Справа № 200/7275/25
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2025-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2025 року Справа№200/7275/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні справу за позовом адвоката Палька Сергія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

22.09.2025 до Донецького окружного адміністративного суду, через систему Електронний суд, надійшов адміністративний позов адвоката Палька Сергія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 з вимогами:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо відмови ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) у виплаті відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153 одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000,00 (один мільйон) гривень;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) одноразову грошову винагороду на підставі абзацу 4 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153, у розмірі 1 000 000,00 (один мільйон) гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 був призваний на військову службу за мобілізацією у віці до 25 років та проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 з 23.02.2023 по 22.09.2024. Вказав, що у період проходження військової служби приймав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій та отримав травми, що пов`язані із захистом Батьківщини, які призвели до отримання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та був звільнений за станом здоров`я.

Позивач вважає, що має право на отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 1 мільйон гривень відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153 Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану, проте відповідач відмовив в отриманні такої винагороди, пославшись на звільнення позивача з військової служби, що стало підставою звернення до суду з цим позовом.

Відповідач позов не визнав, надав відзив на адміністративний позов за змістом якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач вказав, що серед ряду обов`язкових умов для виплати винагороди за тривалість проходженні військової служби в бойових умовах є проходження особою військової служби на час набрання законної сили Постановою КМУ №153 (13.02.2025).

Відповідач послався на Окреме доручення Міністра Оборони України №5601/уд від 26.09.2025, в якому викладено роз`яснення щодо реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану та визначив порядок дій військових частин, спрямованих на реалізацію та практичне застосування положень Постанови №153. Вказав, що зі змісту Окремого доручення Міністра оборони України, право на отримання одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі один мільйон гривень мають виключено військовослужбовці, які під час воєнного стану (станом на 13.02.2025) проходять військову службу. Пунктом 4 Окремого доручення Міністра оборони України №5601/уд від 26.09.2025 передбачається можливість проводити виплату військовослужбовцям, які були звільнені з військової служби та виключені зі списків особового складу військових частин (установ) і не отримали належну їм винагороду, але лише тих військовослужбовців, які звільнені після 13.02.2025, тобто станом на день набрання Постановою №153 чинності проходили військову службу.

Від сторони позивача надійшла відповідь на відзив у якій зазначено, що тлумачення відповідача, за яким право на винагороду мають лише ті, хто залишався у складі ЗСУ на момент набрання чинності Постановою, є дискримінаційним щодо осіб, звільнених за станом здоров`я внаслідок поранення та суперечить статтям 17 та 24 Конституції України, а також принципам соціальної справедливості та рівності перед законом. Вказав, що посилання відповідача на Окреме доручення Міністра оборони України №5601/уд є безпідставним, оскільки відомчі акти не можуть змінювати чи обмежувати норми постанови Кабінету Міністрів України, такий документ має лише роз`яснювальний, а не нормативний характер.

Третя особа правом подання пояснень щодо позову не скористалася.

Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду від 26.09.2025 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду від 06.10.2025 відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справ (у письмовому провадженні).

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянином України, що підтверджено копією ID-паспорта № НОМЕР_3 .

Позивач проходив військову службу за мобілізацією у військові частині НОМЕР_1 у період з 23.02.2023 по 22.09.2024, у віці менше 25 років, що підтверджується копією військового квитка, витягом із послужного списку.

ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_4 від 11.01.2024.

Відповідно до довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України від 07.05.2025 № 2805 позивач дійсно в період з 09.04.2023 по 23.04.2023, з 30.04.2023 по 25.05.2023, з 27.05.2023 по 01.12.2023, з 14.12.2023 по 17.01.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Під час проходження військової служби ОСОБА_1 було отримано травми, що пов`язані із захистом Батьківщини, які призвели до отримання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни

Так, згідно з рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №241/25/454/В від 18.03.2025 позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, причина інвалідності: поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини.

Згідно з посвідченням серія НОМЕР_5 позивач є особою з інвалідністю 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни.

За період проходження військової служби у позивача відсутні притягнення до адміністративної відповідальності за військові правопорушення та відсутні дисциплінарні стягнення, що відповідачем не заперечується.

15.05.2025 позивач звернувся із рапортом до командира військової частини НОМЕР_1 щодо виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 1 млн. грн відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національної гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».

Листом від 05.06.2025 № 694/4024 Військова частина НОМЕР_1 повідомила позивача про відсутність підстав виносити на розгляд питання щодо здійснення ОСОБА_1 виплат в рамках постанови №153, оскільки останній не являється таким, що перебуває на посаді та проходить дійсну військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та у списках військової частини не значиться. Позивачу запропоновано звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки по місцю реєстрації проживання.

01.07.2025 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою та належним чином оформленими документами про виплату колишньому військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національної гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».

Листом від 03.07.2025 № 4386 ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомив позивача про те, що пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153 стосується військовослужбовців які у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64 і проходять військову службу, відповідно, на думку ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_1 відсутні правові підстави для вирішення питання по суті звернення.

Не погоджуючись з відмовою у виплаті одноразової грошової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд зазначає наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон 2232-ХІІ).

Частиною 3 статті 1 Закону 2232-ХІІ визначено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Згідно з частиною 9 статті 1 Закону 2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

До категорії військовослужбовців прирівнюються іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону проходять військову службу у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України.

Призовникам, військовозобов`язаним, резервістам та військовослужбовцям оформлюється та видається військово-обліковий документ, який є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку. Форма, порядок оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначаються Кабінетом Міністрів України, а для військовослужбовців - відповідно Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, розвідувальними органами України, Управлінням державної охорони України та Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону 2232-ХІІ Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову (направлення) громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 11.02.2025 № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (далі - Постанова № 153) та затверджено «Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».

Згідно з пунктом 3 Постанови №153 установлено, що учасниками експериментального проекту є: громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу; Збройні Сили; Національна гвардія; Державна прикордонна служба; Міністерство оборони; Міністерство внутрішніх справ; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби.

Відповідно до пункту 4 Постанови № 153 установлено, що особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень;

військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);

військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;

військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони два або більше разів за сукупністю притягувалися до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується.

З аналізу вказаних положень Постанови № 153 суд дійшов висновку, що право на отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. грн надається у зв`язку з дотриманням таких вимог:

військовослужбовці повинні бути особами рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану;

особи проходять військову службу, тобто є діючими військовослужбовцями на дату набрання чинності Постанови № 153;

особи брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою;

особи брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон).

Як встановлено судом вище, позивач у віці до 25 років проходив військову службу за мобілізацією у період з 23.02.2023 по 22.09.2024, брав безпосередню участь у бойових діях в районі ведення воєнний (бойових) дій та отримав травму, пов`язану із захистом Батьківщини.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, що позивач звільнений з військової служби 22.09.2024.

Отже, станом на дату набрання чинності Постанови №153 позивач не проходив військову службу та не був діючим військовослужбовцем.

Враховуючи, що право на отримання одноразової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153, надається військовослужбовцям, які продовжують проходити службу на момент набрання чинності цією постановою, суд вважає, що підстави для нарахування та виплати зазначеної винагороди позивачу відсутні.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими устатті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, однак позивач в ході судового розгляду справи не доведено ґрунтовності пред`явлених вимог.

Відповідно до частини першоїстатті 77 КАС Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу.

Відповідно достатті 90 КАС Українисуд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Керуючись ст.ст. 262, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову адвоката Палька Сергія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв