Справа № 240/13638/25
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2025-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Житомир справа № 240/13638/25

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Чернової Г.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовною заявою, у якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить:

визнати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, оформлене відповіддю 0600-0214-8/145374 від 19.11.2024 (ГУПФ в Житомирській області) у відмові призначення пенсії із зниженням пенсійного віку у відповідності із Законом України «Про статус іа соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірним;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити пенсію як потерпілому від аварії на ЧАЕС 3-ї категорії із зниженням пенсійного віку на шість років у відповідності із Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з моменту її звернення, тобто з 11.11.2024.

В обґрунтування позову зазначає, що, досягнувши 54-річного віку, звернулася до органів Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, при цьому станом на 01.01.1993 нею підтверджено період постійного проживання в зоні гарантованого добровільного відселення більше 3 років, що також підтверджується відповідним посвідченням громадянина, який потерпів від ЧАЕС. Натомість ГУПФУ в Тернопільській області прийнято спірне рішення, яким відмовлено позивачці у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.2 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» у зв`язку із відсутністю періоду проживання (роботи) станом на 01.01.1993 в 3 зоні.

Ухвалою суду позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У відзиві ГУ ПФУ в Житомирській області просить у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що ГУ ПФУ в Тернопільській області, яке за принципом екстериторіальності розглянуло заяву позивача, прийнято рішення від 15.11.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону №796, оскільки не підтверджено факт постійного проживання (роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 3 років. При цьому до страхового стажу не зараховано період роботи в Республіці Білорусь з 01.01.1992 по 05.10.1992, оскільки до страхового стажу зараховуються періоди / роботи (служби) держав які входили до складу колишнього Союзу РСР по 31 грудня 1991 року.

До зони гарантованого добровільного відселення не враховано період проживання з 01.09.1988 по 11.11.1988 згідно довідки №С-288 від 26.07.2024, оскільки в даний період позивач навчалася в ПТУ №98 згідно диплому НОМЕР_1 в Республіці Білорусь.

Підтверджений період проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить 2 роки 4 місяці 5 днів, що недостатньо для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку згідно ст. 55 Закону №796.

Крім того, представник відповідача зауважила, що необхідний мінімальний страховий стаж для призначення пенсії в 2024 році зі зменшенням пенсійного віку на 6 років становить 25 років, а страховий стаж позивача становить 22 роки 06 місяців 25 днів, відтак для призначення пенсії за віком згідно статті 55 Закону № 796-ХІІ недостатньо загального страхового стажу. Просить у задоволенні позову відмовити.

Від ГУ ПФУ в Тернопільській області надійшов відзив, у якому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначено про відсутність підстав для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку згідно ст. 55 Закону №796, оскільки позивачем не доведено факт проживання на забрудненій території не менше 3-х років. Зокрема, до періодів постійного проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення не зараховано:

- період навчання з 01.09.1988 по 15.06.1989 в СПТУ №98 м. Могильов згідно диплому від 16.06.1989 НОМЕР_1 , оскільки відсутня довідка про періоди постійного проживання на забрудненій території Республіки Білорусь;

- період роботи згідно записів трудової книжки від 16.06.1989 НОМЕР_2 з 17.06.1989 по 05.10.1992 в Республіці Білорусь, оскільки відсутні документи, видані підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування, що підтверджують період(и) постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення.

Зазначає, що довідка про період проживання позивачки на забрудненій території без реєстрації на підставі свідчення свідків, видана Норинцівським старостинським округом Народицької селищної ради Коростенського району Житомирської області від 03.01.2025 №9 на дату звернення позивача із заявою про призначення пенсії 11.11.2024 відсутня в електронній пенсійній справі.

Наголошує, що при визначенні факту проживання/роботи на забрудненій території неможливо взяти до уваги інформацію щодо перебування на канікулах в період навчання, оскільки для визначення права на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку особам, що потерпіли внаслідок аварії на ЧАЕС, відповідно до чинного законодавства передбачено лише постійне проживання та робота на територіях радіоактивного забруднення.

Таким чином, документально підтверджений період проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 - 02 роки 04 місяці 06 днів, що недостатньо для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку згідно ст. 55 Закону №796. Просить у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

Відповідно до посвідчення серія НОМЕР_3 від 30.10.2024 (дублікат взамін НОМЕР_4 від 17.04.1995) позивач має статус особи, потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 3).

Досягнувши віку 54 років, позивач 11.11.2024 звернулася до ГУ ПФУ в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

За принципом екстериторіальності заяву розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області та прийнято рішення від 15.11.2024 № 84 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону №796 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку і недоведеністю факту проживання на забрудненій території не менше 3-х років станом на 01.01.1993.

Про зміст вказаного рішення було повідомлено позивачу листом ГУПФУ в Житомирській області від 19.11.2024.

Позивач не погоджується з таким рішенням, тому звернулася до суду.

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 КАС України законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV).

Частиною першою статті 9 Закону №1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За загальним правилом, встановленим частиною першою статті 26 Закону України від 09.03.2003 №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-ІV), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Закон №796-XII визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, встановлено статтею 55 Закону №796-ХІІ. Згідно з частиною третьою цієї статті призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування і цього Закону.

Аналіз вказаних правових норм свідчить на користь того, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться за нормами Закону №1058-ІV і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом №796-XII. Отже, норми спеціального закону - Закону №796-XII застосовуються субсидіарно із нормами загального закону - Закону №1058-ІV, доповнюють і конкретизують їх.

Згідно з частиною першою статті 55 Закону №796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, зменшення віку становить 3 роки (початкова величина) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років (абзац п`ятий пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ).

За змістом примітки до абзацу п`ятого пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період. Додатково такі особи мають право на зменшення пенсійного віку на 1 рік за 2 роки проживання, роботи на відповідній місцевості. При цьому максимальна межа зниження пенсійного віку відповідно до положень абзацу п`ятого пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII становить 6 років, незалежно від того чи застосовувалась початкова величина зменшення пенсійного віку до таких осіб чи ні (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 07.05.2024 у справі №460/38580/22, від 24.05.2024 у справі №460/17257/23).

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1, зі мінами).

Згідно з підпунктом 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи: для осіб, які постійно працювали (працюють) на територіях радіоактивного забруднення, додаються документи, видані підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування, що підтверджують період(и) постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення; для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування; для осіб, які евакуйовані із зони відчуження у 1986 році, додаються документи, видані Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи).

На підтвердження періоду проживання на території гарантованого добровільного відселення не менше 3 років (з 26.04.1986 по 01.01.1993) позивач надає довідку від 26.07.2024 №С-288, видану архівним відділом Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області, згідно якої ОСОБА_2 дійсно була зареєстрована і постійно проживала в зоні гарантованого добровільного відселення з 26.04.1986 по 11.11.1988 та з 14.02.1995 по 31.12.2015 в с.Норинці Народицького району Житомирської області.

Проте вказане спростовується матеріалами справи, з яких вбачається, що позивач з 01.09.1988 по 15.06.1989 навчалася в Могильовському СПТУ-98, а з 17.06.1989 по 05.10.1992 працювала в м.Могильов (Республіка Білорусь), що підтверджується копією диплому НОМЕР_1 та трудової книжки позивача серія НОМЕР_2 , тобто у місті, яке не відноситься до зон радіоактивного забруднення.

Позивач не заперечує, що навчалася в Білорусі з 01.09.1988 по 15.06.1989, але вказує, що в цей період мала канікули близько місяця, на які приїздила в с.Норинці.

Також позивач не заперечує, що з 17.06.1989 по 01.01.1993 вона працювала в Республіці Білорусь та м.Ровеньки Донецької області, але на період основної відпустки (4 місяці), чорнобильської відпустки (2 місяці), тривалих свят (близько 2-х місяців), приїздила до батьків в с.Норинськ, що підтверджується показами свідків, що викладені в довідці №9 від 03.01.2025.

Проте вказана довідка не береться судом до уваги, оскільки станом на 11.11.2024 відсутня в матеріалах, доданих до заяви про призначення пенсії, а також чинним законодавством України не передбачено підтвердження факту проживання (роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення показами чи поясненнями свідків, тому зазначена в розумінні частини другої статті 74 КАС України не є допустимим доказом.

Таким чином, постійне місце навчання та роботи позивача в період з 01.09.1988 по 15.06.1989 та з 17.06.1989 по 01.01.1993 нерозривно пов`язане з її постійним місцем проживанням в м.Могильов та м.Ровеньки, які не відностяться до зон радіоактивного забруднення, тому факт навчання та роботи позивача в цих містах виключає можливість її постійного проживання у зоні радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи (с. Норинці Народицького району Житомирської області) у період з моменту аварії на ЧАЕС 01.09.1988 по 01.01.1993, а тому вказаний період навчання та період роботи не можуть бути враховані як період проживання (роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що наявність посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи підтверджує факт проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше трьох років та надає право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, оскільки наявність такого посвідчення не є безумовною і єдиною підставою для призначення пенсії на підставі положень статті 55 Закону №796-XII, та вагомим у цьому випадку є встановлений факт фізичного перебування особи на території радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або роботою на цій території (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 11.11.2024 у справі №460/19947/23).

Суд погоджується з доводам відповідачів, що період роботи (проживання) позивача на території радіоактивного забруднення відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» становить 2 роки 4 місяці 5 днів, що є недостатнім для передбаченого абз. 5 п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону №796-ХІІ призначення пенсії по вищевказаній статті з дня наступного після досягнення 54 років, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Стосовно не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи в Республіці Білорусь з 01.01.1992 по 05.10.1992, оскільки з 19.06.2023 Республіка Білорусь припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, суд зазначає таке.

Частиною першою статті 24 Закону №1058-ІV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-ІV).

Закон №1058-ІV набрав чинності 01 січня 2004 року.

Періоди трудової діяльності до 01 січня 2004 року, які зараховуються до страхового стажу, визначені статтею 56 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (надалі Закон №1788-XII).

Так, згідно зі статтею 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Як визначено статтею 62 Закону №1788-XII, частиною першою статті 48 Кодексу законів про працю України (КЗпП України), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII Кабінет Міністрів України постановою від 12 серпня 1993 року № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Згідно з пунктами 1, 3 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Призначення і виплата пенсій в Україні здійснюється згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", іншими законами і нормативно - правовими актами та міжнародними угодами, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Відповідно до статті 40 Закону №1058-ІV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ №22-1 від 25.11.2005 (зі змінами), для призначення пенсії по віку відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за бажанням пенсіонера, може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Для підтвердження зазначених даних у довідці про заробітну плату органи Пенсійного фонду України можуть приймати засвідчені в установленому порядку копії первинних документів (особових рахунків), на підставі яких видано довідку.

Згідно з пунктом 4.2 розділу 4 Порядку №22-1 при прийманні документів працівник сервісного центру: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше дво

Суд зауважує, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно з пунктом 4.7 розділу 4 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

За позицією відповідачів, записи трудової книжки позивача серія НОМЕР_2 , зокрема, період роботи в Республіці Білорусь з 01.01.1992 по 05.10.1992, не взято до уваги пенсійним органом, оскільки дипломатичні відносини з Республікою Білорусь розірвані, провести запит до органів, що здійснюють пенсійне забезпечення у Республіці Білорусь, щодо підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат на даний час є неможливим.

Слід зазначити, що питання міжнародного пенсійного забезпечення регулюються також Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі (стаття 7 Угоди).

Частиною 2 статті 4 Угоди «Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників мігрантів» від 15.04.1994, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається сторонами. Отже, обчислення стажу здійснюється згідно із законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Разом із тим, суд зауважує, що згідно інформації, зазначеної на офіційному сайті Верховної ради України низка нормативно-правових документів підписаних між Україною та Російською Федерацією, в тому числі Угода про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, Угода між Урядом України та Урядом Республіки Білорусь про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення, підписана 14.12.1995, ратифікована 22.11.1996, є чинними та не скасованими.

З огляду на наведене, суд вважає, що позиція ГУ ПФУ в Тернопільській області суперечить принципу верховенства права, оскільки перевірка достовірності виданих документів покладається саме на пенсійний орган, а позбавлення управління можливості направлення відповідних запитів з метою перевірки наданих заявником документів, а також сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть слугувати підставою для відмови у врахуванні заробітної плати при призначенні пенсії фізичній особі.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.02.2020 у справі№291/99/17.

Відтак, беручи до уваги, що конституційне право на соціальний захист включає право на забезпечення у старості та в інших випадках, передбачених законом, суд дійшов висновку, що неврахування записів трудової книжки, а саме: періоду роботи позивача з 01.01.1992 по 05.10.1992 в Республіці Білорусь з незалежних від позивача причин є безпідставним та таким, що порушує право заявника на соціальних захист.

Згідно із частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведені положення законодавства і встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області від 15.11.2024 №84 в частині відмови в зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01.01.1992 по 05.10.1992 в республіці Білорусь є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому, на переконання суду, зобов`язати зарахувати зазначені вище періоди роботи позивача до страхового стажу слід зобов`язати саме ГУ ПФУ в Тернопільській області як орган, що визначає стаж та вирішував питання призначення пенсії.

Аналогічна правова позиція про зобов`язання судом вчинення дій зобов`язального характеру саме того територіального органу Пенсійного фонду України по екстериторіальності, який приймав спірне рішення, визначена в постанові КАС ВС від 08.02.2024 в справі № 500/1216/23.

Зважаючи на те, що ГУ ПФУ в Тернопільській області під час розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії належним чином не досліджено всю сукупність наданих позивачем документів, а для з`ясування питання про наявність підстав для призначення позивачу пенсії необхідним є обчислення стажу, суд, вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області прийняти вмотивоване рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд наголошує, що при повторному розгляді заяви позивача відповідач не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнані судом протиправними, і повинен вирішити заяву позивача з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій справі.

Такий спосіб захисту прав позивача матиме наслідком дотримання судом основних принципів здійснення судочинства, не буде втручанням у дискреційні повноваження органу Пенсійного фонду, оскільки судом під час розгляду справи не надавалася оцінка про наявність чи відсутність у позивача страхового стажу, необхідного саме для призначення пенсії згідно вимог статті 55 Закону №796-ХІІ.

Аналогічна позиція викладена у постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2024 у справі № 440/18664/23.

Зважаючи на встановлені у ході судового розгляду фактичні обставини справи та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, шляхом визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФ України в Тернопільській області від 15.11.2024 №84 в частині відмови в зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01.01.1992 по 05.10.1992 та повторно розглянути її заяву від 11.11.2024, прийнявши рішення з урахуванням висновків суду.

У частині позовних вимог до ГУ ПФ України в Житомирській області слід відмовити.

Таким чином, адміністративний позов підлягає до задоволення частково.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, з врахуванням того, що позов судом задоволено, тому на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Тернопільській області судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м. Житомир, Житомирська обл., Житомирський р-н, 10003, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (майдан Волі, 3, м.Тернопіль, 46001, ) про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 15.11.2024 №84 в частині відмови в зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01.01.1992 по 05.10.1992 в республіці Білорусь.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 11.11.2024 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 605 грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В. Чернова

09.12.25