Справа № 280/5699/25
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2025-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 грудня 2025 року м. Дніпросправа № 280/5699/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 серпня 2025 року (суддя Прасов О.О.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду заяви та неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 про внесення відомостей до реєстрів ТЦК та СП з відображенням інформації щодо виключення з обліку ОСОБА_1 з військового обліку (присвоєння статусу «невійськовозобов`язаний»); зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.06.2025 про внесення відомостей до реєстрів ТЦК та СП з відображенням інформації щодо виключення з обліку ОСОБА_1 з військового обліку (присвоєння статусу «невійськовозобов`язаний») та внести дані громадянина України ОСОБА_1 про його виключення з військового обліку (присвоєння йому статусу «невійськовозобов`язаний») в реєстри територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22 серпня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи, рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначає про те, що позивач, будучи військовозобов`язаним запасу до 03.01.2011, мав військове звання «рядовий», що відноситься до рядового складу, у рік досягнення 35 річного віку, ІНФОРМАЦІЯ_3 був виключений з військового обліку, про що зроблений запис у військово-обліковому документі 03.01.2011. Повторне взяття на військовий облік ОСОБА_1 на підставі нових законів, який вже був виключений з обліку остаточно 03.01.2011, є дією, яка погіршує його існуюче становище та буде обмеженням його конституційних прав і свобод.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 04.06.2025 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про виключення з військового обліку та видачою інформації/підтвердження стосовно виключення та зняття ОСОБА_1 з військового обліку.

Листом від 06.06.2025 відповідач повідомив, що відповідно до приписів ст. 28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» позивач не досяг граничного віку перебування у запасі в редакції Закону від 10.05.2025, а саме 60 років. Редакція статті ст. 28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», яка визначала граничний вік перебування в запасі: для осіб рядового складу до 40 років; для сержантського старшинського складу до 45 років; для молодшого офіцерського складу до 45 років на теперішній час не діє, оскільки така редакція була чинною до 27.03.2014.

Вважаючи такі дії протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що положення Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в частині, що стосується граничного віку перебування військовозобов`язаних осіб в запасі, зазнавало змін.

Так, Законом України від 27.03.2014 № 1169-VII внесено зміни до статті 28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та змінено граничний вік перебування в запасі для осіб рядового складу до 40 років, а Законом України від 22.07.2014 № 1604-VII - до 60 років.

При цьому, положення Закону про те, що граничний вік перебування в запасі другого розряду є граничним віком перебування в запасі та військовому резерві, змін не зазнали. Тобто, з набранням чинності змін до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» позивач є таким, що підпадає під його дію як особа, що не досягла передбаченого Законом граничного віку перебування у запасі військовозобов`язаних другого розряду.

У зв`язку з тим, що позивач не досягнув 60-річного віку, суд першої інстанції дійшов висновку, що він повинен згідно з чинним законодавством перебувати на військовому обліку військовозобов`язаних.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 19.09.2018 у справі № 814/4386/15 та від 17.02.2020 у справі № 820/3113/17, на позивача мають поширюватися норми Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», чинні станом на 2011 рік, адже дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У зв`язку із внесенням змін до Закону №2232-XII було підвищено граничний вік перебування військовозобов`язаних в запасі. Метою таких змін було розширення кола осіб, щодо яких діє військовий обов`язок, і які мають досвід проходження військової служби та можуть бути використані для доукомплектування Збройних Сил України, тобто збільшення мобілізаційного ресурсу держави.

Таким чином, дія вказаного Закону у новій редакції поширює свою дію на всій території України і розповсюджується на всіх осіб, що не досягли граничного віку перебування у запасі.

Суд апеляційної інстанції в повній мірі погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Отже, рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень вважаються неправомірними, якщо останні вчинені всупереч чинного законодавства України.

Відмовляючи позивачеві у виключенні з військового обліку, ІНФОРМАЦІЯ_4 керувався чинними нормами Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статтею 28 якого передбачено, що граничний вік перебування в запасі другого розряду є 60 років.

Відтак, суд апеляційної інстанції підтверджує правомірність оскаржуваних дій відповідача, адже відповідач при вирішенні спірного питання не міг виходити з положень закону, які втратили чинність та не відносилися до масиву чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги такий висновок не спростовують.

Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 243, 316, 322 КАС України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 серпня 2025 року в справі № 280/5699/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з 09 грудня 2025 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.

Повна постанова складена 09 грудня 2025 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров