПКУ, внаслідок чого занижено суму військового збору в розмірі 15072,89 грн.;

- пп.49.18.4. п.49.18 ст.49, п.179.1 ст.179 ПКУ, а саме неподання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2018 рік.

Як слідує з Акту перевірки підставою для прийняття рішення про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки стали дані Державного реєстру фізичних осіб ДІС України про суми виплачених доходів та інформації наданої АТ СЕНС БАНК' (який є правонаступником АТ 'УКРСОЦБАНК') лист №21434-39.4/2025 від 02.05.2025 (вх. №EKПП/17294/6 від 02.05.2025) що фізичною особою ОСОБА_1 отримано 2018 році дохід у вигляді додаткового блага в сумі 1 004 859.43 грн. від АТ 'УКРСОЦБАНК.

Структура загального річного оподатковуваного доходу за даними перевірки складає 1 004 859,43 грн списаної банком заборгованості.

Перевіркою було визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 180874.70 грн., а саме: 1004859.43 грн. х 18%.

На підставі вказаного Акту перевірки ГУ ДПС у Волинській області прийнято:

- № від 13.08.2025, яким позивачу нараховано грошове зобов`язання за податком на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 180 874,70 грн та штрафні санкції 18 087,47 грн;

- № від 13.08.2025, яким позивачу нараховано грошове зобов`язання платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 15 072,89 грн та штрафні санкції 1 507,28 грн;

- № від 13.08.2025, яким позивачу нараховано штрафну санкцію 340 грн. за неподання декларації про майновий стан за 2018 рік.

Як слідує з листа банку №21434-39.4/2025 від 02.05.2025, який адресований ГУ ДПС у Волинській області та був підставою для перевірки, АТ "СЕНС БАНК", як правонаступник всього майна, прав та обов`язків АТ "Укрсоцбанк", підтверджує, що у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку (форма 4ДФ) за 2018, 2019, та 2020 рік відображено нарахований та виплачений дохід з ознакою доходу « 126» у вигляді основної кредитної заборгованості прощеної (анульованої) за самостійним рішенням банку, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності ОСОБА_1 на суму 1 004 859,43 грн.

Предметом спору у цій справі є податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області щодо збільшення суми грошових зобов`язаннь ОСОБА_1 та застосування до нього штрафних санкцій у зв`язку із отриманням ним оподатковуваного доходу, а саме додаткового блага у вигляді прощеної (анульованої) банком заборгованості по кредиту та не подання декларації.

Отже, при розгляді цієї справи, суд має надати зазначеним рішенням відповідача оцінку на предмет їх відповідності верховенству права та критеріїв законності рішення суб`єкта владних повноважень, які наведені в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вказана норма Основного Закону означає, що діяльність суб`єктів владних повноважень здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом.

Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій (бездіяльності) та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (далі - ПК України, у редакції чинній на час прийняття оскаржуваного рішення).

Положеннями підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

При цьому, відповідно до підпункту 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Таким чином, визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формі.

Відповідно до підпункту 163.1.1. пункту 163.1. статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Згідно з пунктом 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім, зокрема, відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов`язання.

Підпунктом «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо, крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу. До таких додаткових благ віднесено основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Відповідно до підпункту 168.2.1. пункту 168.2. статті 168 ПК України платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються інші доходи, які згідно з цим Кодексом не включаються до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (підпункт 165.1.49 пункту 165.1 статті 165 ПК України).

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, у разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Підпунктом «б» пункту 176.2 статі 176 ПК України визначено, що особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду.

Довідник ознак доходів фізичних осіб (додаток до Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4 за ознакою доходу « 126» передбачає відображення доходу, отриманого платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 розділу IV Кодексу) (підпункт 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 розділу IV Кодексу).

Поряд із цим, за змістом підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, прощені (анульовані) кредитором.

Законом України від 09.04.2015 №321-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» (далі Закон №321-VIII, набрав чинності 07.05.2015) підпункт 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 ПК України доповнено абзацом другим, за змістом якого сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності не підлягають включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Визначальною ознакою доходу платника податку як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку. При прощенні (анулюванні) заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов`язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом. Тому боржник (платник податків), який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми основного боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідних сум податку.

Судом встановлено, що спір у даній справі виник у зв`язку із отриманням позивачем додаткового блага у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу в розмірі 1 004 859,43 грн.

Суд зазначає, що за наявності обставин прощення банком основної суми боргу, обов`язок позивача щодо сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору у відповідних розмірах виник би у разі належного виконання банком вимог підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України щодо повідомлення боржника про таке звільнення, а саме: особисто під підпис, чи шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення, або ж укладення відповідного договору.

У матеріалах справи до позову та відзиву відсутні належні докази щодо повідомлення боржника про таке звільнення, а саме: особисто під підпис, чи шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення, або ж укладення відповідного договору, як і розрахунки суми прощеного боргу із зазначенням періоду за який він виник. При цьому з урахуванням вимог частини 5 статті 77 КАС України, суд не наділений самостійно збирати зазначені докази. Список згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів від 23.06.2018 від ТОВ «Дірект технолоджі» в тому числі до позивача без супровідного листа та доказів його отримання ОСОБА_1 , належним доказом повідомленням боржника про прощення боргу не являється.

Аналогічна позиція щодо неможливості врахування судом вважати обов`язок позивача щодо сплати податку на доходи фізичних осіб за наявності прощення банком суми боргу виконаним у випадку неповідомлення боржника про таке звільнення особисто під підпис чи шляхом направлення рекомендованого листа, коли відсутнє поштове повідомлення про вручення рекомендованого листа позивачу, викладена в постанові Восьмого апеляційного суду від 03.06.2025 в справі №500/5481/24.

З огляду на зазначене, суд приходить до переконання, що висновки, викладені в акті перевірки, не гуртуються на дійсних фактичних обставинах справи, є необґрунтованими, а відтак оскаржувані у справі податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Суд звертає увагу на те, що обставина належного повідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) суми боргу є невід`ємним елементом для самостійної сплати боржником податку з таких доходів та відображення їх у річній податковій декларації, оскільки іншого алгоритму ПК України не передбачає.

Натомість відповідач, збільшуючи податкові зобов`язання позивача, не перевірив обставини належного повідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) суми боргу, у зв`язку із чим суд доходить висновку, що спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними у зв`язку з чим їх належить скасувати.

Відтак суд приходить до висновку, що визначені відповідачем порушення законодавства в статті 164 ПК України не підтверджені належними доказами, тому не можуть вважатися додатковим благом платника податку та включатись до його загального оподаткування.

Суд також враховує інші аргументи сторін, зазначені у заявах по суті справи, однак зауважує, що встановлені судом обставини є самостійними та достатніми підставами для прийняття рішення по суті спору.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 2 159,00 грн, сплачений квитанцією від 15.09.2025.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від податкового повідомлення-рішення № , № , № від 13.08.2025.;

Стягнути з Головного управління ДПС у Волинській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2 159 гривень 00 копійок (дві тисячі сто п`ятдесят дев`ять гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська обл., м. Луцьк, Київський майдан, 4, ).

Третя особа: Акціонерне товариство "СЕНС БАНК" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, ).

Суддя С.Ф. Костюкевич