Справа № 120/7072/25
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

08 грудня 2025 р. Справа № 120/7072/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Р.М., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У Вінницький окружний адміністративний суд звернувся з адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач 1), ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - відповідач 2) про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на протиправність дій ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо його поновлення на військовому обліку з 02.01.2025, а саме зміну категорії обліку на "військовозобов`язаний" та протиправність дій ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо взяття його на облік з 21.04.2025 року.

З метою зобов`язання відповідачів вилучити відомості про його поновлення на обліку та змінити категорію обліку на "не військовозобов`язаний", позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Одночасно із позовною заявою представник позивача подав заяву про забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_3 та інших військових формувань Р(О)ТЦК та СП вчиняти дії щодо призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) та ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Ухвалою від 26.05.2025 відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову.

Ухвалою від 28.05.2025 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Установлено строк для подання заяв по суті.

Відповідачі правом заперечити проти позову не скористалися.

Ухвала про відкриття провадження у справі направлена відповідачу-1 в його електронний кабінет та доставлена 29.05.2025, що підтверджується Довідкою від 29.05.2025 (а. с. 46 зворот).

Відповідачу-2 ухвалу про відкриття провадження та копію позовної заяви надіслано на його електронну адресу, що підтверджується матеріалами справи.

Верховний Суд у постанові від 23.11.2022 у справі № 500/8027/21 дійшов висновку, що довідка про доставку в електронному вигляді рішення суду є належним доказом отримання стороною такого рішення.

У постанові від 07.02.2023 у справі № 340/9054/21 Верховний Суд виснував, що повідомлення про доставлення електронної копії судового рішення в електронний кабінет суб`єкта владних повноважень є належним доказом його вручення, відповідно, підлягає долученню до матеріалів справи, які формуються в паперовому вигляді (у випадку розгляду справи в паперовій формі).

Представник позивача 13.08.2025 подав додаткові пояснення у справі, у яких просив задовольнити позовні вимог у повному обсязі.

В подальшому представник позивача подав докази понесених позивачем витрат на правничу допомогу.

Отже, враховуючи, що розгляд справи по суті розпочався, інших заяв і документів не надходило, а визначений строк для їх подання закінчився, клопотань щодо продовження процесуального строку не надходило, відтак суд розглядає справу в письмовому провадженні за наявними в ній доказами.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи позову, встановив такі обставини справи.

ОСОБА_1 перебував на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_2 , що є структурним підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_7 .

24.10.2019 на підставі висновку військово-лікарської комісії (ВЛК) №1823/1 ОСОБА_1 було визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п. 64 «а» Розкладу хвороби (Наказ МОУ №402 від 14.08.2008) (а.с. 9).

Відповідно до витягу із системи «Резерв+» станом на 31.08.2024 ОСОБА_1 мав статус «не військовозобов`язаний» (а.с. 14).

Оновивши 10.02.2025 додаток «Резерв+» позивачу стало відомо про зміну його статусу на «військовозобов`язаний» (а.с. 12).

Позивач 20.02.2025 звернувся із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_8 про надання інформації у зв`язку з чим внесені зміни у систему ЄДРПВР категорія обліку «не військовозобов`язаний» змінена на «військовозобов`язаний».

У відповідь ІНФОРМАЦІЯ_5 листом від 24.02.2025 вказав, що відповідно до Розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 № 1/ВОБ від 02.01.2025, листа слідчого відділу спеціальної поліції ГУНП в Харківській області від 17.12.2024 № 3246/119-34/07-2024 та ст. 6 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України - громадянину ОСОБА_1 було змінено категорію обліку - «не військовозобов`язаний» на «військовозобов`язаний» і внесено відповідні зміни до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (а.с. 15).

ОСОБА_1 21.04.2025 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем реєстрації із заявою про внесення актуальних даних та внесення змін категорія обліку на «не військовозобов`язаний» у Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (ЄДРПВР).

Однак 21.04.2025 ІНФОРМАЦІЯ_10 зареєстрував та проставив відмітку ВЗЯТО на військовий на облік, що підтверджується відміткою у Тимчасовому посвідчені ОСОБА_1 (а.с. 9).

Представник позивача 24.04.2025 направив адвокатський запит до ІНФОРМАЦІЯ_4 із вимогою надати розпорядження №1/ВОБ від 02.01.2025 та лист ГУНП №3246/119-34/07-2024 від 17.12.2024 та інші документи, на підставі яких були внесені зміни до Єдиного державного реєстру призовників щодо ОСОБА_1 .

Листом від 29.04.2025 ІНФОРМАЦІЯ_11 надано відмову у наданні Розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 №1/ВОБ від 02.01.2025 року та листа слідчого відділу спеціальної поліції ГУНП в Харківській області №3246/119-34/07-2024 від 17.12.2024 та інших документів на підставі чого ОСОБА_1 поновлено на обліку та змінено категорію обліку. Повідомлено, що з метою отримання запитувальної інформації пропонуємо звернутись безпосередньо до відділу спеціальної поліції ГУНП в Харківській області (а.с. 16).

У відповідь на адвокатський запит ГУНП в Харківській області листом від 19.05.2025 повідомило, що у провадженні слідчого відділення відділу спеціальної поліції ГУНП в Харківській області не перебувають матеріали кримінального провадження за №001138, а також враховуючи те, що ОСОБА_1 не є стороною зазначеного вище кримінального провадження, тобто у органу досудового розслідування відсутні підстави в наданні копії листа від 17.12.2024 за вих. 3246/119- 34-07 по кримінальному провадженню, відповідно до вимог КПК України (а.с. 17).

Позивач вважає, що зміна статусу на «військовозобов`язаний» відбулася без отримання передбаченої законом процедури, без висновку повторної ВЛК, на підставі листа, до якого він не має жодного процесуального відношення.

Тому, вважаючи дії відповідачів протиправними, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд зазначає таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України (далі - Закон № 2232-XII).

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Частиною 1 статті 2 Закону № 2232-XII встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави є військовозобов`язаними (частина 9 статті 1 Закону № 2232-XII).

Згідно з частиною 10 статті 1 Закону № 2232-XII громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Пунктом 11 статті 38 Закону №2232-XII визначено, що призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації), а також особливості ведення військового обліку громадян України, які постійно або тимчасово перебувають за кордоном, визначається Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487 (далі - Порядок №1487, в редакції, чинній на дату спірних правовідносин).

Згідно із пунктом 2 Порядку №1487, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Пунктом 22 Порядку №1487 обумовлено, що взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, підрозділах Служби зовнішньої розвідки здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до пункту 79 Порядку №1487 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки:

- організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці;

- здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством;

- проставляють у військово-облікових документах призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідні відмітки про взяття їх на військовий облік, зняття та виключення з нього;

- організовують оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, приписки до призовної дільниці, взяття на військовий облік, призначення на особливий період, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям;

- організовують та забезпечують зберігання облікової документації призовників, військовозобов`язаних та резервістів, персональних даних, які містяться в них;

- забезпечують громадян військово-обліковими документами та зберігання зданих або вилучених у призовників, військовозобов`язаних та резервістів військово-облікових документів.

Правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, регулює відносини у сфері державної реєстрації громадян України, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави, та осіб, приписаних до призовних дільниць (далі - призовники, військовозобов`язані та резервісти), визначає Закон України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" від 16 березня 2017 року № 1951-VIII (далі - Закон №1951).

Статтею 1 Закону України № 1951-VIII визначено, що Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.

Згідно зі статтею 2 Закону України N 1951-VIII основними завданнями Реєстру є:

1) ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України;

2) інформаційне забезпечення комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань особовим складом у мирний час та в особливий період;

3) інформаційне забезпечення громадян України, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію, та членів сімей загиблих військовослужбовців відомостями щодо виконання ними військового обов`язку.

Органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. (частина восьма статті 5 Закону України № 1951-VIII у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних (частина дев`ята статті 5 Закону України № 1951-VIII).

Згідно із ч. 3 ст. 6 Закону України № 1951-VIII, особам, які працюють з базами даних Реєстру, заборонено вимагати, обробляти та використовувати будь-яку інформацію, не передбачену законодавством.

У відповідності до ч. 3 ст. 13 Закону № 1951-VIII, до Реєстру вносяться відомості, визначені статтею 6 цього Закону, одержані від призовників, військовозобов`язаних та резервістів або шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені частиною третьою статті 14 цього Закону.

Абзацом першим частини третьої статті 14 Закону України № 1951-VIII визначено, що актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.

У відповідності до абзацу другого цієї ж частини, органи ведення Реєстру одержують в електронному вигляді від:

1) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, - відомості, зазначені у пунктах 1-5, 8, 8-1, 10, 11 частини першої статті 7 цього Закону;

2) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, - відомості, зазначені у пунктах 1-7, 9, 9-1, 14, 21, 26 частини першої статті 7 цього Закону.

3) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, - відомості, зазначені у пунктах 12 і 13 частини першої статті 7 цього Закону;

4) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - відомості, зазначені у пунктах 15 і 15-1 частини першої статті 7 цього Закону;

5) центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері освіти і науки, - відомості, зазначені у пунктах 16 і 16-1 частини першої статті 7 цього Закону;

7) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, - відомості, зазначені у пунктах 12, 16-2, 17 частини першої статті 7 цього Закону;

8) органу прокуратури вищого рівня, що організовує та координує діяльність усіх органів прокуратури, забезпечує належне функціонування Єдиного реєстру досудових розслідувань та його ведення органами досудового розслідування, визначає єдиний порядок формування звітності про стан кримінальної протиправності і роботу прокурора з метою забезпечення ефективного виконання функцій прокуратури, - відомості, зазначені у пункті 18 частини першої статті 7 цього Закону;

9) Державної судової адміністрації України - відомості, зазначені у пунктах 11, 19 частини першої статті 7 цього Закону;

10) Міністерства внутрішніх справ України та інших центральних органів виконавчої влади, діяльність яких спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України, - відомості, зазначені у пунктах 1-7, 9, 9-1, 14, 15, 15-1, 20, 20-1, 21, 24, 26, 27, 32 частини першої статті 7 цього Закону;

11) центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну правову політику, державну політику з питань банкрутства, у сфері нотаріату, організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), державної реєстрації актів цивільного стану, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації обтяжень рухомого майна, державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців, реєстрації статуту територіальної громади м. Києва, реєстрації статутів Національної академії наук України та національних галузевих академій наук, у сфері виконання кримінальних покарань та пробації, з питань утримання військовополонених, у сфері правової освіти населення; забезпечує формування державної політики у сфері архівної справи і діловодства та створення і функціонування державної системи страхового фонду документації; забезпечує реалізацію державної політики у сфері стягнення в дохід держави активів осіб, щодо яких застосовано санкції, - відомості, зазначені у пункті 31 частини першої статті 7 цього Закону;

12) центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері соціального захисту ветеранів війни, осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, постраждалих учасників Революції Гідності, членів сімей ветеранів та осіб, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", - відомості, зазначені у пункті 22 частини першої статті 7 цього Закону;

13) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах морського і внутрішнього водного транспорту, - відомості, зазначені в пункті 29 частини першої статті 7 цього Закону;

14) центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики в галузі цивільної авіації, - відомості, зазначені у пункті 30 частини першої статті 7 цього Закону;

15) центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері соціальної політики, загальнообов`язкового державного соціального та пенсійного страхування, соціального захисту населення, - відомості, зазначені у пунктах 7, 7-1, 8, 8-1, 11, 17, 33 частини першої статті 7 цього Закону;

16) центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у галузі реєстрації та обліку машин в агропромисловому комплексі, державного нагляду (контролю) у сфері агропромислового комплексу, - відомості, зазначені у пункті 28 частини першої статті 7 цього Закону;

17) централізованої системи державних установ, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, соціального захисту від безробіття, - відомості, зазначені у пунктах 1-4, 7, 13, 16-2, 25 частини першої статті 7 цього Закону;

18) інших державних органів - держателів (розпорядників, адміністраторів) інформаційно-комунікаційних систем, реєстрів, баз (банків) даних, крім тих, що містять відомості, зібрані під час виконання завдань оперативно-розшукової, контррозвідувальної та розвідувальної діяльності, - відомості, зазначені у частині першій статті 7 та у частині першій статті 8 цього Закону.

Наведені норми у своїй сукупності вказують, що відповідачі як органи ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, актуалізують бази даних на підставі відомостей, отриманих у визначеному законодавством порядку.

За обставин справи, позивач відповідно до довідки військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_12 від 24.10.2019 №1823/1 визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі статті 64а графи ІІ Розкладу хвороб наказу МОУ від 14.08.2008 № 402 (а.с. 11).

Відповідно до тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 ОСОБА_1 24.10.2019 військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_13 визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі статті 64а графи ІІ Розкладу хвороб наказу МОУ від 14.08.2008 № 402 (а.с. 10).

За відміткою про військовий облік у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного позивача проставлений ІНФОРМАЦІЯ_14 про зняття з військового обліку військовозобов`язаних 24.10.2019 на підставі п. 3 ч. 6 ст. 37 ЗУ "Про військовий обов`язок та військову службу" (а.с. 9).

Тож, вказаними доказами підтверджується, що позивач виключений з військового обліку військовозобов`язаних, а отже, фактично відбулась процедура його виключення з військового обліку. Натомість процедура повторного взяття на військовий облік раніше виключених з військового обліку осіб на момент виникнення спірних правовідносин чинним законодавством не передбачена.

Правомірність внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про позивача як військовозобов`язаного, відповідач 2 обґрунтовує Розпорядженням начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 № 1/ВОБ від 02.01.2025, листа слідчого відділу спеціальної поліції ГУНП в Харківській області від 17.12.2024 № 3246/119-34/07-2024 та ст. 6 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України.

Водночас листом від 29.04.2025 ІНФОРМАЦІЯ_11 вказав, що розпорядження було опрацьовано відповідно до листа ГУНП, який був надісланий до ІНФОРМАЦІЯ_15 в рамках проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000138.

У відповідь на адвокатський запит ГУНП в Харківській області листом від 19.05.2025 повідомило, що у провадженні слідчого відділення відділу спеціальної поліції ГУНП в Харківській області не перебувають матеріали вказаного кримінального провадження, а також враховуючи те, що ОСОБА_1 не є стороною зазначеного вище кримінального провадження, тобто у органу досудового розслідування відсутні підстави в наданні копії листа від 17.12.2024 за вих. 3246/119- 34-07 по кримінальному провадженню, відповідно до вимог КПК України

Вказаний лист спростовує аргументи відповідача-2 щодо відношення позивача до кримінального провадження № 0000138.

Відповідач 2 на підтвердження своєї позиції не надав до суду документів на підставі яких внесено зміни до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо ОСОБА_1 .

Відтак, матеріалами справи підтверджується, що 24.10.2019 ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

Суд вважає, що ключовим у спірних правовідносинах є факт прийняття рішення про виключення позивача з військового обліку та його реалізація, оскільки саме виключення з військового обліку є юридичним фактом, який свідчить про остаточну втрату позивачем статусу військовозобов`язаного.

Отже, ІНФОРМАЦІЯ_16 безпідставно вніс до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про перебування позивача на військовому обліку як військовозобов`язаного, а тому такі дії слід визнати протиправними.

Також, суд вважає протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо взяття позивача на облік без достатніх правових на це підстав.

З приводу вимог зобов`язального характеру, суд зазначає таке.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Відповідно до Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.

Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Наведені висновки викладені у постанові Верховного Суду, зокрема, від 11.04.2018 у справі № 806/2208/17.

Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто, його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію.

Враховуючи те, що дії відповідачів у спірних правовідносинах не ґрунтуються на дискреційних повноваженнях відповідача як суб`єкта владних повноважень, оскільки алгоритм їх дій чітко зазначений законодавчо, у цьому випадку задоволення позову у частині дій зобов`язального характеру не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

При цьому, відповідно до ст. 14 Закону № 1951-VIII, ведення Реєстру включає:

1) внесення запису про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до бази даних Реєстру для взяття на облік або при відновленні на військовому обліку з перевіркою відповідності персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів існуючим обліковим даним;

2) внесення змін до персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних, резервістів на підставі відомостей органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності, а також відомостей, що подаються органу ведення Реєстру призовниками, військовозобов`язаними, резервістами.

3) знищення повторного запису Реєстру в разі його виявлення.

Отже, цією нормою не передбачено вилучення відомостей з Реєстру, як то просить позивач.

За таких обставин, з метою ефективного відновлення порушеного права позивача, суд дійшов висновку про зобов`язання відповідачів внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів "Оберіг" відомості про ОСОБА_1 - у категорії обліку виправити на статус "не військовозобов`язаний", а також про виключення останнього з військового обліку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позову, оцінивши докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, судові витрати понесені позивачем в цій справі у виді судового збору в сумі 1211,20 грн підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає таке.

При зверненні до суду представник позивача на підтвердження своїх повноважень подав ордер серії АВ № 1204841, який виданий на підставі договору про надання правничої допомоги від 23.04.2025 № 189/25.

В подальшому представник позивача подав клопотання про долучення доказів, у якому просив долучити квитанцію до прибуткового касового ордера № б/н від 20.11.2025 та акт приймання- передачі наданих послуг від 20.11.2025.

Однак, у квитанції до прибуткового касового ордера № б/н від 20.11.2025 вказано, що вона видана на підставі договору б/н від 19.05.2025, а у акті приймання- передачі наданих послуг від 20.11.2025 зазначено, що він складений на підставі договору про надання правової допомоги від 21.08.2025.

Отже, подані документи не підтверджують понесені позивачем витрати на правничу допомогу. Тому, суд дійшов висновку, що у клопотанні представника позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів "Оберіг" відомостей про перебування ОСОБА_1 з 02.01.2025 на військовому обліку як військовозобов`язаного.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо взяття ОСОБА_1 з 21.04.2025 на військовий облік.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_16 та ІНФОРМАЦІЯ_17 внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів "Оберіг" відомості про виключення ОСОБА_1 з військового обліку та змінити його статус на "не військовозобов`язаний".

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

У задоволенні клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 );

Відповідач 1: ІНФОРМАЦІЯ_17 (код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 )

Відповідач 2: ІНФОРМАЦІЯ_16 (код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 ).

Повне судове рішення складено 08.12.2025.

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна