Справа № 932/14045/25
Суддя: Салькова В. С.
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/932/253/25
РІШЕННЯ

Іменем України

08.12.2025 Шевченківський районний суд міста Дніпра в складі головуючого судді Салькової В.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з цим позовом, у якому просив скасувати постанову №R95571 від 24.09.2025 ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ), а справу закрити.

В обґрунтування вимог зазначив, що він перебуває на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 та вчасно виконав обов`язок з уточнення своїх персональних даних.

20.05.2025 в застосунку Резерв+ він побачив інформацію про те, що його розшукує ТЦК та СП за порушення правил військового обліку, причиною розшуку зазначене неприбуття вчасно за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_2 , дата початку розшуку 16.04.2025.

24.07.2025 він направив відповідачеві заяву з проханням закрити провадження у справі про його притягнення до адміністративної відповідальності через закінчення строку накладення адміністративного стягнення, виправити недостовірні відомості в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів стосовно нього шляхом виключення інформації про порушення ним правил військового обліку та подання у розшук, направити відповідне повідомлення до органів Національної поліції.

Листом від 02.08.2025 відповідач повідомив його про відсутність правових підстав для виключення з реєстру інформації про порушення ним правил військового обліку та зняття інформації про розшук.

19.09.2025 він направив відповідачеві заяву про те, що не оспорює допущене порушення та згоден на притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності, однак на підставі ст.ст.38,247 КпАП України просив прийняти постанову про закриття провадження у справі через закінчення строку накладення на нього адміністративного стягнення.

24.09.2025 він отримав повідомлення у Резерв+ щодо прийнятого рішення у справі про адміністративне правопорушення та прийняття оскаржуваної постанови, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КпАП України з накладенням штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Копія постанови 29.09.2025 направлена відповідачем на електронну пошту його представника за запитом.

Оскільки дата початку його розшуку та, відповідно, виявлення правопорушення 16.04.2025, а постанову прийнято 24.09.2025, вважає строк, визначений у ст.38 КпАП України, таким, що закінчився на момент його притягнення до адміністративної відповідальності, та з цих підстав просить скасувати постанову та закрити справу.

Ухвалою від 03.10.2025 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач, отримавши ухвалу суду через електронний кабінет 06.10.2025, відзиву на позов, будь-яких заяв або клопотань суду не подав.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Зі скріншотів військово-облікового документу позивача в застосунку Резерв+ станом на 20.05.2025 вбачається, що він вчасно 18.05.2025 уточнив свої дані, але розшукується ТЦК та СП за порушення військового обліку з 16.04.2025 через неприбуття вчасно за повісткою до ТЦК та СП.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 24.09.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 прийнято постанову №R95571 по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КпАП України за неприбуття за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені в повістці (ст.22 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу»), встановлений абз.7 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим допущене порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, на ОСОБА_1 накладено штраф в сумі 17000,00 грн.

Дана постанова прийнята за наявності поданою особою заяви про неоспорювання порушення та згоду на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності.

З огляду на фактичні обставини справи та норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Частиною третьою ст.210-1 КпАП України передбачена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Об`єктом адміністративного правопорушення за ст.210-1 КпАП України є суспільні відносини у сфері мобілізаційної підготовки та мобілізації. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні законодавства України про мобілізаційну підготовку та мобілізацію (формальний склад). Суб`єкт адміністративного проступку як громадяни, так і посадові особи. Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Правила військового обліку встановлені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі підприємства, установи й організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до ч.1 ст.22 цього Закону громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Частинами 1,3 ст.210-1 КпАП України передбачено, що порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КпАП України, ним визнається та в межах цієї справи не оспорюється.

Виходячи зі змісту мотивування позовних вимог, визначальним у цій справі є питання дотримання відповідачем строку накладення стягнення на позивача за вчинене правопорушення.

Відповідно до частини сьомої статті 38 КпАП України адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

За положеннями пункту сьомого статті 247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки, передбачені статтею 38 цього Кодексу.

За змістом статті 38 КпАП України початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день виявлення правопорушення.

Адміністративне правопорушення, що закидається позивачеві та полягає у неявці за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , не є триваючим, оскільки є одноактним та вичерпується фактом неприбуття до певного місця у визначені дату та час.

Таким чином, днем вчинення даного правопорушення є день, коли позивачем не вчинені дії, які він був повинен вчинити цього дня.

Зі змісту постанови вбачається та не оспорюється ОСОБА_1 , що він, будучи належним чином повідомлений, не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк та місце, зазначені в повістці, при цьому ці відомості в оскаржуваній постанові не зазначені, що не дозволяє суду встановити дату вчинення правопорушення.

Втім, з наданого позивачем скріншоту застосунку Резерв+ встановлено, що датою початку його розшуку є 16.04.2025, тому суд виходить з того, що 16.04.2025 відповідач виявив факт вчинення позивачем правопорушення та за фактом виявленого оголосив його розшук.

Спірну постанову №R95571 у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 прийнято 24.09.2025, тобто адміністративне стягнення накладене на позивача поза межами строку, встановленого частиною сьомою статті 38 КпАП України.

Відповідно до ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відтак, оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм КпАП України, а тому є протиправною та підлягає скасуванню, а справа закриттю.

З огляду на зазначене позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті згідно з положеннями цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на це за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 484,48 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.18,19,139,241-246,286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код за ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову № R95571 від 24.09.2025 ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КпАП України.

Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КпАП України на підставі п.7 ч.1 ст.247 КпАП України.

Стягнути з бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 (код за ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн 48 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня складення рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду виготовлене й підписане 08.12.2025.

Суддя: В.С. Салькова