Справа № 240/27178/25
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

08 грудня 2025 року м. Житомир справа № 240/27178/25

категорія 108050000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Майстренко Н.М., розглядаючи позовну заяву Фермерського господарства "Денишівське" до Житомирської районної ради Житомирської області про визнання протиправною відмови, стягнення коштів,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулось Фермерське господарство "Денишівське" з позовом до Житомирської районної ради Житомирської області, в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Житомирської районної ради Житомирської області повернути безпідставно отримані кошти від Фермерського господарства "Денишівське" в сумі 149194,87 грн.;

- стягнути з Житомирської районної ради Житомирської області на користь Фермерського господарства "Денишівське" безпідставно отримані кошти в сумі 149194,87 грн.

В обґрунтування позову, фермерське господарство зазначає, що рішенням Романівської районної ради від 03.06.2004 року № 177 "Про передачу внутрішньогосподарських меліоративних систем у спільну власність територіальних громад сіл, селищ району" та рішенням Романівської районної ради від 19.04.2016 року №96 "Про прийняття у спільну власність територіальних громад району внутрішньогосподарської меліоративної мережі, в тому числі гідроспоруд, та доповнення переліку об`єктів спільної власності територіальних громад району", прийнято у спільну власність територіальних громад сіл і селищ Романівського району гідротехнічних споруд на водних об`єктах с. Вила Соболівської сільської ради Романівського району.

На підставі того, що право власності було зареєстроване за територіальними громадами сіл і селищ Романівського району, як стверджує позивач, між Фермерським господарством "Денишівське" та Романівською районною радою було укладено договір оренди гідротехнічних споруд, на підставі якого за період з 02.11.2016 по 16.09.2019 року позивачем сплачено орендну плату в сумі 159194,87 грн.

Однак, за твердженням позивача, рішенням господарського суду Житомирської області від 11.04.2025 року у справі № 906/123/18 було визнано незаконними та скасовано рішення сесії Романівської районної ради від 19.04.2016 року № 96 "Про прийняття у спільну власність територіальних громад району внутрішньогосподарської меліоративної мережі, в тому числі гідроспоруд, та доповнення переліку об`єктів спільної власності територіальних громад району", в частині прийняття у спільну власність територіальних громад сіл і селищ Романівського району гідротехнічних споруд на водних об`єктах с. Вила Соболівської сільської ради Романівського району, а також скасовано державну реєстрацію права спільної власності територіальних громад сіл і селищ Романівського району на гідротехнічні споруди, які зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, зокрема, за № 214 на комплекс гідроспоруд по вул.Північна, 10 в с.Вила Романівського району, за №214 на гідроспоруду № 2 по вул. Річна, 7 в с. Вила Романівського району, за №214 на гідроспоруду № 1 по вул. Центральна, 19 в с. Вила Романівського району, які орендувалися фермерським господарством.

Зазначаючи, що у Романівської районної ради, правонаступником якої є Житомирська районна рада, не було повноважень на укладення договору оренди, позивач вважає, що у відповідача виник обов`язок повернути безпідставно набуті кошти на підставі ст.1212 Цивільного кодексу України.

Позивач вказує, що звертався до відповідача з вимогою повернути безпідставно отриману орендну плату, однак, відповіді не отримав.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст. 160, 161, 172 цього Кодексу.

При вирішенні питання про прийняття позовної заяви до провадження, досліджуючи зміст та обґрунтованість позовної заяви та наданих документів до позовної заяви, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху, виходячи з такого.

Згідно з приписами частини першої статті 160 КАС України у позовній заяві Позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Частиною п`ятою статті 160 КАС України, серед іншого, передбачено, що в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача; власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Так, способи захисту порушених прав фізичної та юридичної особи у сфері публічно-правових відносин визначаються статтею 5 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Наведене узгоджується з повноваженнями суду при вирішенні справи. Зокрема, відповідно до пунктів 1 - 4, 10 частини 2 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Виходячи з цього, для зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії суд неодмінно повинен констатувати протиправний характер дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, що слугують обов`язку суду зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень вчинити дії на відновлення порушеного права позивача.

Суд звертає увагу, що адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Вирішуючи спір, суд повинен встановити, що у зв`язку з прийнятим рішенням, вчиненням дії чи допущенням бездіяльності суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи інтереси особи у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Частиною 2 статті 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно з пунктом 4 частини 5 статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу згідно із частиною 1 статті 5 КАС України, який має бути сформульований максимально чітко і зрозуміло, оскільки від якості позовної заяви, юридично правильного змісту позовних вимог, зазначення способу судового захисту залежить швидкий і ефективний розгляд справи.

Обов`язок щодо визначення (формулювання) позовних вимог, з якими особа звертається до суду за захистом своїх прав, на етапі подання позовної заяви процесуальним законодавством покладено саме на позивача і задля цього законодавцем визначені вимоги до позовної заяви, що містяться в статті 160 КАС України.

Виходячи з приписів КАС України, передумовою для зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії є оскарження позивачем та встановлення судом факту допущення відповідачем протиправних дій, рішення чи бездіяльності.

Разом з тим, суд зауважує, що позивач, вказуючи, що відповідач не надав відповіді щодо повернення коштів, просить визнати протиправною відмову Житомирської районної ради Житомирської області повернути безпідставно отримані кошти від Фермерського господарства "Денишівське" в сумі 149194,87 грн., хоча матеріали позову такої відмови не містять.

Крім того, позивач у позові зазначає про протиправність дій відповідача щодо укладення договору оренди.

Таким чином, неналежно сформульовані позивачем позовні вимоги, в свою чергу, унеможливлюють визначення способу захисту прав позивача, які на його думку, порушені, а також з`ясуванню судом питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду.

Згідно із частинами першою, другою статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, оскільки позовна заява не відповідає зазначеним вище вимогам, встановленим статтями 5, 161 КАС України, її слід залишити без руху, встановивши Позивачу строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивачу у цей строк необхідно усунути зазначені недоліки позовної заяви шляхом подання до суду:

- уточненої позовної заяви з її копіями відповідно до кількості учасників справи, з викладенням позовних вимог відповідно до висновків суду, викладених у цій ухвалі;

- доказів відмови відповідача у поверненні коштів, які є предметом спору.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 243, 248, 256 КАС України, суд

ухвалив:

Позовну заяву Фермерського господарства "Денишівське" залишити без руху.

Позивачу усунути зазначені в ухвалі суду недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення.

У разі якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк, встановлений судом, позовну заяву буде повернуто позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя Н.М. Майстренко