Справа № 400/5241/25
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/5241/25

Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т.О. Дата і місце ухвалення: 29.08.2025р., м. Миколаїв
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів : Єщенка О.В.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Миколаївського апеляційного суду про визнання протиправним та скасування рішення, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

В травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Миколаївського апеляційного суду, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Миколаївського апеляційного суду, оформлене листом від 29.04.2025р. №8-35/26/2025;

- визнати протиправними дії Миколаївського апеляційного суду щодо відмови у видачі за період з 2021 по 2025 роки довідок про суддівську винагороду з урахуванням встановленого законом прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- зобов`язати відповідача видати довідки про суддівську винагороду за період з 2021 року по 2025 рік на підставі частин 2, 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016р. №1402-VІІІ, розмір якого встановлено на 1 січня 2021 року - 2270,00 грн.; на 01 січня 2022 року - 2481,00 грн.; на 01 січня 2023 року 2684,00 грн..; на 01 січня 2024 року 3028,00 грн.; на 01 січня 2025 року - 3028,00 грн.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не повне з`ясування обставин справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення від 29.08.2025р., з ухваленням по справі нового судового рішення про задоволення його позову у повному обсязі.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням позивача на те, що розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому, Законом України «Про прожитковий мінімуму» не визначено такого виду прожиткового мінімуму, як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді». Вказаним Законом судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватись окремо. За таких обставин, заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01.2021р. (2270,00 грн.), 01.01.2022р. (2481,00 грн.), 01.01.2023р. (2684,00 грн.), 01.01.2024 р. (3028,00 грн.), 01.01.2025р. (3028,00 грн.) на іншу розрахункову величину, яка Законом України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2 102,00 грн.), на підставі Законів України №1082-IX, №1928-ІХ, №2710-IX, №3460-IX, №4059-ІХ, не може вважатися обґрунтованою. А відтак, відмова Миколаївського апеляційного суду у видачі позивачу за період з 2021 по 2025 роки довідок про розмір суддівської винагороди з урахуванням встановленого законом прожиткового мінімуму для працездатних осіб є протиправною.

Справа призначена до розгляду у порядку письмового провадження у відповідності до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного:

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 14.05.2020р. №1303/0/15-20 Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Миколаївського апеляційного суду у відставку, наказом голови Миколаївського апеляційного суду від 18.06.2020р. позивач був звільнений з посади судді.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та з 18.06.2020р. отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці на підставі Закону України від 02.06.2016р. №1402-У1ІІ Про судоустрій і статус суддів.

29.04.2025р. позивач звернувся до Миколаївського апеляційного суду із заявою про видачу довідки про суддівську винагороду для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання за період з 2021 року до 2025 року з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, передбаченого Законом України Про Державний бюджет.

Листом від 29.04.2025р. №8-35/26/2025 Миколаївський апеляційний суд повідомив ОСОБА_1 про те, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, встановлений Законами України про Держбюджет України на 2021-2025р.р. та складає 2102,00 грн. Положення відповідних законів є чинними та підлягають виконанню. А відтак, відсутні підстави для видачі довідок про суддівську винагороду судді, який працює на відповідній посаді, виходячи з іншого розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, аніж встановлений законами України про Держбюджет на відповідний рік.

Вважаючи протиправною таку відмову Миколаївського апеляційного суду ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції врахував висновки Великої Палати Верховного Суду, наведені у постанові від 24.04.2025р. по справі №240/9028/24, де зазначено, що починаючи з 2021 року окремими приписами законів України про Державний бюджет України на відповідні роки встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102 грн. саме для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді. Наведені приписи є чинними, не визнавалися Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), а тому, застосовуючи їх для визначення посадового окладу судді, відповідач діяв на законних підставах.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 виходячи з наступного.

Стаття 130 Конституції України визначає, що розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016р. №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIІІ).

Відповідно до частини третьої статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання (частина четверта статті 142 Закону № 1402-VIII).

Згідно із частиною першою статті 135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Частинами другою-четвертою статті 135 Закону № 1402-VIII визначено, що суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Базовий розмір посадового окладу судді становить, зокрема, судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

До базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються регіональні коефіцієнти, зокрема, 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб.

Отже, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян урегульовано Законом України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999р. №966-XIV, відповідно до статті 1 якого прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.

Частиною третьою статті 4 Закону №966-XIV визначено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб: з 1 січня - становить 2270 гривень, а працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 гривні.

Аналогічні положення щодо встановлення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується саме для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня у розмірі 2102 грн., містять і Закони України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», «;Про Державний бюджет України на 2023 рік», «;Про Державний бюджет України на 2024 рік» та «;Про Державний бюджет України на 2025 рік».

Отже, окремими приписами Законів України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», «;Про Державний бюджет України на 2022 рік», «;Про Державний бюджет України на 2023 рік», «;Про Державний бюджет України на 2024 рік» та «;Про Державний бюджет України на 2025 рік», з 1 січня 2021 року, з 1 січня 2022 року, з 1 січня 2023 року, з 1 січня 2024 року та з 1 січня 2025 року відповідно встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102 гривні саме для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді.

Питання наявності підстав для застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом про Держбюджет станом на 1 січня календарного року, для розрахунку посадового окладу судді було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду.

Так, у постанові від 24 квітня 2025 року по справі № 240/9028/24 Велика Палата Верховного Суду зазначила наступне:

Безсумнівно, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, поняття якого наведено у Законі №966-XIV. Цим Законом закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум. І приписами цього Закону судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.

Водночас, законодавець починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік не встановлював прожитковий мінімум стосовно суддів як соціальної демографічної групи. Окремими приписами цих законів встановлювався на 1 січня відповідного календарного року саме прожитковий мінімум для працездатних осіб для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 гривні.

Отже, цими законами не встановлювалася розрахункова величина, відмінна від тієї, що визначена спеціальним законом для визначення розміру суддівської винагороди, а власне визначалася ця величина - встановлювався грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.

З метою встановлення чіткого критерію вирішення судами спорів щодо застосування розрахункової величини для визначення посадового окладу суддів починаючи із 2021 року Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13 липня 2023 року у справі №280/1233/22 та 21 березня 2024 року у справі №620/4971/23, і зазначила про те, що починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік встановлювався на 1 січня відповідного календарного року грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.

Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що незалежно від того, чи перераховані всі судові рішення, в яких викладений правовий висновок, від якого вона відступила, суди під час вирішення спорів у подібних правовідносинах мають враховувати саме останній правовий висновок Великої Палати Верховного Суду.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки відповідно до частини третьої статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці прямо залежить від розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, тому колегія суддів вважає, що наведені висновки Великої Палати Верховного Суду є ревалентними до даної справи за позовом ОСОБА_1 .

За таких обставин, враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 24.04.2025р. у справі №240/9028/24, з 01.01.2021р. для визначення базового розміру посадового окладу судді, який враховується при розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, повинен застосовуватись прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, визначений у законах про Держбюджет на відповідний рік.

За наведених обставин та їх правового регулювання, колегія суддів доходить висновку, що у спірних правовідносинах відсутні підстави вважати протиправними дії Миколаївського апеляційного суду щодо відмови ОСОБА_1 у видачі довідок про суддівську винагороду судді із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного 2021-2025р.р. відповідно до ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» для здійснення перерахунку раніше призначеного йому щомісячного грошового утримання.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 висновків суду не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги позивача та скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії справ незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: О.В. Єщенко

Суддя: О.А. Шевчук