Справа № 439/2039/25
Суддя: Петейчук Б. М.
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №439/2039/25

Провадження № 2-а/439/31/25

08 грудня 2025 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

у складі:

головуючого-судді: Петейчука Б.М.,

за участі: секретаря

судового засідання: Ковальчук Н.І.,

позивач: ОСОБА_1 ,

представник позивача Галушка Василь Васильович,

відповідач: Управління патрульної поліції у Львівській області Департамент патрульної поліції НП України

третя особа: інспектор 2 взводу 4 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Хрипун Олег Ярославович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції у Львівській області, третя особа: інспектор 2 взводу 4 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Хрипун Олег Ярославович про скасування рішення суб`єкта владних повноважень і закриття справи про адміністративне правопорушення, ухвалив таке рішення.

Позивач: ОСОБА_1 звернувся до Бродівського районного суду Львівської області зі позовними вимогами до відповідача: Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції НП України, в яких просив суд про скасування рішення суб`єкта владних повноважень і закриття справи про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА за № 5836226 від 30 вересня 2025 року, якою громадянина: ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач зазначає, що інспектором 2 взводу 4 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Хрипуном Олегом Ярославовичем постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА за № 5836226 від 30 вересня 2025 року визнано винним громадянина: ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

Позивач вказує, що зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 30.09.2025 року у| м. Львів по вулиці Б. Хмельницького, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «MERCEDES-BENZ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по смузі для маршрутних транспортних засобів (позначеній дорожнім знаком 5.11), на вимогу працівника поліції не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п. п. 2.4.а та 17.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Представник позивача наголошує, що така постанова ухвалена із грубим порушенням чинного законодавства України та підлягає скасуванню. Позаяк відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував, що позивач вчинив об`єктивну сторону адміністративного правопорушення. Отже, жодні докази у справі не підтверджували наявність складу адміністративного правопорушення під час проведення адміністративного розслідування.

Позивач мотивує, що відповідачем усупереч частини 2 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення не проведено всебічного, повного та неупередженого адміністративного розслідування, що призвело до неправильних висновків органу Національної поліції.

Стислий виклад позиції відповідача.

Представник відповідача Решетняк О.А., у відзиві на позовну заяву, зазначила про необхідність відмовити у задоволенні позову, оскільки позовна заява є формальною та не містить належного правового обґрунтування незаконності оскаржуваної постанови. В її змісті відсутні будь-які фактичні обставини чи доводи, з яких би випливало, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 122 КУпАП є незаконною або підлягає скасуванню.

Посилання позивача на положення пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, як на підставу для закриття провадження у справі є безпідставним, оскільки наявні у матеріалах справи докази зокрема відеозапис із нагрудної бодікамери інспектора, який виніс оскаржувану постанову чітко підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 122 КУпАП, а саме руху транспортного засобу по смузі, призначеній для маршрутних транспортних засобів, що стало підставою для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , надалі водій не пред`явив посвідчення водія та документи про реєстрацію транспортного засобу, що доводиться відеозаписом. На підставі викладеного просить у задоволенні позову відмовити.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

24 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі.

Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів, із моменту отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, подати відзив на позовну заяву.

04 листопада від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Позивач та його представник Галушка В.В. в судове засідання не з`явились. Однак від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримав повністю, просив суд задовольнити останні.

Представник відповідача Решетняк О.А. в судове засідання не з`явилась. Однак надала суду заяву в якій просила про розгляд справи у її відсутність. Просила у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Про причини неявки суд не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

За правилами частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Доказами у справі встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА за № 5836226 від 30 вересня 2025 року, якою громадянина: ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 30.09.2025 року у м. Львові по вулиці Б. Хмельницького, 235, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «MERCEDES-BENZ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , по смузі для маршрутних транспортних засобів( позначеній дорожнім знаком 5.11), на вимогу працівника поліції не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п. п. 2.4.а та 17.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 19).

Із дослідженого відеозапису фіксації події адміністративного правопорушення вбачається, що 30 вересня 2025 року о 08 годині 55 хвилин ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «MERCEDES-BENZ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по смузі громадського транспорту. Після зупинки працівниками поліції, відмовився надати посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Мотиви суду.

Нормативними положеннями статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

За змістом пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Нормою статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху. Себто засоби фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є доказами у справах про адміністративне правопорушення.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України Закону України «Про Національну поліцію» акцентовано, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання (пункт 8 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію»).

Вимогами частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» закріплено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

П.17.1. ПДР України, визначено, що на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів (крім таксі та велосипедистів) на цій смузі.

Тобто, знаки 5.8 та 5.11 інформують водіїв про те, що дана смуга призначена для транспортних засобів, що рухаються за встановленими маршрутами та таксі. Отже, лише водії маршрутних транспортних засобів, таксі та велосипедисти мають право рухатись по смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 чи 5.11.

Відповідно до п.1.10 ПДР України, маршрутні транспортні засоби (транспортні засоби загального користування) - це автобуси, мікроавтобуси, тролейбуси, трамваї і таксі, що рухаються за встановленими маршрутами та мають визначені місця на дорозі для посадки (висадки) пасажирів.

Частиною 3 ст. 122 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорок неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд сприймає критично доводи представника позивача: щодо відсутності події адміністративного правопорушення. Позаяк надані відповідачем докази повністю підтверджують об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позивачем жодним чином не спростовано докази, які надані відповідачем на дослідження суду.

Працівником органу Національної поліції дотримано вимоги статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у фабулі оскаржуваної постанови викладено опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначено нормативно-правовий акт, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Окрім цього, відповідачем правильно застосовано вид та розмір адміністративного стягнення. Себто, відповідач при винесенні постанови відносно позивача, діяв у рамках чинного законодавства України та у спосіб визначений законом.

За встановлених обставин справи, суд приходить до переконання щодо відсутності порушень із боку працівника органу Національної поліції вимог статтей 278-279 Кодексу України про адміністративні правопорушення у таких спірних правовідносинах. Відтак позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 5, 6, 8-10, 72-78, 241-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа: інспектор 2 взводу 4 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Хрипун Олег Ярославович про скасування рішення суб`єкта владних повноважень і закриття справи про адміністративне правопорушення, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2

Відповідач: Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: місто Київ, вулиця Федора Ернста, 3,

Відповідач: інспектор 2 взводу 4 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Хрипун Олег Ярославович, місцезнаходження: місто Львів, вулиця Перфецького, 19.

Суддя Б.М. Петейчук