Справа № 160/15445/25
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2025 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.06.2025р. позов залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, шляхом надання до суду уточнену редакцію позовної заяви в якій уточнити позовні вимоги та найменування відповідача.
05 червня 2025 року позивачем надано уточнену позовну заяву, в якій уточнено найменування відповідача.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.06.2025р. продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій на десять днів.
01 липня 2025 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.07.2025 р. відкрито провадження в цій адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Крім того, цією ухвалою витребувано у ФОП ОСОБА_1 :
- докази створення робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2024 році;
- розрахунок середньооблікової кількості штатних працівників облікового складу в 2024 році помісячно (згідно Інструкції зі статистики кількості працівників, затвердженої наказом Держкомстату №286 від 28.09.2005);
- копії всіх штатних розписів за 2024 рік;
- інформацію про кількість вакансій для інвалідів у 2024 році;
- копії всіх звітів за формою № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» за 2024 рік, з відміткою про їх прийняття відповідним центром зайнятості;
- у випадку працевлаштування інвалідів надати належним чином засвідчені накази на їх призначення та належним чином завірену копію трудової книжки таких осіб;
- копію звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2024 рік;
- докази сплати господарських санкцій та пені (у разі не працевлаштування інвалідів);
- письмові пояснення про те, чи звертались до відповідача особисто особи, які мають інвалідність, або центри зайнятості для працевлаштування інваліда;
- копії оголошень у друкованих засобах масової інформації або розміщених в мережі Інтернет про наявність вакансій для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2024 році (у разі наявності).
- письмові пояснення про те, чи подавались ФОП ОСОБА_1 до Дніпровського міського центру зайнятості чи іншого центру зайнятості звіти за ф. №3-ПН Інформація про попит на робочу силу (вакансії) за 2024 рік;
- інформацію (за наявності) про випадки відмови ФОП ОСОБА_1 у працевлаштуванні осіб з інвалідністю за їх зверненням чи за направленням відповідними органами державної служби зайнятості.
07 липня 2025 року від Дніпровського міського центру зайнятості надано витребувані судом документи.
17 липня 2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач належним чином виконав свій обов`язок зі створення робочих місць для осіб з інвалідністю та інформування про це відповідних органів, а отже не зобов`язаний сплачувати адміністративно-господарські санкції за 2024 рік, визначені ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні». 19.12.2024 року відповідачем було подано до центру зайнятості звітність форми 3-ПН інформацію про попит на робочу силу (вакансії), що підтверджується відміткою (штампом) про отримання Дніпровської філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості. У даній звітності Відповідач вказав про наявність 1- єї вакантної посади, а саме: прибиральник службових приміщень, для інвалідів, які не досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вказані обставини дають підстави для висновку про виконання відповідачем вимог щодо створення робочих місць відповідно до нормативів встановлених статтею 19 №875-XІI та належне інформування центру зайнятості про наявність вільних робочих місць на підприємстві та потребу у направленні йому центром зайнятості інвалідів для працевлаштування.
22 липня 2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив в якому підтримав позовні вимоги та просить задовольнити у повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи та докази, проаналізувавши зміст норм матеріального, що регулюють спірні правовідносини, суд виходить із такого.
Як вбачається з наданої позивачем квитанції від 04.03.2025 р., розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, розміщено в електронному кабінеті відповідача на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України 04.03.2025 р.
Відповідно до листа Дніпровського міського центру зайнятості від 07.07.2025р. №1852 ФОП ОСОБА_1 19.12.2024р. надала звіт про наявність вакансій для осіб з інвалідністю, підтверджених формою №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» до Дніпровської філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положення про Фонд соціального захисту інвалідів, затверджене наказом Міністерства соціальної політики України від 14.04.2011 N 129, передбачає, що Фонд соціального захисту інвалідів відповідно до покладених на нього завдань здійснює контроль за виконанням підприємствами нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та сплатою ними адміністративно-господарських санкцій і пені.
Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон 875.
Згідно з ч. 3 ст. 18 Закону N 875, підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для таких осіб умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Як встановлено ч.ч. 1-2, 12-13 ст. 19 Закону N 875, для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті та з урахуванням вимог статті 18 цього Закону, і здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативу робочих місць. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.
Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю щороку до 10 березня в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності здійснює визначення підприємств, установ та організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, які не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною першою цієї статті, та надсилає їм розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, обчислених відповідно до статті 20 цього Закону.
Розрахунок надсилається у формі електронного документа через електронні кабінети підприємств, установ та організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю, на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України у формі та порядку, визначених Фондом соціального захисту осіб з інвалідністю спільно з Пенсійним фондом України.
У відповідності до статті 20 (ч.ч. 1, 4) Закону N 875 підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.
Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону.
Частиною першою статті 238 Господарського кодексу України передбачено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.
Частиною другою вказаної статті передбачено, що види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами.
Серед переліку адміністративно-господарських санкцій, встановленого у частині 1 статті 239 Господарського кодексу України вказано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб`єктів господарювання, зокрема, адміністративно-господарський штраф, а також і інші адміністративно-господарські санкції, встановлені цим Кодексом та іншими законами.
Спірні у цій справі санкції застосовуються до суб`єктів господарювання уповноваженими органами державної влади за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, а тому є адміністративно-господарськими санкціями. Про це також вказано у статті 20 Закону № 875-ХІІ.
Отже, законом передбачена відповідальність у вигляді адміністративно-господарських санкцій для підприємств, які не забезпечили середньооблікову чисельність працюючих інвалідів відповідно до установленого нормативу.
Разом з тим, законом передбачено випадки, у яких суб`єкт господарювання звільняється від відповідальності за вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.
Загальні засади відповідальності учасників господарський відносин, зокрема і підстави для звільнення від відповідальності за порушення правил здійснення господарської діяльності (за що передбачені адміністративно-господарські санкції), регламентовано главою 24 Господарського кодексу України (Загальні засади відповідальності учасників господарських відносин).
Так, відповідно до частини першої статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.
Частиною другою наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.
Зі змісту частини другої статті 218 Господарського кодексу України вбачається, що вказана норма встановлює підстави для звільнення від відповідальності, як за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання (за що встановлено відповідальність у вигляді відшкодування збитків, штрафні санкції, або оперативно-господарські санкції), так і за порушення правил здійснення господарської діяльності (за що встановлено відповідальність у вигляді адміністративно-господарських санкцій).
Отже, суб`єкт звільняється від відповідальності, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності (тобто від адміністративно-господарських санкцій), якщо доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення правопорушення.
Як зазначив Верховний Суд у складі палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 26.06.2018 р. (справа №806/1368/17) своєчасно та в повному обсязі надавши інформацію про попит на вакансії підприємство, фактично, вживає усіх залежних від нього передбачених законом заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто заходів для недопущення господарського правопорушення.
Пунктом 1.5 Порядку подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», затвердженого Наказом Міністерства економіки України 12 квітня 2022 року № 827-22, передбачено, що Форма № 3-ПН заповнюється та подається роботодавцем до філії міжрегіонального/регіонального центру зайнятості (або до міського, районного, міськрайонного центру зайнятості - до дати припинення їхньої діяльності) (далі - центр зайнятості) незалежно від місцезнаходження роботодавця з дня виникнення в нього потреби в підборі працівників та/або з дати відкриття вакансії, але не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення нового робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.
Суд встановив, що ФОП ОСОБА_1 19.12.2024р. подала до центру зайнятості звіт за формою № 3-ПН із зазначенням вакансії, призначеної для працевлаштування особи з інвалідністю, що підтверджено матеріалами справи та листом Дніпровського міського центру зайнятості.
При цьому, доказів інформування центру зайнятості у період з 01.01.2024 р. по 18.12.2024 р. про наявність вакансій для осіб з інвалідністю не надано.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.07.2025 р. витребувано у ФОП ОСОБА_1 :
- докази створення робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2024 році;
- розрахунок середньооблікової кількості штатних працівників облікового складу в 2024 році помісячно (згідно Інструкції зі статистики кількості працівників, затвердженої наказом Держкомстату №286 від 28.09.2005);
- копії всіх штатних розписів за 2024 рік;
- інформацію про кількість вакансій для інвалідів у 2024 році;
- копії всіх звітів за формою № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» за 2024 рік, з відміткою про їх прийняття відповідним центром зайнятості;
- у випадку працевлаштування інвалідів надати належним чином засвідчені накази на їх призначення та належним чином завірену копію трудової книжки таких осіб;
- копію звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2024 рік;
- докази сплати господарських санкцій та пені (у разі не працевлаштування інвалідів);
- письмові пояснення про те, чи звертались до відповідача особисто особи, які мають інвалідність, або центри зайнятості для працевлаштування інваліда;
- копії оголошень у друкованих засобах масової інформації або розміщених в мережі Інтернет про наявність вакансій для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2024 році (у разі наявності).
Вимоги ухвали суду відповідач не виконав, причин неподання витребуваних доказів суду не повідомив.
Отже, відповідач не виконав свій обов`язок своєчасно одноразово подавати форму 3-ПН, а саме не пізніше 3-х робочих днів з дати відкриття вакансії.
Також, відповідач не надав доказів, які б свідчили, що у 2024 р. він забезпечив працевлаштування особи з інвалідністю, відповідно до нормативу, встановленого ч. 1 ст. 19 Закону №875, у кількості 1 особи.
За вказаних обставин, суд не може визнати виконаним норматив працевлаштування осіб з інвалідністю відповідачем у 2024 році.
Отже, встановлені у цій справі обставини свідчать, що відповідач у 2024 році не забезпечив середньооблікову чисельність працюючих інвалідів відповідно до установленого нормативу, за що законом передбачена відповідальність у вигляді адміністративно-господарських санкцій для підприємств.
При цьому, оскільки відсутні докази, що відповідач у 2024 році своєчасно подавав до центру зайнятості звітність форми 3-ПН, тому й відсутні підстави для звільнення відповідача від відповідальності на підставі статті 218 ГК України.
Щодо відсутності підстав для застосування у цій справі висновків, викладених у Постанові Верховного Суду у справі від 21.11.2022 року у справі № 400/3957/21 суд зазначає таке.
Чинна редакція ст. 19 Закону передбачає, що перевірки підприємств щодо виконання нормативу робочих місць здійснює «центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення», у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Наразі таким органом є Держпраці (хоча до 2019 року перевірку здійснював Фонд).
Постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 р. № 70 затверджений Порядок контролю за виконанням нормативу робочих місць та перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, зокрема шляхом його зарахування (далі Порядок контролю).
Проте, важливим є той факт, що починаючи з 2019 року, коли повноваження щодо проведення перевірок підприємств щодо виконання нормативу робочих місць передано Держпраці, підстави для таких перевірок зазнавали змін.
Так, у Постанові Верховного Суду від 21.11.2022 р. у справі № 400/3957/21 зазначено таке:
« 48. Таким чином, у разі надходження звіту від роботодавця, територіальне відділення Фонду соціального захисту інвалідів у термін до 30 календарних днів приймає рішення щодо зарахування чи незарахування кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю до виконання нормативу таких робочих місць. У випадку, коли ж у показниках звіту наявні розбіжності, то відділення Фонду повідомляє не лише суб`єкта, що звітує, а й відповідний територіальний орган Держпраці.
55. З огляду на вищенаведені положення законодавства України колегія суддів робить висновок, що саме на органи Держпраці законодавчо покладений обов`язок перевірки суб`єктів господарювання на виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю. Підставою для призначення територіальним органом Держпраці позапланової перевірки є, зокрема, повідомлення відділення Фонду про невиправлення помилки у звіті про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у строк до п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення Фонду щодо незарахування кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю. За наслідками такої перевірки, у разі підтвердження невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, у суб`єкта господарювання виникає обов`язок сплатити адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю.
56. Як установлено судами попередніх інстанцій, 09.02.2021 р. ПСП «Агрофірма «Роднічок» направило до Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт форми № 10-ПОІ за 2020 рік. У подальшому, відділенням Фонду було виявило розбіжності у поданому звіті та повідомило підприємство про їх наявність та необхідність уточнення. Повідомлення стосовно незарахування кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю до виконання нормативу таких робочих місць до територіального органу Держпраці не направлялося, що є порушенням пункту 4 Порядку зарахування кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю до виконання нормативу таких робочих місць, визначеного статтею 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні».
68. … спір у справі, яка розглядається, стосується не зарахування Фондом кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю до виконання позивачем нормативу таких робочих місць у зв`язку із виявленням розбіжностей під час подання до Фонду звітності за формою №10-ПОІ та не усунення їх відповідачем».
Отже, вказаний висновок Верховного Суду стосувався лише випадків, коли має місце не зарахування Фондом кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю до виконання позивачем нормативу таких робочих місць у зв`язку із виявленням розбіжностей під час подання до Фонду звітності за формою №10-ПОІ та не усунення їх відповідачем.
При цьому, Верховний Суд аналізував, зокрема, норми, які не є чинними на цей час, а саме пункт 9 «Порядку перевірки підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, що використовують найману працю», затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 05.06.2019 р. № 466, згідно з яким однією із підстав для проведення позапланової перевірки суб`єкта господарювання для встановлення виконання ним нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю є невиправлення помилки у звіті про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у строк до п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення Фонду.
Оскільки пункт 9 Порядок контролю за виконанням нормативу робочих місць та перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, зокрема шляхом його зарахування, затверджений ПКМУ від 31.01.2007 р. № 70 (в редакції від 23.07.2020 р., далі Порядок контролю) передбачав, що перевірка проводиться у випадку неподання звітів чи не виправлення помилок, тому суд спирався на ці підстави для проведення перевірки, коли стверджував, що накладенню санкцій має передувати перевірка Держпраці.
Проте, належить зазначити, що подачу звітів до Фонду було скасовано у 2022 році, тому фактично необхідна підстава для проведення перевірки Держпраці у розглядуваному питанні зникла.
Суд не взяв до уваги посилання скаржника-підприємства на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 21.11.2022 р. у справі № 400/3957/21, з огляду на те, що обставини виникли за різних фактичних обставин, у різні періоди часу та з урахуванням різного законодавчого регулювання та його застосування: «У справі № 400/3957/21 висновок, викладений Верховним Судом, стосується невиправлення виявлених Фондом помилок у звіті суб`єкта господарювання про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю. Вказане, за висновком Верховного Суду у цій справі, зобов`язує Фонд звернутися спочатку до Держпраці для проведення позапланової перевірки і лише потім здійснити накладення адміністративно-господарських санкцій».
03 січня 2024 року у справі № 580/4529/23 Верховний Суд також не взяв до уваги за аналогічних мотивів посилання скаржника-підприємства на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 21.11.2022 р. у справі № 400/3957/21 та ухвалою відмовив у відкритті касаційного провадження на судові рішення про задоволення позову про стягнення адміністративно-господарських санкцій за непрацевлаштування осіб з інвалідністю за 2022 рік.
Отже, висновки Верховного Суду про необхідність перевірки Держпраці у справі № 400/3957/21 зроблено, по-перше, на основі законодавства, чинного на час спірних правовідносин у 2021 році, а по-друге, за встановлених обставини що Фондом виявлено помилки у звіті суб`єкта.
Таким чином, підстав для застосування у цій справі висновків, викладених у Постанові Верховного Суду у справі від 21.11.2022 року у справі № 400/3957/21, немає.
Натомість, на час спірних правовідносин чинною є редакція Закону № 875, частиною 12 статті 19 якого передбачено, що Фонд соціального захисту осіб здійснює визначення підприємств, які не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місць, в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності.
Визначення Фондом в автоматизованому режимі підприємств, які не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місць, є підставою для надсилання таким підприємствам розрахунку сум адміністративно-господарських санкцій.
Відтак, на час спірних правовідносин, за оцінкою суду, накладенню санкцій не має обов`язково передувати перевірка Держпраці.
Що ж стосується визначення випадків, коли перевірка Держпраці є обов`язковою, суд виходить із такого.
Частинами 7, 9 статті 19 Закону № 875 передбачено, що отримана від Пенсійного фонду України інформація, яка містить ознаки порушень законодавства про створення робочих місць для осіб з інвалідністю, про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, є підставою для проведення перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю.
Порядок контролю за виконанням нормативу робочих місць та перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі шляхом його зарахування, визначається Кабінетом Міністрів України.
Порядок контролю за виконанням нормативу робочих місць та перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, зокрема шляхом його зарахування затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 р. № 70.
На час спірних правовідносин вказаний порядок визначає механізм проведення Держпраці, її територіальними органами планових та позапланових перевірок підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, що використовують найману працю, в яких за основним місцем роботи працює вісім і більше осіб (далі - суб`єкти господарювання), щодо виконання ними нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, визначеного статтею 19 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні.
При цьому, пунктом 16 зазначеного порядку передбачено, що у разі коли за результатами перевірки встановлено факт невиконання суб`єктом господарювання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, вживаються заходи щодо притягнення винних посадових осіб до адміністративної відповідальності.
З наведеного суд пробить висновок, що перевірка Держпраці має обов`язково передувати лише притягненню до адміністративної відповідальності посадових осіб, винних у незабезпеченні нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю, але не застосуванню адміністративно-господарських санкцій до підприємства.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч.2 ст.139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Керуючись ст. 241 246, 250 КАС України, суд,
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя А.В. Савченко