Справа № 160/28981/25
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2025-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Златіна Станіслава Вікторовича
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
06.10.2025 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якій просить:
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до мого, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), страхового стажу період роботи:
- з 01 вересня 1982 року по 13 червня 1989 року
- з 28 листопада 1984 року по 31 серпня 1985 року
- з 14 серпня 1989 року по 11 травня 2003 року
- з 11 липня 2006 року по 08 лютого 2007 року
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначення пенсії від 03.09.2025 року з урахуванням висновків суду по даній справі та прийняти рішення про призначення пенсії.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.10.2025 відкрито провадження у адміністративній справі; призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Згідно наданих документів до страхового стажу Позивача не можливо зарахувати періоди роботи протягом листопада 1984 року грудня 2003 року, навчання з 01.09.1982 по 21.11.1984, з 01.09.1985 по 30.06.1989, отримання допомоги по безробіттю з 11.07.2006 по 08.02.2007, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 від 04.12.1985, оскільки на титульному аркуші наявний запис щодо зміни прізвища російською мовою з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про шлюб, в якому не зазначено дату видачі документу, що є порушенням вимог Інструкції № 58 та № 162. Документи, підтверджуючі зміну прізвища, не надано. Крім того, щодо періодів роботи: з 28.11.1984 по 31.08.1985 - запис про роботу внесено до дати заповнення трудової книжки 04.12.1985, чим порушено Інструкцію № 58 та № 162. Інформація щодо видачі дублікату трудової книжки відсутня. В період з 14.08.1989 по 11.05.2003 - наявне виправлення дати наказу в підставах внесення запису про прийняття. Відтак, згідно наданих документів, не має підстав зарахувати до страхового стажу Позивача спірні періоди.
Відповідач ГУ ПФ України в Дніпропетровській області відзив на позовну заяву не надав; про озгляд справи повідомлений належним чином через систему Електронний суд.
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалпх справи, суд приходить до наступних висновків.
03.09.2025 року ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком та документами, відповідно до частини 2 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За принципом екстериторіальності заява та додані до неї документи розглядалися Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області.
У вищевказаному рішенні зазначено, що:
- «Вік заявниці 63 роки 08 місяців.
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1058 пенсійний вік становить 60 років, необхідний страховий стаж становить 32 роки.
Страховий стаж особи становить 18 років 04 місяці 0 днів.
Результати розгляду документів, доданих до заяви:
Згідно наданих документів до страхового стажу Позивача не можливо зарахувати періоди роботи протягом листопада 1984 року грудня 2003 року, навчання з 01.09.1982 по 21.11.1984, з 01.09.1985 по 30.06.1989, отримання допомоги по безробіттю з 11.07.2006 по 08.02.2007, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 від 04.12.1985, оскільки на титульному аркуші наявний запис щодо зміни прізвища російською мовою з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про шлюб, в якому не зазначено дату видачі документу, що є порушенням вимог Інструкції № 58 та № 162.
Крім того, щодо періодів роботи: з 28.11.1984 по 31.08.1985 - запис про роботу внесено до дати заповнення трудової книжки 04.12.1985, чим порушено Інструкцію № 58 та № 162.
Інформація щодо видачі дублікату трудової книжки відсутня.
В період з 14.08.1989 по 11.05.2003 - наявне виправлення дати наказу в підставах внесення запису про прийняття.
Не погодившись з рішенням відповідача, щодо відмови в призначенні пенсії за віком, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбачений Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058-IV (далі по тексту Закон № 1058-IV).
Частиною 1 ст. 26 Закону № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Так, відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
У пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №«637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно пункту 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до п.20 Порядку №637, підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідках.
З аналізу вказаних вище положень Порядку №637 слідує, що подання інших документів, окрім трудової книжки, для підтвердження трудового стажу з метою призначення пенсії здійснюється виключно у випадку, якщо в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.
Так, відповідно до даних трудової книжки НОМЕР_2 від 04.12.1985 року в спірний період ОСОБА_1 , працювала:
- 28 листопада 1984 року по 31 серпня 1985 року працювала на посаді бухгалтера у Жовтневому відділенні Держбанку;
- з 14 серпня 1989 року по 11 травня 2003 року працювала на Алчевському металургійному комбінаті;
- з 13 травня 2003 року по 01 липня 2005 року працювала у ВАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Є. Дзержинського»;
- з 11 липня 2006 року по 08 лютого 2007 року перебувала на обліку в центрі зайнятості та отримувала допомогу по безробіттю. ;
- з 12 лютого 2007 року по 31 травня 2017 року працювала у Корпорації «Індустріальна спілка Донбасу»;
- з 14 червня 2017 року по 28 липня 2017 року працювала у ПАТ «Енергомашспецсталь».
Суд зазначає, що відповідачем не зараховано період роботи позивача період з листопада 1984 року грудня 2003 року, навчання з 01.09.1982 по 21.11.1984, з 01.09.1985 по 30.06.1989, отримання допомоги по безробіттю з 11.07.2006 по 08.02.2007, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 від 04.12.1985, оскільки на титульному аркуші наявний запис щодо зміни прізвища російською мовою з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про шлюб, в якому не зазначено дату видачі документу, що є порушенням вимог Інструкції № 58 та № 162.
Крім того, щодо періодів роботи: з 28.11.1984 по 31.08.1985 - запис про роботу внесено до дати заповнення трудової книжки 04.12.1985, чим порушено Інструкцію № 58 та № 162.
Інформація щодо видачі дублікату трудової книжки відсутня.
В період з 14.08.1989 по 11.05.2003 - наявне виправлення дати наказу в підставах внесення запису про прийняття.
Разом з тим, суд звертає увагу на те, що самі лише формальні неточності у документах, в тому числі записи, оформлені неналежним чином, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Суд зазначає, що на момент заповнення трудової книжки в спірних записах, порядок ведення трудових книжок працівників регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР з праці і соціальних питань від 20.06.1974 №162 (далі- Інструкція №162), яка втратила чинність на підставі Наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників».
Відповідно до абзацу 1 пункту 1.1 Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.
Згідно з абзацами 2, 3 пункту 2.2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.
Абзацом 1 пункту 2.10 Інструкції №162 встановлено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.
Згідно з пунктом 2.11 Інструкції №162 першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.
Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №162 при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, що внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, завіряються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Аналогічні вимоги закріплені в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58).
Відповідно до абз. 2 п. 6.1 Інструкції №58, у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.
Отже, суд вважає, що посилання органів Пенсійного фонду, як підставу не зарахування періоду роботи до страхового стажу, оскільки наявне виправлення дати наказу в підставах запису про прийняття на посаду не відповідає положенням законодавства та не може бути підставою для відмови у зарахуванні спірних періодів.
На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Вказані Відповідачами обставини, не можуть бути підставою для виключення спірного періоду з трудового стажу Позивача, оскільки працівник не може відповідати за неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства (установи) не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.
Щодо не зарахування періоду навчання на денному відділенні у Комунарському гірничо-металургійному інституті, суд зазначає наступне.
Згідно з пунктом «д» статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи, що дає право на пенсію, зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, (далі- Порядок №637) основним документом, що підтверджує трудовий стаж є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними документами.
Відповідно до п.8 Порядку №637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.
Як вбачається із записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 04.12.1985 року:
- з 01.09.1982 року була зарахована студенткою на перший курс Комунарського гірничо-металургійного інституту.
- 21.11.1984 року відрахована з інституту за академічну заборгованість;
- 01.09.1985 року поновлена студенткою 2 курсу денного відділення ;
- 30.06.1989 року закінчила інститут у зв`язку з закінченням навчання.
Періоду навчання в Комунарському гірничо-металургійному інституту з 01.09.1982 по 21.11.1984 та з 01.09.1985 по 30.06.1989 року підтверджується за наданим дипломом серії НОМЕР_3 від 30.06.1989р.
Отже, враховуючі відомості трудової книжки та диплома позивача, до страхового стажу позивача необхідно зарахувати період його навчання у Комунарському гірничо-металургійному інституті згідно даних трудової книжки з 01.09.1982 по 21.11.1984 та з 01.09.1985 по 30.06.1989 року., а не по 13.06.1986 року, як вказує позивач у позовній заяві.
За вказаних обставин, суд у відповідності до вимог ч. 2 ст. 9 КАС України виходить за межі заявлених позовних вимог.
Щодо не зарахування періоду з 11 липня 2006 року по 08 лютого 2007 року, суд зазначає наступне.
Згідно пункту 12 частини першої статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 № 1533-III (далі - Закон №1533-III, в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин), страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає страхуванню на випадок безробіття та за який сплачено страхові внески (нею, роботодавцем).
Статтею 21 вказаного Закону передбачено, що страховий стаж обчислюється як сума періодів, протягом яких особа підлягала страхуванню на випадок безробіття та сплачувала страхові внески особисто або через рахунки роботодавця та роботодавцем.
Період, протягом якого застрахована особа була звільнена відповідно до цього Закону від сплати страхових внесків або отримувала виплати за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, крім пенсій усіх видів, включається до страхового стажу.
Водночас, згідно зі статтею 56 Закону № 1788-ХІІ, до стажу роботи, що дає право на пенсію зараховується, зокрема, періоди одержання допомоги по безробіттю.
Відповідно до пункту 1 статті 31 Закону України «Про зайнятість населення» від 01.03.1991 № 803-XII (чинного на час отримання позивачем матеріальної допомоги) безробітні після закінчення строку виплати допомоги по безробіттю можуть одержувати протягом 180 календарних днів матеріальну допомогу по безробіттю у розмірі до 75 процентів встановленої законодавством мінімальної заробітної плати за умови, що середньомісячний сукупний доход на члена сім`ї не перевищує встановленого законодавством неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
Приписами пункту «ж» частини 1 статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що держава гарантує працездатному населенню у працездатному віці в Україні: включення періоду перепідготовки та навчання нових професій, участі в оплачуваних громадських роботах, одержання допомоги по безробіттю та матеріальної допомоги по безробіттю до загального трудового стажу, а також до безперервного трудового стажу.
Як вбачається із записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 04.12.1985 року
- з 11.07.2006 по 08.02.2007 року ОСОБА_1 отримувала допомогу по безробіттю.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що записи трудової книжки згідно положень Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, відтак періоди отримання допомоги по безробіттю у період з 11.07.2006 по 08.02.2007 року, підлягають зарахуванню до його страхового стажу.
Водночас суд зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області не приймало рішення саме про перерахунок пенсії позивачу, як вказує позивач у позовній заяві.
Вирішуючи питання щодо органу Пенсійного фонду, який має обов`язок щодо поновлення порушеного права позивача, суд зазначає, що пунктом 4.2 Порядку № 22-1 визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
З огляду на приписи розділу ІV Порядку № 22-1 належним відповідачем у спірних правовідносинах є Головне управління ПФУ в Миколаївській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення пенсії та прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії. В свою чергу Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області здійснило лише повідомлення позивача про прийняте рішення Головним управління ПФУ в Миколаївській області.
Таким чином, саме Головне управління ПФУ в Миколаївській області зобов`язано прийняти рішення про призначення пенсії.
З урахуванням вищевикладеного, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області, оскільки зазначеним управлінням не вчинялось будь-яких дій та не приймалось яких-небудь рішень пов`язаних з розглядом заяви позивача від 03.09.2025 р., а отже права позивача Головним управлінням ПФУ в Дніпропетровській області не порушені.
Тому суд вважає за необхідне, зобов`язати саме Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначення пенсії від 03.09.2025 року з урахуванням висновків суду по даній справі та прийняти відповідне рішення.
Суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги - зобов`язати прийняти рішення про призначеня пенсії позивачу, оскільки на виконання даного рішення суду відповідач повинен буде зарахувати до страхового стажу періоди роботи, навчання, отримання допомоги по безробіттю та розрахувати страховий стаж позивача з урахуванням зарахованих періодів, а тому вказана позовна вимоги є передчасною.
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Суд вважає, що відповідач не довів правомірності своїх дій, натомість позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Враховуючи викладене, позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають задоволенню частково.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно із частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1211,20грн.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 605,40 грн. підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області за рахунок бюджетних асигнувань 605,60 грн.
Керуючись ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період :
- 01.09.1982 по 21.11.1984 та з 01.09.1985 по 30.06.1989 року - навчання;
- з 28 листопада 1984 року по 31 серпня 1985 року - період роботи;
- з 14 серпня 1989 року по 11 травня 2003 року - період роботи;
- з 11 липня 2006 року по 08 лютого 2007 року - отримання допомоги по безробіттю;
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначення пенсії від 03.09.2025 року з урахуванням висновків суду по даній справі та прийняти відповідне рішення.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Златін