Справа № 260/8680/25
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у вжитті заходів забезпечення адміністративного позову

08 грудня 2025 рокум. Ужгород№ 260/8680/25

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Луцович М.М., розглянувши заяву громадської організації «За чисте довкілля «КАЛИНОВИЙ ЦВІТ» про забезпечення позову в адміністративній справі за позовною заявою громадської організації «За чисте довкілля «КАЛИНОВИЙ ЦВІТ» до Виконавчого комітету Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю «Гідроресурс-Тересва», про визнання протиправними та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Громадська організація «За чисте довкілля «КАЛИНОВИЙ ЦВІТ» звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, в якому просить: визнати протиправним і скасувати рішення виконавчого комітету Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 30 травня 2025 року №45 «Про розгляд заяви».

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін).

Ухвалою суду від 25 листопада 2025 року постановлено перейти до розгляду справи №260/8680/25 за правилами загального позовного провадження.

05 грудня 2025 року до суду надійшла заява представника позивача про забезпечення позову, якою просить до набрання рішенням суду у цій адміністративній справі законної сили забезпечити позов наступним способом:

- заборонити виконавчому комітету Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області (, місцезнаходження: 90531 смт. Дубове, вул. Д. Подольського, 46) вносити зміни до свого рішення від 30 травня 2025 року №45 «Про розгляд заяви», приймати нові рішення щодо території, зазначеної відповідачем як земельна ділянка в с. Калини площею 0,0525 га, що є суміжною з земельною ділянкою з кадастровим номером :01:002:0128;

- заборонити іншим особам, зокрема Дубівській селищній раді Тячівського району Закарпатської області ( місцезнаходження: 90531 смт. Дубове, вул. Д. Подольського, 46), приймати рішення щодо земельної ділянки в с. Калини площею 0,0525 га, що є суміжною із земельною ділянкою з кадастровим номером :01:002:0128.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивача зазначила, що у позивача є достатньо обґрунтовані припущення, що відповідач, маючи на меті отримання додаткових щомісячних надходжень до місцевого бюджету за користування ТОВ «Гідроресурс-Тересва» землею в с. Калини Тячівського району Закарпатської області в ситуації дефіциту бюджету 2025 року та не затвердженого місцевого бюджету на 2026 рік, продовжить третій особі строк користування вказаною «земельною ділянкою» у формі продовження дозволу на розміщення на цій території техніки, будівельних матеріалів, тимчасових споруд тощо, або шляхом внесення змін до спірного рішення, або шляхом прийняття нового рішення. Таке припущення обґрунтовує змістом протоколу засідання виконавчого комітету Дубівської селищної ради від 30 травня 2025 року, де мотивом надання дозволу на використання ТОВ «Гідроресурс-Тересва» території слугувало саме мета отримання до бюджету плати за таке користування. На переконання представника позивача, прийняття нового рішення з метою виправлення помилок попереднього спірного рішення призведе до відсутності предмету позову і нівелювання зусиль позивача щодо захисту суспільного інтересу, а також змусить позивача подавати новий позов для ефективного захисту порушених прав. Також невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу та іншим особам, зокрема Дубівській селищній раді, приймати будь-які рішення щодо внесення змін у спірне рішення або приймати інші рішення щодо земельної ділянки, на якій розміщено будівельну техніку, будівельні матеріали, тимчасові споруди тощо унеможливить ефективний захист та поновлення прав заявника у разі, якщо під час розгляду спору у даній справі будуть встановлені факти порушення його прав.

08 грудня 2025 року представником третьої особи подано заперечення на заяву про забезпечення позову, в яких щодо задоволення такої заперечив з підстав необґрунтованості. Зазначив, що позивач не надав жодного належного та допустимого доказу існування реальної небезпеки порушення його прав або ускладнення виконання рішення суду в разі його можливого задоволення. У своїх доводах позивач не конкретизує, які саме права цієї громадської організації підлягають захисту, у який спосіб вони вже порушені або можуть бути порушені, та яким чином дії відповідача можуть унеможливити виконання рішення суду. Тобто наведені позивачем твердження ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на фактичних чи документально підтверджених обставинах. Заява позивача також не містить обґрунтування очевидної протиправності рішення відповідача. Наведені у заяві твердження мають оціночний характер, тоді як встановлення правомірності чи неправомірності дій відповідача є предметом розгляду справи по суті та не може бути вирішене шляхом забезпечення позову. Крім того заявлені позивачем заходи забезпечення позову фактично спрямовані на підміну собою майбутнього рішення суду по суті спору. З огляду на наведене, просить залишити без задоволення заяву про забезпечення позову.

Розглянувши заяву про забезпечення адміністративного позову та долучені до неї докази, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 153 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову подається після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

За змістом частини першої статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Відповідно до ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

- очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Підстави забезпечення позову, передбачені ч. 2 ст. 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

За умовами ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено:

- зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

- забороною відповідачу вчиняти певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

- зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Не допускається забезпечення позову, зокрема шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення (п. 5 ч. 3 ст. 151 КАС України).

При розгляді заяв про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог, бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

У постанові від 22.12.2022 у справі №640/31815/21 Верховний Суд виснував:

« 30. … судове рішення про забезпечення позову є винятковим екстраординарним заходом, який не повною мірою узгоджується з деяким, визначеними у частині другій статті 129 Конституції України основними засадами (принципами) судочинства, а саме, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобам. При цьому, таке судового рішення стає обов`язковим для виконання до його апеляційного перегляду.

31. Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

32. При цьому, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними».

Предметом позову є рішення виконавчого комітету Дубівської селищної ради від 30 травня 2025 року №45 «Про розгляд заяви» товариства з обмеженою відповідальністю «Гідроресурс-Тересва», яким відповідач надав ТОВ «Гідроресурс-Тересва» дозвіл на розміщення будівельної техніки, будівельних матеріалів та тимчасових будівельних споруд на земельній ділянці в с. Калини площею 0,0525 га, що є суміжною з земельною ділянкою з кадастровим номером :01:002:0128, до 31 грудня 2025 року на платній основі та надав дозвіл на тимчасове порушення благоустрою для розміщення будівельної техніки, будівельних матеріалів та тимчасових будівельних споруд.

У заяві про забезпечення позову позивач вказує на обґрунтовані припущення, що відповідач продовжить третій особі строк користування «земельною ділянкою» у формі продовження дозволу на розміщення на цій території техніки, будівельних матеріалів, тимчасових споруд тощо, або шляхом внесення змін до спірного рішення, або шляхом прийняття нового рішення. Таке припущення обґрунтовує змістом протоколу засідання виконавчого комітету Дубівської селищної ради від 30 травня 2025 року, де мотивом надання дозволу на використання ТОВ «Гідроресурс-Тересва» території є отримання до бюджету плати за таке користування.

Звертаючись до суду із цією заявою про забезпечення позову заявник вказує на негативні наслідки, які, на її думку, можуть настати внаслідок незабезпечення позову, а саме: невжиття заходів забезпечення позову призведе до нового судового спору та унеможливить ефективний захист та поновлення прав заявника.

Надаючи оцінку таким обставинам і враховуючи предмет позову, суд зауважує, що позивач не надав жодного належного та допустимого доказу існування реальної небезпеки порушення його прав або ускладнення виконання рішення суду в разі його можливого задоволення.

Наданий позивачем протокол засідання від 30 травня 2025 року не підтверджує жодної з обставин, на які заявник посилається для обґрунтування необхідності застосування заходів забезпечення позову. Зазначений протокол лише фіксує хід засідання виконавчого комітету, результати голосування та висловлені членами виконкому позиції станом на дату його проведення. Будь-яких даних або доказів, що Виконавчий комітет Дубівської селищної ради планує ухвалювати ідентичні чи подібні за змістом рішення, поданий протокол не містить.

Таким чином, позивач фактично ґрунтує свої твердження на припущеннях про можливість повторного ухвалення подібних рішень у майбутньому.

Однак припущення щодо потенційної поведінки суб`єкта владних повноважень не може вважатися достатньою підставою для застосування забезпечення позову, оскільки такі припущення не створюють реальної, об`єктивно підтвердженої загрози утруднення чи неможливості виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року),Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Докази того, що невжиття заходів забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду матеріали справи не містять.

Верховний Суд у постанові від 11.02.2021 у справі № 640/8742/20 вказав, що положеннями частини другої статті 150 КАС України передбачено забезпечення позову не у випадку наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, а у випадку необхідності докладання значних зусиль та витрат для виконання рішення суду або в поновленні порушених прав, або якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Суд звертає увагу на те, що заявник не надав доказів існування очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення та порушення прав, свобод або інтересів таким рішенням, дією або бездіяльністю та очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі за поданим позовом до суду, як і не обґрунтував причин неможливості захисту (поновлення) таких прав та інтересів після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів, не розкрив у чому полягає необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому.

Крім того, вказані позивачем заходи забезпечення позову шляхом заборонити відповідачу вносити зміни до оскаржуваного рішення, приймати нові рішення щодо території, зазначеної відповідачем як земельна ділянка в с. Калини площею 0,0525 га, що є суміжною з земельною ділянкою з кадастровим номером :01:002:0128, та заборонити іншим особам, зокрема Дубівській селищній раді Тячівського району Закарпатської області приймати рішення щодо земельної ділянки в с. Калини площею 0,0525 га, що є суміжною із земельною ділянкою з кадастровим номером :01:002:0128, виходять за межі заявлених позовних вимог в даній справі та є неспівмірними до таких вимог.

Враховуючи те, що судом не встановлено і заявником не доведено, в чому саме невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та захист прав, свобод та інтересів позивача стане неможливим без вжиття таких заходів, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову, а тому у її задоволенні слід відмовити.

Керуючись статтями 150-157, 243, 248, 294, 295 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви громадської організації «За чисте довкілля «КАЛИНОВИЙ ЦВІТ» про забезпечення адміністративного позову відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу суду може бути оскаржено в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя М.М. Луцович