Справа № 260/8996/25
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2025-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

09 грудня 2025 року м. Ужгород№ 260/8996/25
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Державне підприємство «Інфоресурс» про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства освіти і науки України , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Державне підприємство «Інфоресурс», в якому просить: 1) визнати протиправним дії Міністерства освіти і науки України щодо внесення відомостей до Єдиної державної електронної бази з питань освіти про порушення ОСОБА_1 , послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту»; 2) зобов`язати Міністерство освіти і науки України внести до Єдиної державної електронної бази з питань освіти відомості про відсутність порушення послідовності здобуття (Так, не порушує) ОСОБА_1 , освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту».

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що у 2016 році він отримав атестат про повну загальну середню освіту. Наразі позивач зарахований до Відокремленого підрозділу «Лисичанського педагогічного фахового коледжу Державного закладу «Луганський університет імені Тараса Шевченка» для здобуття освітнього рівня фаховий молодший бакалавр за спеціальністю А3 Початкова освіта. Однак у сформованій на ім`я позивача довідці про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти від 16.08.2025 у графі поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної ч. 2 ст. 10 Закону України «Про освіту» зазначено «Ні, порушує». Такі дії відповідача вважає протиправними, оскільки відрахування з навчального закладу без отримання диплома не є завершенням рівня освіти, а тому не може впливати на послідовність її здобуття.

24 листопада 2025 року відповідач подав через особистий електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» відзив на позов, в якому у задоволенні позову просить відмовити. Так, зазначив, що згідно з діючими законодавчими нормами не вважається порушенням послідовності здобуття освіти, якщо здобувача освіти було поновлено на навчання або переведено з іншого закладу освіти, а попереднє навчання (запис про яке у статусі «Відраховано із ЗО») було за таким же рівнем, що й поточне навчання. Вважає, що повторне зарахування на навчання на такий же самий освітній рівень означає, що особа знову формуватиме такі знання, уміння, навички та загальні компетентності, що в термінах визначення послідовності здобуття освіти свідчить про здобуття освіти в непослідовному порядку. Звертає увагу суду на те, що позивач у період з 2024 по 2025 роки навчався у Відокремленому структурному підрозділі «Закарпатський лісотехнічний фаховий коледж Національного лісотехнічного університету України» за спеціальністю «Економіка» для здобуття освітньо-професійного рівня «фаховий молодший бакалавр» (5 рівень НРК) і був відрахований за невиконання індивідуального навчального плану. У серпні 2025 року ОСОБА_1 зараховано до Відокремленого структурного підрозділу «Лисичанський педагогічний фаховий коледж Державного закладу «Луганський національний університет імені Тараса Шевченка» за спеціальністю «Початкова освіта» для здобуття освітньо-професійного рівня «фаховий молодший бакалавр» (5 рівень НРК). Враховуючи наведене, вважає, що, підстави для внесення змін до Єдиної державної електронної бази з питань освіти в частині формування відповідної довідки відсутні.

3-я особа своїх письмових пояснень у встановлений судом строк не подала.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 30 вересня 2024 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) зарахований до Відокремленого структурного підрозділу «Закарпатський фаховий коледж Національного лісотехнічного університету України» за освітнім ступенем «фаховий молодший бакалавр» на денну форму навчання за спеціальністю 051 «Економіка», з якого був відрахований 30 червня 2025 року у зв`язку з невиконанням індивідуального навчального плану.

14 серпня 2025 року ОСОБА_1 зарахований до Відокремленого структурного підрозділу «Лисичанський педагогічний фаховий коледж Державного закладу «Луганський національний університет імені Тараса Шевченка»» за освітнім ступенем «фаховий молодший бакалавр» на денну форму навчання за спеціальністю А3 «Початкова освіта».

Поряд з цим, відповідно до довідки про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти (далі ЄДЕБО) №690114 від 16.08.2025, поточне здобуття освіти ОСОБА_1 порушує послідовність, визначену ч. 2 ст. 10 Закону України «Про освіту».

За результатами розгляду поданого представником позивача звернення, листом №5/2701-25 від 04.11.2025 Міністерство освіти і науки України (далі Міністерство) повідомило заявника про відсутність підстав для внесення змін до ЄДЕБО, оскільки ОСОБА_1 здійснює здобуття освіти в непослідовному порядку.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо внесення недостовірних відомостей до даних, що містяться в ЄДЕБО щодо порушення черговості здобуття освіти, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суспільні відносини, що виникають у процесі реалізації конституційного права людини на освіту, права та обов`язки фізичних і юридичних осіб, які беруть участь у реалізації цього права, регулює Закон України «Про освіту» від 05.09.2017 №2145-VIII (далі Закон №2145).

Пунктом 23 ч. 1 ст. 1 Закону №2145 визначено, що рівень освіти - завершений етап освіти, що характеризується рівнем складності освітньої програми, сукупністю компетентностей, які визначені, як правило, стандартом освіти та відповідають певному рівню Національної рамки кваліфікацій.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону №2145, рівнями освіти є: дошкільна освіта; початкова освіта; базова середня освіта; профільна середня освіта; професійна освіта; фахова передвища освіта; початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень вищої освіти; другий (магістерський) рівень вищої освіти; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень вищої освіти.

Згідно ч. 2 ст. 17 Закону №2145 рівні, ступені вищої освіти, порядок, умови, форми та особливості її здобуття визначаються спеціальним законом.

Частинами 1-3 ст. 40 Закону №2145 передбачено, що після успішного завершення навчання за освітньою програмою здобувачі освіти (крім вихованців дошкільних закладів освіти) отримують відповідний документ про освіту.

Документи про освіту видаються закладами освіти та іншими суб`єктами освітньої діяльності.

Інформація про видані документи про середню, професійну (професійно-технічну), фахову передвищу та вищу освіту вноситься до Єдиного державного реєстру документів про освіту в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Основні правові, організаційні, фінансові засади функціонування системи вищої освіти встановлює Закон України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 №1556-VII (далі Закон №1556).

Згідно ч. 1 3 ст. 5 Закону №1556 підготовка фахівців з вищою освітою здійснюється за відповідними освітніми програмами на таких рівнях вищої освіти: початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень; другий (магістерський) рівень; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень.

Початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти передбачає набуття здобувачами вищої освіти здатності до розв`язування типових спеціалізованих задач у певній галузі професійної діяльності.

Перший (бакалаврський) рівень вищої освіти передбачає набуття здобувачами вищої освіти здатності до розв`язування складних спеціалізованих задач у певній галузі професійної діяльності.

Другий (магістерський) рівень вищої освіти передбачає набуття здобувачами вищої освіти здатності до розв`язування задач дослідницького та/або інноваційного характеру у певній галузі професійної діяльності.

Здобуття вищої освіти на кожному рівні вищої освіти передбачає успішне виконання особою освітньої програми, що є підставою для присудження відповідного ступеня вищої освіти: 1) молодший бакалавр; 2) бакалавр; 3) магістр; 4) доктор філософії/доктор мистецтва.

Молодший бакалавр - це освітній або освітньо-професійний ступінь, що здобувається на початковому рівні (короткому циклі) вищої освіти і присуджується закладом вищої освіти у результаті успішного виконання здобувачем вищої освіти освітньої програми, обсяг якої становить 120 кредитів ЄКТС. Для здобуття освітнього ступеня молодшого бакалавра на основі фахової передвищої освіти заклад вищої освіти має право визнати та перезарахувати кредити ЄКТС, максимальний обсяг яких визначається стандартом вищої освіти.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону №1556, атестація осіб, які здобувають ступінь молодшого бакалавра, бакалавра чи магістра, здійснюється екзаменаційною комісією, до складу якої можуть включатися представники роботодавців та їх об`єднань, відповідно до положення про екзаменаційну комісію, затвердженого вченою радою закладу вищої освіти (наукової установи).

Заклад вищої освіти на підставі рішення екзаменаційної комісії присуджує особі, яка успішно виконала освітню програму на певному рівні вищої освіти, відповідний ступінь вищої освіти та присвоює відповідну кваліфікацію.

Статтею 7 Закону №1556 встановлено, що документ про вищу освіту видається особі, яка успішно виконала відповідну освітню програму та пройшла атестацію.

Встановлюються такі види документів про вищу освіту за відповідними ступенями: диплом молодшого бакалавра; диплом бакалавра; диплом магістра; диплом доктора філософії/доктора мистецтва.

Невід`ємною частиною диплома молодшого бакалавра, бакалавра, магістра, доктора філософії/доктора мистецтва є додаток до диплома європейського зразка, що містить структуровану інформацію про завершене навчання. У додатку до диплома наводиться інформація про результати навчання особи, освітні компоненти, отримані оцінки і здобуту кількість кредитів ЄКТС, а також відомості про національну систему вищої освіти України.

Інформація про видані дипломи вноситься закладами вищої освіти, крім вищих військових навчальних закладів, до Єдиної державної електронної бази з питань освіти.

З аналізу вищевикладених норм законодавства суд дійшов висновку про те, що фізична особа вважається такою, що здобула певний рівень освіти та набула знань і навичок, які відповідають такому рівню у разі завершення нею навчання за відповідною освітньо-кваліфікаційною програмою, виконання відповідної освітньої програми та проходження атестації. Здобуття рівня освіти має підтверджуватись відповідним документом про вищу освіту.

В свою чергу незавершена освіта не є показником досягнення певного рівня, оскільки особа не пройшла весь необхідний навчальний курс і не підтвердила свої знання і вміння. Отже, закон вимагає порівнювати поточний рівень освіти із рівнем, який особа вже завершила. Тобто, враховується тільки та освіта, яка дійсно була здобута.

Судом встановлено, що позивач не завершував навчання за освітньо-професійним ступенем молодшого бакалавра, не проходив відповідну атестацію та не отримував диплома молодшого бакалавра за спеціальністю 051 «Економіка», як особа, яка успішно виконала відповідну освітню програму, оскільки відрахований із Закарпатського фахового коледжу Національного лісотехнічного університету України за невиконання індивідуального навчального плану.

Отже, вказані факти не можуть свідчити про здобуття відповідного рівня освіти у зв`язку із незавершеністю процесу здобуття освіти. За таких обставин, оскільки позивач не завершив розпочате раніше навчання, його повторне зарахування на навчання не може вважатися порушенням послідовності здобуття освіти, визначеної статтею 10 Закону України «Про освіту».

При цьому суд відхиляє посилання відповідача на порушення послідовності навчання з огляду на те, що в 2024 році ОСОБА_1 вступив до Закарпатського фахового коледжу Національного лісотехнічного університету України за освітнім ступенем «молодший бакалавр», оскільки ні в одному із зазначених вище нормативних актів не встановлено будь-яких особливостей для осіб, які були раніше відраховані із навчального закладу.

Таким чином, лише факт здобуття певного рівня освіти (для вищої факт здобуття освітнього ступеня), а не факт навчання за певним рівнем освіти, надає особі право на здобуття вищого рівня освіти.

При цьому, відрахування особи з навчання за відповідним рівнем освіти не може розцінюватися як здобуття такого рівня освіти.

Суд також не бере до уваги посилання відповідача на роз`яснення щодо алгоритму визначення послідовності здобуття освіти та формування довідки з ЄДЕБО (лист МОН №1/9758-24 від 03.06.2024), які прирівнюють «відрахування» до «здобутого рівня освіти», оскільки такі не відповідають вищевикладеним положенням чинного законодавства.

При цьому суд зауважує, що лист Міністерства не є нормативно-правовим актом, має лише роз`яснювальний, інформаційний характер і не встановлює правових норм, в том же час норми Закону є нормами прямої дії.

Отже, висновок Міністерства про порушення ОСОБА_1 послідовності здобуття освіти в розумінні ч. 2 ст. 10 Закону №2145 є помилковим.

Вирішуючи питання щодо способу захисту порушеного права позивача, суд зважає на таке.

Відповідно до статті 8 Закону №1556, засади функціонування Єдиної державної електронної бази з питань освіти визначаються законодавством.

Інформація про здобувачів освіти та працівників закладів вищої освіти, що міститься у Єдиній державній електронній базі з питань освіти, надається безоплатно центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, для використання у статистичних цілях.

Статтею 74 Закону №2145 встановлено, що у системі освіти функціонує інтегрована інформаційна система - Єдина державна електронна база з питань освіти (.

Електронна база містить такі складові: Реєстр суб`єктів освітньої діяльності, Реєстр здобувачів освіти, Реєстр документів про освіту, Реєстр сертифікатів зовнішнього незалежного оцінювання, Реєстр студентських (учнівських) квитків, Реєстр педагогічних, науково-педагогічних працівників, Реєстр сертифікатів педагогічних працівників (далі - публічні електронні реєстри у сфері освіти).

Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти та порядок її ведення затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Держателем Електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти (далі - держатель Електронної бази) є центральний орган виконавчої влади у сфері освіти і науки, що здійснює організаційні заходи, пов`язані із забезпеченням функціонування Електронної бази та її складових.

Власником Електронної бази є держава в особі центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Адміністратором Електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти (далі - адміністратор Електронної бази) є визначена Кабінетом Міністрів України юридична особа, що належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Адміністратор Електронної бази:

- здійснює заходи із створення та супроводження програмного забезпечення Електронної бази;

- відповідає за технічне і технологічне забезпечення Електронної бази, збереження та захист інформації (даних), що містяться в Електронній базі;

- забезпечує надання та анулювання доступу до Електронної бази;

- проводить навчання для роботи з Електронною базою;

- здійснює інші заходи, передбачені законом.

Суб`єктами ведення Електронної бази є:

- держатель та адміністратор Електронної бази;

- органи управління у сфері освіти;

- суб`єкти освітньої діяльності;

- підприємства, установи та організації, що належать до сфери управління держателя Електронної бази.

Відповідно до п. 1 розділу І Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 липня 2025 року №872 (далі - Положення №872), це Положення визначає механізм функціонування Єдиної державної електронної бази з питань освіти в галузі освіти як інтегрованої інформаційної системи, що забезпечує збирання, створення, реєстрацію, накопичення, зберігання, зміну, використання, поширення та захист інформації про суб`єктів освітньої діяльності, вступників до закладів освіти, здобувачів освіти, документи про освіту (науковий ступінь), педагогічних, науково-педагогічних та наукових працівників з метою задоволення потреб фізичних та юридичних осіб, порядок її ведення.

Пунктом 4 розділу І Положення №620 передбачено, що власником ЄДЕБО та виключних майнових прав на її програмне забезпечення є держава в особі Міністерства освіти і науки. Держателем ЄДЕБО є Міністерство, адміністратором - державне підприємство «Інфоресурс», що належить до сфери управління Міністерства.

Основні функції уповноважених суб`єктів у ЄДЕБО визначені розділом V Положення №620. Так, Міністерство, зокрема, вживає організаційних заходів, пов`язаних із забезпеченням функціонування ЄДЕБО; вносить до ЄДЕБО іншу інформацію, визначену законодавством у сфері освіти.

Отже, саме до повноважень Міністерства віднесено питання внесення змін до ЄДЕБО про наявність чи відсутність порушення послідовності здобуття освіти, визначеної ч. 2 ст. 10 Закону №2145 щодо позивача.

Тому заявлені позовні вимоги стосовно зобов`язання Міністерства внести зміни до даних, що містяться в ЄДЕБО, щодо черговості здобуття позивачем освіти підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства освіти і науки України (місцезнаходження: просп. Берестейський, буд. 10, м. Київ, 01135, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Державне підприємство «Інфоресурс» (місцезнаходження: вул. Довженка Олександра, буд. 3, м. Київ, 03057, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Міністерства освіти і науки України щодо внесення відомостей до Єдиної державної електронної бази з питань освіти про порушення ОСОБА_1 послідовності здобуття освіти, визначеної ч. 2 ст. 10 Закону України «Про освіту».

3. Зобов`язати Міністерство освіти і науки України внести до Єдиної державної електронної бази з питань освіти відомості про відсутність порушення послідовності здобуття освіти (Так, не порушує) ОСОБА_1 , визначеної ч. 2 ст. 10 Закону України «Про освіту».

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства освіти і науки України (місцезнаходження: просп. Берестейський, 10, м. Київ, 01135, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 1211,20 (Одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяР.О. Ващилін