Справа № 120/5118/25
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2025-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 грудня 2025 р. Справа № 120/5118/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мультян М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані бездіяльністю військової частини щодо не нарахування та не виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ № 168 від 28.02.2022, за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку із отриманням поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язану із захистом Батьківщини.

Ухвалою від 21.04.2025 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Згідно із частиною 1 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система.

Відповідно до частини 7 статті 18 КАС України особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі було доставлено відповідачу до його електронного кабінету 22.04.2025 року о 22:09 год., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, яка міститься в матеріалах справи.

Втім, як у встановлений судом строк, так і станом на дату ухвалення рішення відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.

Верховний Суд у постанові від 21 лютого 2024 року у справі №640/22958/21 дійшов висновку, що довідка про доставку електронного листа є допустимим доказом, що підтверджує вручення стороні судового рішення, надісланого в електронній формі.

Відповідно до положень частини 6 статті 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою суду від 30.04.2025 заяву військової частини НОМЕР_2 повернено без розгляду.

Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наведені позивачем доводи на підтримку заявлених позовних вимог, суд встановив таке.

Позивач ОСОБА_1 є військовослужбовцем та проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

17.11.2023 в ході виконання бойового завдання в районі населеного пункту Вербове Пологівського району Запорізької області, в результаті ворожого мінометного обстрілу позицій старший лейтенант ОСОБА_1 отримав поранення вибухову травму, вогнепальне осколкове сліпе поранення шиї зліва, лівого плеча, передпліччя, променево-зап?ясткового суглобу з вогнепальним переломом плечової кістки та променевої кістки, та дистального кінця ліктьової кістки, вогнепальне осколкове сліпе поранення грудної клітини ліворуч, лівобічний пневмоторакс, травму плечової та ліктьової артерії ліворуч.

Поранення отримано при безпосередній участі у бойових діях та здійсненні ним заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації та яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби із захисту Батьківщини. Поранення не є наслідком вчинення ним кримінального чи адміністративного правопорушення, дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп?яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження, що підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 23.01.2024 №50/28/13-830.

З листопада 2023 по серпень 2024 року та за 25 днів вересня 2024 року позивачеві нараховано додаткову винагороду, передбачену постановою КМУ № 168 від 28.02.2022, за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку із отриманням поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язану із захистом Батьківщини, у розмірі 100000 грн на місяць.

Згідно з випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 24/1258 від 10.10.2024 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у ДУ "ТМО МВС України по Вінницькій області" з 26.09.2024 по 10.10.2024. Основне захворювання стан після вибухової травми 17.11.2023.

Згідно з випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 241133 від 31.10.2024 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у Медичному реабілітаційному центрі МВС України "Кремінці" з 11.10.2024 по 31.10.2024. Основне захворювання стан після вибухової травми 17.11.2023.

Згідно з виписним епікризом №4904 від 18.11.2024 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у військовій частині НОМЕР_3 з 05.11.2024 по 18.11.2024. Діагноз після вибухової травми 17.11.2023.

При цьому, позивач зазначає, що йому з 26.09.2024 по 10.10.2024, з 11.10.2024 по 31.10.2024 та з 05.11.2024 по 18.11.2024 у період перебування на лікуванні, додаткову грошову винагороду у розмірі до 100000,00 грн передбачену Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168, військовою частиною не нараховано та не виплачено, а тому позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та спірним правовідносинам, суд керується такими мотивами.

Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Статтею 2 Закону № 2232-XII визначено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Положеннями статті 3 Закону № 2232-XII передбачено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

28 лютого 2022 року на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова № 168).

Пунктом 1 вказаної Постанови установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Відповідно до абзацу 4 пункту 1-2 Постанови № 168 (в редакції станом на час отримання позивачем травми) до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у пункті 1, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Як зазначено в абзаці 4 пункту 11 розділу ХХХIV наказу Міністра оборони України № 260 від 07 червня 2018 року "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" (далі - Порядок № 260) у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.

Отже, як Постановою № 168, так і Порядком № 260 унормовано, що додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень виплачується у тому числі тим військовослужбовцям, які у зв`язку з травмою чи пораненням, пов`язаними із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у тому числі і закордонних з дня отримання такого поранення/травми, включаючи час переміщення до лікарняного закладу, зокрема з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

В той же час, наведені приписи не виокремлюють випадки перебування на стаціонарному лікуванні в зв`язку з проходженням реабілітаційного лікування, як обставину, коли виплата додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн. не здійснюється.

Так, суд установив, що 17.11.2023 в ході виконання бойового завдання в районі населеного пункту Вербове Пологівського району Запорізької області, в результаті ворожого мінометного обстрілу позицій старший лейтенант ОСОБА_1 отримав поранення вибухову травму, вогнепальне осколкове сліпе поранення шиї зліва, лівого плеча, передпліччя, променево-зап?ясткового суглобу з вогнепальним переломом плечової кістки та променевої кістки, та дистального кінця ліктьової кістки, вогнепальне осколкове сліпе поранення грудної клітини ліворуч, лівобічний пневмоторакс, травму плечової та ліктьової артерії ліворуч.

Поранення отримано при безпосередній участі у бойових діях та здійсненні ним заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації та яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби із захисту Батьківщини. Поранення не є наслідком вчинення ним кримінального чи адміністративного правопорушення, дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп?яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження, що підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 23.01.2024 №50/28/13-830.

З листопада 2023 по серпень 2024 року та за 25 днів вересня 2024 року позивачеві нараховано додаткову винагороду, передбачену постановою КМУ № 168 від 28.02.2022, за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку із отриманням поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язану із захистом Батьківщини, у розмірі 100000 грн на місяць.

Згідно з випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 24/1258 від 10.10.2024 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у ДУ "ТМО МВС України по Вінницькій області" з 26.09.2024 по 10.10.2024. Основне захворювання стан після вибухової травми 17.11.2023.

Згідно з випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 241133 від 31.10.2024 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у Медичному реабілітаційному центрі МВС України "Кремінці" з 11.10.2024 по 31.10.2024. Основне захворювання стан після вибухової травми 17.11.2023.

Згідно з виписним епікризом №4904 від 18.11.2024 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у військовій частині НОМЕР_3 з 05.11.2024 по 18.11.2024. Діагноз після вибухової травми 17.11.2023.

При цьому, позивач зазначає, що йому з 26.09.2024 по 10.10.2024, з 11.10.2024 по 31.10.2024 та з 05.11.2024 по 18.11.2024 у період перебування на лікуванні, додаткову грошову винагороду у розмірі до 100000,00 грн передбачену Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168, військовою частиною не нараховано та не виплачено, а тому позивач звернувся до суду з цим позовом.

Таким чином, наявні всі передумови, необхідні для виплати позивачеві збільшеної до 100000 гривень винагороди, за період з 26.09.2024 по 10.10.2024, з 11.10.2024 по 31.10.2024 та з 05.11.2024 по 18.11.2024, а саме:

- пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини;

- факт перебування на стаціонарному лікуванні/відпустці внаслідок отриманої тяжкої травми за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

А відтак суд вважає, що відповідач протиправною не нарахував та не виплатив позивачеві додаткову винагороду за спірний період перебування його на стаціонарному лікуванні з 26.09.2024 по 10.10.2024, з 11.10.2024 по 31.10.2024 та з 05.11.2024 по 18.11.2024.

Отже, враховуючи вищезазначене, з метою належного захисту прав позивача слід зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату позивачеві додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за час його перебування на стаціонарному лікуванні за період з 26.09.2024 по 10.10.2024, з 11.10.2024 по 31.10.2024 та з 05.11.2024 по 18.11.2024 в розрахунку до 100 000 гривень на місяць, враховуючи фактично виплачені суми за вказаний період.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно зі статтею 90 цього Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що позовні вимоги належить задовольнити.

Вирішуючи питання про відшкодуванню витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3 статті 134 КАС України).

Приписами частини 4-6 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Судом встановлено, що в підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача надано договір про надання правової допомоги від 07.02.2025 року, додаткову угоду №1 до договору від 27.03.2025, в якому визначено фіксовану суму гонорару в розмірі 15000 грн, квитанцію від 27.03.2025 про отримання адвокатом гонорару в сумі 15000 грн.

Надаючи оцінку документам, поданим на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що їх заявлений розмір в сумі 15000,00 грн. відповідає критерію співмірності та розумності, відповідає обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також складності справи.

Відтак, суд приходить до висновку, що витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу в сумі 15000,00 грн., підтверджені належними та допустимими доказами, а тому є обґрунтованими.

Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 15000 грн.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", збільшеної до 100000 гривень на місяць за час його перебування на стаціонарному лікуванні за період з 26.09.2024 по 10.10.2024, з 11.10.2024 по 31.10.2024 та з 05.11.2024 по 18.11.2024.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за час його перебування на стаціонарному лікуванні за період з 26.09.2024 по 10.10.2024, з 11.10.2024 по 31.10.2024 та з 05.11.2024 по 18.11.2024 в розрахунку до 100000 гривень на місяць, враховуючи фактично виплачені суми за вказаний період.

Стягнути на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 .

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 )

Суддя Мультян Марина Бондівна