Справа № 300/1383/25
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2025-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 рокуСправа № 300/1383/25 пров. № А/857/17648/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Гудима Л.Я., Онишкевича Т.В.

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року (суддя Чуприна О.В., м.Івано-Франківськ), -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі ГУПФ) в якому просила:

визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФ від 13.02.2025 за №07 (далі Рішення);

- зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2025 (з першого числа місяця, в якому звернулась за перерахунком пенсії), зарахувавши до стажу період роботи з 01.01.2004 по 30.01.2025 у Комунальному некомерційному підприємстві «Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради» (далі КНП) в подвійному розмірі.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано Рішення. Зобов`язано ГУПФ провести з 01.02.2025 перерахунок пенсії ОСОБА_1 , зарахувавши до стажу періоди її роботи з 01.01.2004 по 16.07.2012, з 17.07.2012 по 22.07.2012, з 23.07.2012 по 29.02.2020, з 01.03.2020 по 31.03.2020, з 01.04.2020 по 10.08.2020, з 01.09.2020 по 28.02.2022, з 01.03.2022 по 31.03.2022, з 01.04.2022 по 03.04.2022, з 13.04.2022 по 31.05.2022, з 15.07.2022 по 29.02.2024 у КНП в подвійному розмірі згідно статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ). Зобов`язано ГУПФ здійснити з 01.02.2025 нарахування і виплату пенсії ОСОБА_1 перерахованої внаслідок зарахування до страхового стажу періодів її роботи з 01.01.2004 по 16.07.2012, з 17.07.2012 по 22.07.2012, з 23.07.2012 по 29.02.2020, з 01.03.2020 по 31.03.2020, з 01.04.2020 по 10.08.2020, з 01.09.2020 по 28.02.2022, з 01.03.2022 по 31.03.2022, з 01.04.2022 по 03.04.2022, з 13.04.2022 по 31.05.2022, з 15.07.2022 по 29.02.2024 у КНП в подвійному розмірі згідно із статтею 60 Закону №1788-ХІІ, з урахуванням уже проведених платежів за вказаний період пенсійних виплат. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, в частині задоволених позовних вимог, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволені позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі вказує, що пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01.01.2004 застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. Тому для обчислення розміру пенсії періоди трудової діяльності до 01.01.2004 зараховуються до страхового стажу в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, тобто Законом №1788-ХІІ, а з 01.01.2004 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подала.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що період роботи позивача в КНП підлягають зарахуванню до стажу роботи у подвійному розмірі.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі ГУПФ-1) та отримує пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV; а.с.24-97).

Як слідує із наявних в матеріалах справи, трудової книжки серії НОМЕР_1 від 29.08.1984, довідки від 30.01.2025 за №21, рішення про перерахунок пенсії позивача №7 від 25.05.2024 загальний страховий стаж (повний) пенсіонера з 01.04.2024 складає: 49 років 02 місяці 12 днів (стаж враховано по 29.02.2024), зокрема (а.с.58, 93-96, 109-110):

- з 01.04.1995 по 16.06.1996 - робота в інфекційній лікарні (стаж в медичному закладі, відповідно до статті 60 Закону №1788-ХІІ, зараховано в подвійному розмірі 02 роки 05 місяців і 2 дні);

- з 17.06.1996 по 28.02.1998 - робота за Списком №2, стаж враховано в одинарному розмірі;

- з 01.03.1998 по 30.06.2002 - робота в інфекційній лікарні (стаж в медичному закладі, відповідно до статті 60 Закону №1788-ХІІ, зараховано в подвійному розмірі 08 років 08 місяців);

- з 01.07.2002 по 17.02.2002 - робота в інфекційній лікарні (стаж в медичному закладі, відповідно до статті 60 Закону №1788-ХІІ, зараховано в подвійному розмірі 01 місяць 04 дні);

- з 18.07.2002 по 31.12.2003 - робота в інфекційній лікарні (стаж в медичному закладі, відповідно до статті 60 Закону №1788-ХІІ, зараховано в подвійному розмірі 02 роки 10 місяців і 28 днів).

Як свідчать наявні в матеріалах справи додатки до протоколів перерахунку пенсії розрахунки стажу (Форми РС-право) у відношенні до всіх періодів, які зараховано в подвійному розмірі проставлена особлива відмітка «працівник охорони здоров`я» та «Медичний заклад із статтею 60» (а.с.110).

Водночас, за періоди роботи в інфекційній лікарні за Списком №2 з 01.01.2004 по 16.07.2012, з 17.07.2012 по 22.07.2012, з 23.07.2012 по 29.02.2020, з 01.03.2020 по 31.03.2020, з 01.04.2020 по 28.02.2022, з 01.03.2022 по 31.03.2022, з 01.04.2022 по 31.05.2022, з 01.07.2022 по 29.02.2024 робота в інфекційній лікарні зарахована до страхового стажу в одинарному розмірі без особливих відміток (а.с.110).

ОСОБА_1 07.02.2025 звернулась до відділу обслуговування громадян №8 (сервісний центр) ГУПФ-1 із заявою, в якій просила перерахувати пенсію та зазначила вид перерахунку «зміна надбавки (стаж з 01.01.2004 по 31.01.2025, стаття 60)» (а.с.60).

До означеної заяви позивач, серед іншого, долучила: паспорт громадянина України, довідку КНП від 30.01.2025 за №21 (а.с.58, 61).

Зі змісту довідки від 30.01.2025 за №21 КНП слідує, що позивач дійсно працює в Коломийській інфекційній лікарні з 01.04.1995 (наказ від 31.03.1995 за №25) на посаді молодшої медичної сестри по даний час, що дає право відповідно до статті 60 Закону №1788-ХІІ зарахувати стаж роботи у подвійному розмірі (а.с.58).

Така довідка містить відомості про перебування ОСОБА_1 у відпустці без збереження заробітної плати, серед іншого у спірні періоди:

- з 11.08.2020 по 31.08.2020 тривалістю 21 календарних дні (наказ №43 від 10.08.2020);

- з 04.04.2022 по 12.04.2022 тривалістю 9 календарних дні (наказ №40 від 04.04.2022);

- з 01.06.2022 по 30.06.2022 тривалістю 30 календарних днів (наказ №102 від 01.06.2022);

- з 01.07.2022 по 14.07.2022 тривалістю 14 календарних днів (наказ №139 від 01.07.2022).

ГУПФ розглянувши за принципом екстериторіальності заяву позивача від 07.02.2025 (а.с.60) разом із доданими до такої документами, прийняло Рішення про відмову у перерахунку пенсії відповідно до статті 60 Закону №1788-ХІІ (а.с.98).

Вказана відмова мотивована тим, що після набрання чинності Законом №1058-IV тобто з 01.01.2004 всі періоди страхового стажу враховуються в одинарному розмірі.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Закон №1058-IV набрав чинності 01.01.2004. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом №1788-ХІІ.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка (стаття 62 Закону №1788-ХІІ).

Слід зазначити, що трудова книжка позивачки містить всі необхідні записи, які засвідчені роботодавцем та дають можливість встановити дату прийняття на роботу, місце роботи, найменування посади та накази, на підставі яких позивач прийнятий/переведений на таку посаду (роботу).

До того ж, зі змісту довідки від 30.01.2025 за №13 КНП слідує, що позивач дійсно працює в Коломийській інфекційній лікарні з 01.04.1995 (наказ від 31.03.1995 за №25) на посаді молодшої медичної сестри по даний час, що дає право відповідно до статті 60 Закону №1788-ХІІ зарахувати стаж роботи у подвійному розмірі (а.с.58).

Така довідка містить відомості про перебування ОСОБА_1 у відпустці без збереження заробітної плати з 11.08.2020 по 31.08.2020, з 04.04.2022 по 12.04.2022, з 01.06.2022 по 30.06.2022, з 01.07.2022 по 14.07.2022.

В силу правового регулювання пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Пільги щодо обчислення стажу роботи в деяких медичних закладах передбачені статтею 60 Закону №1788-ХІІ, згідно якої робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Закон України «Про захист населення від інфекційних хвороб» (далі Закон №1645-ІІІ) визначає правові, організаційні та фінансові засади діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, спрямованої на запобігання виникненню і поширенню інфекційних хвороб людини, локалізацію та ліквідацію їх спалахів та епідемій, встановлює права, обов`язки та відповідальність юридичних і фізичних осіб у сфері захисту населення від інфекційних хвороб.

Статтею 1 Закону №1645-ІІІ визначено, що інфекційні хвороби це розлади здоров`я людей, що викликаються живими збудниками (вірусами, бактеріями, рикетсіями, найпростішими, грибками, гельмінтами, кліщами, іншими патогенними паразитами), продуктами їх життєдіяльності (токсинами), патогенними білками (пріонами), передаються від заражених осіб здоровим і схильні до масового поширення.

За змістом статті 7 Закону №1645-ІІІ лікування хворих на інфекційні хвороби може проводитися в акредитованих у встановленому законодавством порядку державних і комунальних спеціалізованих закладах (відділеннях) охорони здоров`я та клініках наукових установ, а також в акредитованих закладах охорони здоров`я, заснованих у встановленому законодавством порядку на приватній формі власності. У разі якщо перебіг інфекційної хвороби легкий, а епідемічна ситуація в осередку інфекційної хвороби благополучна, лікування такого хворого під систематичним медичним наглядом може здійснюватися амбулаторно, крім випадків, передбачених статтями 22, 27 і 31 цього Закону. Лікуванням хворих на інфекційні хвороби можуть займатися особи, які мають, медичну освіту та відповідають кваліфікаційним вимогам, установленим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, у тому числі особи, які в установленому порядку займаються приватною медичною практикою.

Отже, КНП є медичним закладом призначеним для лікування хворих на інфекційні хвороби, і в розумінні статті 60 Закону №1788-ХІІ є інфекційним закладом охорони здоров`я.

З матеріалів справи видно, що періоди роботи позивача в КНП з 01.01.2004 по 16.07.2012, з 17.07.2012 по 22.07.2012, з 23.07.2012 по 29.02.2020, з 01.03.2020 по 31.03.2020, з 01.04.2020 по 28.02.2022, з 01.03.2022 по 31.03.2022, з 01.04.2022 по 31.05.2022, з 01.07.2022 по 29.02.2024, серед деяких проставлено відмітки стаж в медичному закладі, відповідно до статті 60 Закону №1788-ХІІ, втім такі зараховано в одинарному розмірі (а.с.110).

В частині посилань ГУПФ на неможливість зарахування до страхового стажу у подвійному розмірі періоду роботи позивача у психіатричному закладі після 01.01.2004 необхідно виходити з наступного:

- по перше, положення статті 60 Закону №1788-ХІІ в редакції Закону України «Про внесення зміни до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 10.04.2003 за №1110-IV, є чинними по теперішній час;

- по друге, приписи статті 24 Закону №1058-IV не змінюють, не скасовують/не припиняють дію і правове регулювання, визначене статтею 60 Закону №1788-ХІІ.

Відповідно до статті 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 27.04.2023 в справі №160/14078/22, від 08.06.2022 в справі №689/1593/16-а, від 08.06.2022 в справі №510/1593/16-а, від 20.04.2022 в справі № 214/3705/17, від 22.12.2021 у справі №688/2916/17, від 27.02.2020 у справі №462/1713/17, від 23.01.2019 у справі №485/103/17 та від 04.12.2019 у справі №689/872/17, які були враховані судом при вирішенні спірних правовідносин.

При цьому, у постанові від 03.11.2021 у справі №360/3611/20, Велика Палата Верховного Суду, визначаючи співвідношення між Законом №1058-IV та Законом №1788-ХІІ вказала, що Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини. Крім того, Закон №1788-ХІІ був прийнятий раніше за Закон №1058-IV.

Окрім того, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що якби законодавець мав намір обмежити сферу застосування Закону №1788-ХІІ, то він мав би виключити із Закону №1788-ХІІ усі інші положення, чого зроблено не було.

З огляду на вищезазначене, відповідно до статті 60 Закон №1788-ХІІ та пункту 16 «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV період роботи позивача в КНП з 01.01.2004 по 16.07.2012, з 17.07.2012 по 22.07.2012, з 23.07.2012 по 29.02.2020, з 01.03.2020 по 31.03.2020, з 01.04.2020 по 10.08.2020, з 01.09.2020 по 28.02.2022, з 01.03.2022 по 31.03.2022, з 01.04.2022 по 03.04.2022, з 13.04.2022 по 31.05.2022, з 15.07.2022 по 29.02.2024 підлягають зарахуванню до стажу роботи у подвійному розмірі.

Оцінюючи наведені скаржником доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді Л. Я. Гудим
Т. В. Онишкевич