Справа № 120/3899/25
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2025-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 грудня 2025 р. Справа № 120/3899/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мультян М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій відповідача щодо невиплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки, передбаченої статтею 182-1 Кодексу законів про працю України за 2018-2024 роки.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Даною ухвалою також надано відповідачу строк на подання відзиву.

На адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, оскільки з моменту оголошення мобілізації припинено надання військовослужбовцям інших відпусток, в тому числі додаткових, припиняється.

Ухвалою суду від 05.09.2025 заяву Військової частини НОМЕР_1 про залишення позову без розгляду задоволено частково. Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії в частині позовних вимог щодо зобов`язання нарахувати і виплатити грошову компенсацію за невикористані дні щорічної додаткової оплачуваної відпустки як військовослужбовцю, яка має дітей, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, за період з 19.07.2022 по 10.06.2024 - залишено без розгляду. У задоволені вимог решти вимог клопотання відповідача відмовлено.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходила військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №164 від 10.06.2024 року молодшого сержанта ОСОБА_1 виключено із списків особового складу частини і всіх видів забезпечення з 10.06.2024 року.

У наказі командира військової частини №164 від 10.06.2024 про виключення позивача із списків особового складу частини зазначено, що щорічна додаткова оплачувана відпустка, військовослужбовцю-жінці, яка має двох або більше дітей віком до 15 років, на підставі пункту 8.6 розділу VIII Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року № 170, за 2018 рік - 10 діб, за 2019 рік - 10 діб, за 2020 рік - 10 діб, за 2021 рік - 10 діб, за 2022 рік - 10 діб, за 2023 рік - 10 діб, за 2024 рік - 10 діб не надавалася.

12.09.2024 ОСОБА_1 звернулася до відповідача з заявою в якій просила надати інформацію, чи проводилася їй нарахування та виплата грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як особі яка має двох і більше дітей віком до 15 років.

Листом №1025/139/12/1009/пс від 02.12.2024 року військовою частиною надано відповідь, з якої вбачається, що згідно наказу командира частини від 10.06.2024 №164, за займаною нею посадою було проведено розрахунок та здійснено виплати.

Позивач вважає, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо невиплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки за 2018-2024 роки, а тому звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ).

Згідно з пунктом 5 статті 11 Закону №2011-ХІІ військовослужбовці-жінки користуються всіма пільгами, передбаченими законодавством з питань соціального захисту жінок, охорони материнства і дитинства. Ці пільги поширюються на батьків з числа військовослужбовців, які виховують дітей без матері (у разі її смерті, позбавлення батьківських прав, на час перебування у лікувальному закладі охорони здоров`я та в інших випадках відсутності материнського піклування про дітей).

Військовослужбовцям, крім військовослужбовців, які проходять базову військову службу, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України (абзац перший пункту 8 статті 10-1 Закону № 2011-XII).

Статтею 4 Закону України "Про відпустки" від 05 листопада 1996 року №04/96-ВР установлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону); 3) творча відпустка (стаття 16 цього Закону); 3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 16-1 цього Закону); 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону); відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (стаття 18-1 цього Закону); додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи (стаття 19 цього Закону); відпустка при народженні дитини (стаття 19-1 цього Закону); 5) відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26 цього Закону).

Відповідно до статті 19 Закону України "Про відпустки" одному з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років, або дитину з інвалідністю, або які усиновили дитину, матері (батьку) особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, одинокій матері, батьку дитини або особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, який виховує їх без матері (у тому числі у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі), а також особі, яка взяла під опіку дитину або особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, чи одному із прийомних батьків надається щорічно додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів (стаття 73 Кодексу законів про працю України).

Згідно із статтею182-1 Кодексу законів про працю України одному з батьків, який має двох або більше дітей віком до 15 років, або дитину з інвалідністю, або які усиновили дитину, матері (батьку) особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, одинокій матері, батьку дитини або особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, який виховує їх без матері (у тому числі у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі), а також особі, яка взяла під опіку дитину або особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, надається щорічно додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів (стаття 73 цього Кодексу).

Із матеріалів справи судом встановлено, що позивач має двох дітей 2013 та 2017 року народження, що підтверджується свідоцтвами про народження.

Отже, позивач має право на пільги, встановлені чинним законодавством, зокрема, на соціальну щорічну додаткову оплачувану відпустку тривалістю 10 календарних днів, в період проходження військової служби за 2018-2024 роки.

Однак, позивач не використала додаткову відпустку, визначену статтею 182-1 Кодексу законів про працю України.

Отже, суд приходить до висновку, що на час прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , відповідач протиправно не провів з нею усіх необхідних розрахунків, зокрема щодо нарахування та виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки передбаченої статтею 182-1 Кодексу законів про працю України як жінці, яка працює і має двох або більше дітей віком до 15 років та дитину з інвалідністю за період з 2018 по 2022 рік.

Подібних висновків дійшов Сьомий апеляційний адміністративний суд у постанові №240/36973/21 від 23 серпня 2024 року.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання грошової компенсації за невикористані нею дні додаткової відпустки, проте, відповідач під час звільнення останньої не здійснив виплату компенсації за невикористанні дні додаткової відпустки передбаченої статтею 182-1 Кодексу законів про працю України як жінці, яка працює і має двох або більше дітей віком до 15 років та дитину з інвалідністю за період з 2018 року по 2022 рік, що свідчить про допущену з його боку протиправну бездіяльність.

Відтак, належним та достатнім способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити грошову компенсацію за всі невикористані дні додаткової відпустки, як жінці, яка працює і має двох або більше дітей віком до 15 років за період з 2018 по 19.07.2022 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наведеного та враховуючи встановлені обставини у справі, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору та нею не понесено витрат, пов`язаних з розглядом справи, тому судові витрати у даній справі не розподіляються.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, як жінці, яка працює і має двох або більше дітей віком до 15 років за період з 2018 року по 2022 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

Зобов`язати Військову частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за всі невикористані дні додаткової відпустки, як жінці, яка працює і має двох або більше дітей віком до 15 років з 2018 року по 19.07.2022 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

Суддя Мультян Марина Бондівна