Справа № 520/4342/25
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2025-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 р. Справа № 520/4342/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Тернопільської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2025, головуючий суддя І інстанції: Волошин Д.А., м. Харків, повний текст складено 07.05.25 по справі № 520/4342/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хозленд"

до Тернопільської митниці Державної митної служби України

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «ХОЗЛЕНД» (далі ТОВ «ХОЗЛЕНД», Товариство, декларант, позивач) звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Тернопільської митниці Держмитслужби України (далі Тернопільська митниця, відповідач, митний орган), у якому просило суд:

- визнати протиправним і скасувати рішення Тернопільської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби України про коригування митної вартості товарів № UA403070/2024/000248/2 від 24.09.2024;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Тернопільської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ХОЗЛЕНД» судовий збір у сумі 4029,10 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про протиправність оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів № UA403070/2024/000248/2 від 24.09.2024, оскільки при здійсненні митного оформлення товару за митною декларацією №24UA67U5 від 24.04.2024 (далі МД) відповідачу було надано повний пакет документів на підтвердження заявленої митної вартості за основним методом, які не містили жодних розбіжностей, які б могли вплинути на числові значення складових митної вартості, однак відповідачем при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості не виконано обов`язок щодо перевірки складових числового значення митної вартості, правильності здійсненого декларантом розрахунку, достовірності та точності поданих декларантом заяв, документів чи розрахунків, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України (далі - МК України).

Пояснив, що організація перевезення товару до кордону України здійснювалася за договором на транспортно-експедиційне обслуговування № 04012021 від 04.01.2021 з експедитором Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАМАН ШИПІНГ» (далі ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ», експедитор), який за умовами договору наділений правами від свого імені та в інтересах клієнта укладати договори з транспортними організаціями, контейнерними лініями, автомобільними перевізниками, складами, тощо для виконання замовлення клієнта, а також в інтересах та за рахунок замовника здійснювати залучення третьої сторони (перевізника) для доставки вантажу в міжнародному сполученні.

Оскільки розрахунки за перевезення товару здійснювалися ТОВ «ХОЗЛЕНД» саме з експедитором, а не з кінцевими надавачами послуг, на підтвердження транспортно-експедиційних витрат по перевезенню товару до кордону України, позивачем були надані до митниці документи, оформлені саме експедитором (рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг, довідка про транспортні витрати та платіжна інструкція про оплату таких послуг). Вважає, що діюче законодавство України не зобов`язує позивача, як замовника послуг з перевезення, мати у своєму розпорядженні господарські документи, що укладаються між його контрагентом далі по ланцюгу з третіми компаніями, так як він не здійснює з ними прямих розрахунків, а тому вимоги відповідача про необхідність їх надання не ґрунтуються на вимогах законодавства та є надуманою підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

Зауважив, що зазначена у залізничній накладній станція відправлення «Гливице Порт ПКП» є логістичним центром судноплавної компанії, що здійснювала морську доставку вантажу, з якого у подальшому товар доставлявся у порт Гданська, тобто, залізнична накладна це проміжний транспортний документ, який не відображає весь маршрут проходження вантажу, а лише його частину та не визначає вартість перевезення.

Стверджував, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі митного органу більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформлені товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів, а формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження митної вартості товару, обраного декларантом та не є безумовною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за методом, визначеним в декларації митної вартості.

Крім того, зауважив, що відповідач обмежився лише посиланням на номер та дату митної декларації, яка була взята за основу для коригування митної вартості оцінюваних товарів, не надавши при цьому жодних пояснень зроблених коригувань, що не відповідає вимогам статті 55 МК України.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2025 у справі №520/4342/25 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Хозленд" (вул. Морозова, буд. 13, м. Харків, 61036, ) до Тернопільської митниці Держмитслужби України (вул. Текстильна, буд. 38, м. Тернопіль, 46004, ) про визнання протиправним та скасування рішення - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UA4030710/2024/000248/2 від 24.09.2024.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хозленд" за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці Державної митної служби України сплачений судовий збір у розмірі 4029,10 грн (чотири тисячі двадцять дев`ять гривень 10 копійок).

Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування обставин у справі, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року у справі №520/4342/25 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ХОЗЛЕНД» відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про правомірність оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів № UA403070/2024/000248/2 від 24.09.2024, як такого, що прийнято з урахуванням всіх обставин у справі, внаслідок не надання позивачем під час митного оформлення, всупереч вимог частини 2 статті 53 МК України, додаткових документів, які б підтверджували числові значення складових митної вартості товарів чи відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які мають вплив на правильність визначення митної вартості.

Враховуючи, що під час автоматизованого контролю із застосуванням системи управління ризиками відповідно до Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 №684 (далі Порядок № 684), автоматизованою системою митного оформлення «Інспектор» (далі - АСМО «Інспектор») було згенеровано форми митного контролю: «000 Інформаційне повідомлення»; «105-2 Контроль правильності визначення митної вартості товарів»; «106-2 Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів»; «107-3 Контроль правильності класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД»; «108-3 Витребування документів, які підтверджують коди товарів згідно з УКТ ЗЕД», а також, АСМО «Інспектор» посадовій особі підрозділу митного оформлення визначено перелік необхідних до виконання митних процедур, митним органом було ініційовано процедуру консультацій між митним органом та декларантом, шляхом направлення уповноваженій особі декларанта 24.09.2024 електронного повідомлення з вимогою про надання додаткових документів.

Зауважив, що під час здійснення митного контролю за МД № 24UA67U5 від 24.09.2024 митницею було опрацьовано інформацію, яка міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах, та встановлено, що відповідно до змісту накладної УМВС від 11.09.2024 № 31510177 до виконання перевезення вантажу залізничним видом транспорту залучались треті особи, безпосередні перевізники даного вантажу, зокрема, «PCC Intermodal S.A», проте, декларантом, окрім накладної УМВС, не надано до митного оформлення жодних документів, які б підтверджували причетність «PCC Intermodal S.A» до перевезення залізничним транспортом, а саме: не надано рахунки про перевезення, банківські платіжні документи та договори між ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» (експедитором) та «PCC Intermodal S.A», що може свідчити про не повноту включення до митної вартості витрат, пов`язаних з наданням транспортно-експедиційних послуг за межами митної території України.

Крім того, відповідно до залізничної накладної від 11.09.2024 № 31510177 станцією відправлення товару вказано Гливице Порт ПКП (графа 2), у той час як у коносаменті від 22.06.2024 № UTRUST24060933 зазначено порт прибуття Гданськ, що фактично є розбіжностями у поданих до митного оформлення документах.

Переконував, що виявлені митним органом розбіжності у поданих до митного оформлення документах та обставини не підтвердження позивачем документально складових митної вартості, у тому числі повідомлення митницю листом № 2409-1 від 24.09.2024 про те, що інші додаткові документи надаватися не будуть, слугували підставою для визначення вартості товару самостійно за резервним (6) методом.

За основу для обрахунку митної вартості імпортованого позивачем товару взято інформацію щодо вартості товару № 1 за ЕМД від 13.02.2024 № UA400040/2024/004259 на рівні 2,6 дол. США/кг (Інші плити, листи, плівки, стрічки та пластини з пласт-маси, непористі, не самоклейні, неармовані, нешаруваті, без підкладки та не поєднані подібним способом з іншими матеріалами з полімерів полівінілхлориду; країна виробництва Китай; Виробник - Zhejiang Hailide New Material Co., LTD, торг. Марка - Briton; умови поставки FOB); товару № 2 за ЕМД від 05.02.2024 UA100190/2024/051861 на рівні 2,03 дол. США/кг (Плівка з пластифікованого ПВХ, завтовшки більш як 1мм, непориста, гнучка, не самоклейна, не армована, не поєднана з іншими матеріалами; країна виробництва Китай; Торговельна марка: SHADOW, Виробник: GUANGDONG XIONGXING HOLDING GROUP CO., LTD. умови поставки FOB). Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.

Враховуючи вищевикладене, стверджував, що рішення про коригування митної вартості товару № UA403070/2024/000248/2 від 24.09.2024 прийняте з дотриманням вимог чинного законодавства, є законним та обґрунтованим, а тому підстав для визнання його протиправним та скасування у суду першої інстанції не було.

У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу, позивач просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

В обґрунтування відзиву підтримав правову позицію, викладену у позовній заяві та додатково зазначив, що відповідач за підставу для донарахування митних платежів, бере не коректну інформацію зі своїх баз даних розмитнення товару за ціною, яку він сам фактично установив за резервним методом та вніс в базу даних як ціну товару зо договором.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ХОЗЛЕНД» імпортувало з Китаю на територію України: товар - клейонку з ПВХ (код згідно УКТЗЕД ) та клейонку з ПВХ (код згідно УКТЗУД ).

Товар ввозився на підставі зовнішньоекономічного контракту № 32/НС від 06.01.2020, укладеного між компанією JINXIU DRYGOODS CO.LTD, JINXIU (Китай) (Постачальник) та ТОВ «ХОЗЛЕНД» (Покупець). (а.с. 54-59)

Пунктом 1.1 Контракту передбачено, що постачальник зобов`язується поставити покупцю товари окремими партіями в асортименті, кількості та за ціною, яка узгоджена сторонами в специфікації до контракту, а покупець зобов`язаний прийняти та оплатити товар, в передбачені Контрактом строки.

Згідно з пунктом 2.3. Контракту, ціни за одиницю товару і сума кожної партії поставки визначається Специфікацією, яка є невід`ємною частиною договору.

Умовами поставки товару є - FОВ відповідно до міжнародних правил ІНКОТЕРМС-2000, валюта контракту - долари США.

Відповідно до пункту 2.5. Контракту ціни на поставлений товар встановлюються постачальником з урахуванням витрат на виготовлення упаковки та робіт, пов`язаних з упаковкою товару, виробництвом та наклеюванням етикеток, виготовленням та нанесенням транспортного маркування, а також на підготовку необхідної документації на відвантаження товару та з урахуванням витрат на доставку товару від місця виробництва до порту завантаження на борт судна.

Відповідно до пункту 2.6. Контракту, сума кожної партії поставки, ціна за одиницю товару та кількість товару остаточно визначаються в рахунку-фактурі (інвойсі) на кожну партію поставки товару.

Так, позивачем було ввезено на територію України з Китаю товар на підставі Контракту № 32/НС від 06.01.2020, специфікації № 8 від 12.06.2024, інвойсу № JX240402Т41 від 14.06.2024 на загальну суму 29 827,94 доларів США (а. с. 33-34, 54-59).

Позивачем було здійснено передплату в сумі 6200,00 доларів США, що вбачається з платіжної інструкції № 28 від 31.07.2024 (а. с. 36). Залишок суми від 29 827,94 доларів США позивач сплачує після отримання товару, що відповідає умовам Додаткової угоди № 6 від 30.07.2024, укладеної між сторонами (а. с. 63).

Митне оформлення товару здійснювалося Тернопільською митницею Держмитслужби України за поданою позивачем митною декларацією № 24UA67U5 від 24.09.2024.

Відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA403070/2024/000248/2 від 24.09.2024 (а. с. 23-24), у якому зазначено, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за основним методом визначення митної вартості товару, у зв`язку з тим, що у документах наявні розбіжності, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні та на вимогу митного органу не подано документів, що підтверджують митну вартість товару, а саме транспортні (перевізні) документи. Згідно з АСАУР згенеровано форми митного контролю щодо контролю митної за кодами МФ 105-2, 106-2. У митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару, враховуючи також те, що митна вартість згідно бази даних Держмитслужби щодо оформлених раніше митними органами товарів є вищою, відповідно, митним органом розпочато процедуру консультації з декларантом та надіслано електронне повідомлення про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару.

У рішенні також зазначено, що за результатами опрацювання документів встановлено наступне:

- оцінюваний товар постачається на підставі зовнішньоекономічного договору від 06.01.2020 № 32/НС; до митного оформлення надано рахунок на перевезення від 11.09.2024 № LS-4588226, договір про перевезення від 04.01.2021 № 04012021, де експедитором зазначено ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ», хоча у накладній УМВС від 11.09.2024 № 31510177 наявна інформація щодо перевізника «РСС Intermodal S.A»; інформація, яка б підтверджувала причетність «РСС Intermodal S.A» до перевезення залізничним транспортом окрім накладної УМВС, відсутня, зокрема, рахунки про перевезення, банківські платіжні документи та договори між ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» та «РСС Intermodal S.A», що може свідчити про неповноту включення витрат пов`язаних з наданням транспортно-експедиційних послуг за межами митної території України;

- згідно з залізничною накладною від 11.09.2024 № 31510177 станцією відправлення товару вказано Гливице Порт ПКП (графа 2), проте, згідно з коносаментом від 22.06.2024 UTRUST24060933 вказано порт прибуття Гданськ, що може свідчити про неповноту включення витрат пов`язаних з наданням транспортно-експедиційних послуг за межами митної території України;

- декларантом 24.09.2024 надіслано лист № 2409-1 та повідомлено митний орган про відсутність будь-яких додаткових документів.

Відповідачем також прийнято картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA403070/2024/000389 (а. с. 25-26).

Не погодившись із вищевказаним рішенням про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та протиправності оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів №UA403070/2024/000248/2 від 24.09.2024, оскільки позивачем документально підтверджено надання відповідачу всіх необхідних документів для визначення митної вартості товару за ціною угоди, що в свою чергу виключало законі підстави для витребування відповідачем додаткових документів та застосування резервних методів.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів регулюються положеннями МК України.

Статтею 246 МК України встановлено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (стаття 248 МК України).

Згідно з частиною 8 статті 257 МК України, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення.

На виконання статті 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).

Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні. Крім того, митним законодавством передбачена система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.

Колегія суддів зауважує, що пріоритетним до застосування є саме основний метод. Це, відповідно, обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу повинні використовуватися методи, закріплені приписами пункту другого частини першої статті 57 МК України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів. Про субсидіарний характер застосування другорядних методів свідчить зміст положень частини третьої статті 58 МК України.

Згідно з частиною другою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, орган доходів і зборів має право, зокрема, у встановлених випадках, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені форми митного контролю (ч. 5 ст. 54 МК України).

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина 6 статті 54 МК України).

Згідно з частиною 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

За правилами частини третьої статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Таким чином, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 Митного кодексу України).

За правилами частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Зі змісту статті 53 МК України випливає, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондує й положенням частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Водночас частиною третьою статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Зміст наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.08.2019 по справі № 810/2784/18, від 06.09.2019 по справі № 815/2501/18, від 26.11.2019 по справі № 821/107/16, від 21.06.2022 по справі № 820/6811/16, від 20.03.2024 по справі № 826/5959/17.

Також, колегія суддів зазначає, що сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У митниці є обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02 червня 2015 року (справа № 21-498а15) та у постанові Верховного Суду від 30.04.2024 по справі № 826/15125/17.

Колегією суддів встановлено, що сумнів у правильності визначення митної вартості, який митний орган вважає обґрунтованим, відповідач пов`язує з твердженням про наявність у наданих позивачем документах розбіжностей з огляду на не зазначення всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також зі встановленням митним органом розбіжностей між заявленою позивачем митною вартістю імпортованого товару та ціновою інформацією в ЄАІС Держмитслужби України щодо подібних/аналогічних товарів митне оформлення яких вже здійснено. Зазначені обставини, на переконання митного органу, виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 МК України та обумовили необхідність запитати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 МК України додаткові документи та відомості.

Однак, враховуючи ненадання позивачем додаткових документів на письмовий запит митного органу, на підставі проведених з позивачем консультацій щодо вибору методу визначення митної вартості товару, таку вартість визначено за другорядним методом згідно зі статтею 64 МК України відповідно до рівня на подібні/ідентичні товари інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби.

Надаючи оцінку правомірності рішення про коригування митної вартості товарів від № UA403070/2024/000248/2 від 24.09.2024 колегія суддів зазначає наступне.

Дослідивши наявний в матеріалах справи Контракт, колегія суддів встановила, що документом, на підставі якого повинна бути визначена вартість товару при здійсненні митного оформлення ввезених на митну територію України товарів за митною декларацією №24UA67U5 від 24.04.2024, є відповідна специфікація на конкретну партію товару (пункт 1.1 Контракту). Умови поставки за цим Контрактом визначені у розділі 3.

Товар поставляється на умовах FOB згідно з правилами «Інкотермс 2000» (пункт 3.1 Контракту).

Специфікацією № 8 від 12.06.2024 до Контракту передбачена поставка позивачу наступного товару:

- Клейонка з ПВХ КРИСТАЛ без основи, товщиною 0,6 мм. Розмір клейонки: 0,60x20м. Клейонка упакована в рулон, кожен рулон загорнутий у поліетиленову плівку. СТОК;

- Клейонка з ПВХ КРИСТАЛ без основи, товщиною 0,6 мм. Розмір клейонки: 0,80x20м. Клейонка упакована в рулон, кожен рулон загорнутий у поліетиленову плівку. СТОК;

- Клейонка з ПВХ КРИСТАЛ без основи, товщиною 0,8 мм. Розмір клейонки: 0,60x20м. Клейонка упакована в рулон, кожен рулон загорнутий у поліетиленову плівку. СТОК;

- Клейонка з ПВХ КРИСТАЛ без основи, товщиною 0,8 мм. Розмір клейонки: 0,80x20м. Клейонка упакована в рулон, кожен рулон загорнутий у поліетиленову плівку. СТОК;

- Клейонка з ПВХ КРИСТАЛ без основи, товщиною 0,8 мм. Розмір клейонки: 1,00x20м. Клейонка упакована в рулон, кожен рулон загорнутий у поліетиленову плівку. СТОК;

- Клейонка з ПВХ КРИСТАЛ без основи, товщиною 1,2 мм. Розмір клейонки: 0.60x20м. Клейонка упакована в рулон, кожен рулон загорнутий у поліетиленову плівку. СТОК;

- Клейонка з ПВХ ЛАЗЕР ЛАМІНОВАНИЙ з дизайном (10 дизайнів) без основи, товщиною 0,6 мм. Розмір клейонки: 0,60x20м. Клейонка упакована в рулон, кожен рулон загорнутий у поліетиленову плівку. СТОК;

- Клейонка з ПВХ ЛАЗЕР ЛАМІНОВАНИЙ з дизайном (6 дизайнів) без основи, товщиною 0,6 мм. Розмір клейонки: 0,80x20м. Клейонка упакована в рулон, кожен рулон загорнутий у поліетиленову плівку. СТОК;

- Клейонка з ПВХ ЛАЗЕР ЛАМІНОВАНИЙ з дизайном (7 дизайнів) без основи, товщиною 0,8 мм. Розмір клейонки: 0,60x20м. Клейонка упакована в рулон, кожен рулон загорнутий у поліетиленову плівку. СТОК;

- Клейонка з ПВХ ЛАЗЕР ЛАМІНОВАНИЙ з дизайном (3 дизайни) без основи, товщиною 0,8 мм. Розмір клейонки: 0,80x20м. Клейонка упакована в рулон, кожен рулон загорнутий у поліетиленову плівку. СТОК.

Загальна вартість імпортованої партії товару - 29 827,94 дол. США.

Згідно з вищевказаними специфікацією, умови поставки товару визначені як FOB Нінгбо.

За правилами Інкотермс 2010 термін FOB "франко-борт" означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. FOB зобов`язує продавця виконати експортне митне оформлення, доставити товари в порт відвантаження, завантажити їх на борт судна, яке вказав покупець.

Обов`язки покупця: доставити товари в порт розвантаження, виконати імпортне митне оформлення.

З наведеного слідує, що за умовами терміну FOB на продавця покладаються обов`язки з митного очищення товару для експорту і всі витрати до перетину товаром поручнів борта судна в порту країни-експортера, а також витрати із завантаження товарів на судно.

Колегією суддів встановлено, що до розрахунку митної вартості товарів за першим методом її визначення декларантом було додано вартість транспортування товару до місця ввезення в Україну - пункту пропуску Мостиска ІІ, яка загалом становить 279283,32 грн та складається з транспортних послуг, наданих декларанту експедитором ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» відповідно до рахунку - фактури № LS-4588226 від 11.09.2024.

Водночас, за твердженнями митного органу, декларантом не підтверджено належними документами витрати по доставці товару до кордону України, через те, що:

- відповідно до інформації із накладної УМВС від 11.09.2024 № 31510177 до виконання перевезення вантажу залізничним видом транспорту залучались треті особи, безпосередні перевізники даного вантажу, зокрема, «PCC Intermodal S.A», проте, декларантом, окрім накладної УМВС, не надано до митного оформлення жодних документів, які б підтверджували причетність «PCC Intermodal S.A» до перевезення залізничним транспортом, а саме: не надано рахунки про перевезення, банківські платіжні документи та договори між ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» (експедитором) та «PCC Intermodal S.A»,

- відповідно до інформації із залізничної накладної від 11.09.2024 № 31510177 станцією відправлення товару вказано Гливице Порт ПКП (графа 2), у той час як у коносаменті від 22.06.2024 № UTRUST24060933 зазначено порт прибуття Гданськ.

Колегією суддів встановлено, що для організації транспортування імпортованої партії товару з порту Нінгбо (Китай) до пункту пропуску Мостиска ІІ (Україна) декларантом було залучено у якості експедитора ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ», на підтвердження чого митному органу було надано договір транспортно-експедиційного обслуговування № 04012021 від 04.01.2021, довідку про транспортні витрати № 438764 від 24.09.2024, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг № LS -4588226 від 11.09.2024, та платіжну інструкцію № 166685 від 12.09.2024.

Положеннями статті 12 Закону України Про транспортно-експедиторську діяльність № 1955-IV від 01.07.2004 (далі Закон № 1955-IV) визначено, що факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Відповідно до частин 8, 9, 10 статті 9 Закону № 1955-IV платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування. У плату експедитору не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов`язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування. Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.

Тобто, відповідно до чинного законодавства експедитор має право вчиняти усі необхідні дії щодо забезпечення перевезення товару з пункту відправки до пункту призначення від імені клієнта, укладає з перевізниками відповідні договори, після складання яких має встановлену ціну щодо наданих послуг з перевезення, яка обговорюється та узгоджується з клієнтом.

За приписами розділу ІІІ "Правил заповнення декларації митної вартості", затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 "Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення" (далі - Правила № 599), для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:

рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Якщо відсутні будь-які відомості про фактичні витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, для розрахунку зазначених витрат використовуються тарифи, які застосовуються перевізниками для відповідного виду транспорту, що діяли на дату транспортування товару.

З аналізу вищенаведеного вбачається, що витрати з транспортування можуть бути підтверджені будь-якими документами, які містять реквізити сторін, суму та умови платежу, відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів, підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг, відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України, тощо.

Колегією суддів встановлено, що між ТОВ «ХОЗЛЕНД» (Клієнт) та ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» (Експедитор) був укладений договір про транспортно-експедиторське обслуговування № 04012021 від 04.01.2021.

Згідно з пунктом 4.1.6 договору, виконані послуги регламентуються актом виконаних робіт та рахунком експедитора. На письмову вимогу клієнта, експедитор надає довідку про транспортні витрати, які виникли до кордону України.

З аналізу вищенаведених положень договору про транспортно-експедиторське обслуговування № 04012021 від 04.01.2021 вбачається, що належним доказом, підтверджуючим остаточну вартість експедиторських послуг, пов`язаних з перевезенням товару є рахунок експедитора.

На виконання умов зазначеного договору ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» виписав позивачу рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг № LS-4588226 від 11.09.2024, зі змісту якого вбачається, що експедитором надано позивачу наступні послуги з перевезення імпортованої партії товарів то митного кордону України:

- транспортно експедиторське обслуговування за межами державного кордону України вартістю 16449,17 грн;

- міжнародне залізничне перевезення вантажу за межами державного кордону України вартістю 42414,15 грн;

- морське перевезення вантажу за межами державного кордону України вартістю 220420,00 грн.

Зазначені відомості узгоджуються з інформацією, зазначеною у довідці про транспортні витрати № 438764 від 24.09.2024.

Таким чином, загальні витрати на транспонування вантажу за Контрактом за межами митної території України склали 279283,32 грн, що підтверджується наданими позивачем до митного оформлення документами.

Як вбачається з матеріалів справи, вартість витрат на доставку імпортованого товару поза митною територією України (фрахту) за маршрутом - Нінгбо (Китай) - Мостиска ІІ (Україна) у розмірі 279283,32 грн, які понесені позивачем на підставі договору про транспортно-експедиторське обслуговування № 04012021 від 04.01.2021, повністю включена ТОВ «ХОЗЛЕНД» до митної вартості товару, який було заявлено до розмитнення за першим методом фактурна вартість товару 1233585,17 грн (29827,94 доларів США х 41.3567 грн за курсом НБУ на момент подачі митної декларації) + 279283,32 грн. (витрати на транспортування до кордону України), що підтверджується документами наданими до митного оформлення разом з митною декларацією № 24UA67U5 від 24.04.2024. Розбіжностей у відомостях або неповноту даних про вказані витрати надані позивачем документи не містять.

Щодо посилань відповідача у апеляційній скарзі на те, що позивачем не надано документів, які б підтверджували причетність «PCC Intermodal S.A» до перевезення залізничним транспортом, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2.1.1. договору про транспортно-експедиторське обслуговування № 04012021 від 04.01.2021, експедитор від свого імені та в інтересах клієнта має право укладати договори з транспортними організаціями, контейнерними лініями, автомобільними перевізниками, складами та інше для виконання замовлення клієнта, в інтересах та за рахунок замовника здійснювати залучення третьої сторони (перевізника) для доставки вантажу в міжнародному сполученні.

Скориставшись цим правом, ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» залучив до виконання своїх зобов`язань по вказаному договору залізничного перевізника «PCC Intermodal S.A», зазначеного у декларації MRN 24PL321030NU6YFSC.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до чинного законодавства експедитор має право вчиняти усі необхідні дії щодо забезпечення перевезення товару з пункту відправки до пункту призначення від імені клієнта, укладає з перевізниками відповідні договори, після складання яких має встановлену ціну щодо наданих послуг з перевезення, яка обговорюється та узгоджується з клієнтом.

З огляду на те, що за умовами договору про транспортно-експедиторське обслуговування № 04012021 від 04.01.2021 перевізником є саме ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ», яким і було сформовано рахунок-фактуру № LS № 4588226 від 11.09.2024, який містив повну інформацію про вартість перевезення товарів до митного кордону України, зокрема, і про вартість міжнародного залізничного перевезення вантажу за межами державного кордону України вартістю, яка становила 42414,15 грн, та надавався до митного оформлення, відсутність договору між експедитором ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» та перевізником «PCC Intermodal S.A» не позбавляло митний орган можливості правильне визначення витрат на транспортування, понесених позивачем внаслідок транспортування товару шляхом залучення «PCC Intermodal S.A», оскільки всі витрати, які понесено експедитором за маршрутом Нінгбо (Китай) Мостиска ІІ, Україна, у тому числі і здійснені «PCC Intermodal S.A», були включені до складу транспортно-експедиційних послуг, що у подальшому увійшли до загальної митної вартості товару, наданого на розмитнення.

Колегія суддів зауважує, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким(-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. МК України не визначено вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, а тому, договір транспортно-експедиційного обслуговування № 04012021 від 04.01.2021, довідка про транспортні витрати № 438764 від 24.09.2024, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг № LS -4588226 від 11.09.2024, та платіжна інструкція №166685 від 12.09.2024, подані позивачем при митному оформленні товару, є допустимими та достатніми доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів з метою доведення заявленої позивачем митної вартості.

Аналогічний правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 31.05.2019 у справі № 804/16553/14.

Слід зауважити, що відповідач, наполягаючи на наданні додаткових документів щодо понесених витрат саме експедитором ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» під час здійснення перевезення вантажу позивача, не наводить відомостей, які б підтверджували неправильність обчислення позивачем розміру витрат на транспортування товару з порту Нінгбо (Китай) до пункту пропуску Мостиска ІІ, (Україна), а відтак, митним органом невмотивована необхідність надання позивачем для підтвердження заявленої митної вартості за першим методом витребуваних митницею документів, а саме, рахунки про перевезення, банківські платіжні документи та договори між ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» (експедитором) та «PCC Intermodal S.A».

Стосовно тверджень митного органу про наявність розбіжностей у зазначенні пункту поставки у Контракті та залізничній накладній (порт Гданськ та станція відправлення «Гливице Порт ПКП» відповідно), колегія суддів зазначає, що залізнична накладна це проміжний транспортний документ, який відображає лише частину маршруту проходження вантажу.

За повідомленою експедитором інформацією позивачу, судноплавна компанія, що здійснювала морську доставку вантажу є власником логістичного центру у порту Гливице, тому всі грузи які вона доставляє в порт Гданська, вона спрямовує своїми силами до власного логістичного центру в Гливице, з якого у подальшому перенаправляє вантажі до наступного пункту призначення.

Тобто, порт Гливице є проміжним пунктом на загальному маршруті доставки вантажу з порту Нінгбо до пп Мостиска ІІ, загальна вартість транспортування товару за яким повністю оплачена позивачем експедитору відповідно до виставленого рахунку із зазначенням кожної складової вартості наданої послуги.

Отже, за умови підтвердження позивачем належними доказами витрат по транспортуванню імпортованої партії товарів до митного кордону України експедитором, вищевказані доводи митного органу не можуть слугувати підставою для коригування митної вартості.

Відповідно до частини третьої статті 318 МК України митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року № 3018-VI Про внесення змін до Закону України Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності та інших.

Колегія суддів звертає увагу, що за приписами наведених вище правових норм у випадку виникнення обґрунтованих сумнівів митний орган повинен витребувати, а декларант - надавати лише ті докази, які можуть підтвердити або спростувати такі сумніви. Тобто, необхідність подачі додаткових документів має бути обумовлена тим, які факти в аспекті митної вартості товару мав на меті встановити (спростувати) митний орган.

Саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Однак, стверджуючи про не підтвердження декларантом витрат по доставці товару до кордону України, відповідач не наводить будь-яких розбіжностей, які б містили надані митному органу Специфікація, договір транспортно-експедиційного обслуговування № 04012021 від 04.01.2021, довідка про транспортні витрати № 438764 від 24.09.2024, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг № LS-4588226 від 11.09.2024, та платіжна інструкція № 166685 від 12.09.2024, або невідповідності у маршруті перевезення, опису вантажу, розмірів і ваги, найменуванні вантажовідправника та вантажоодержувача та їх даних, місці, даті і часу завантаження/доставки товару.

Надаючи оцінку правомірності застосування відповідачем резервного (6) методу визначення митної вартості товарів, колегія суддів виходить з такого.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 64 МК України, якою урегульовано питання визначення митної вартості за шостим (резервним) методом, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Порядок коригування митної вартості товарів встановлено статтею 55 МК України. Відповідно до частини другої цієї статті письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

За Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості.

Верховний Суд у постанові від 29.09.2020 по справі № 520/7041/19 звернув увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та вмотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервним методом.

Однак, як вбачається зі змісту спірного рішення про коригування митної вартості, відповідач, обґрунтовуючи застосування резервного методу для визначення митної вартості задекларованого позивачем товару, в порушення вказаних вимог, не відобразив пояснень щодо зроблених коригувань з наведенням порівняння обсягів партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов за митною декларацією позивача та декларацією, яка використана митним органом при визначенні митної вартості, порівняльних характеристик імпортованого товару та товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

З наданої до матеріалів справи порівняльної ЕМД від 13.02.2024 №UA400040/2024/004259, яка бралась відповідачем за основу при коригуванні митної вартості товару 1, вбачається, що відповідно до неї декларувався товар 1 Інші плити, листи, плівки, стрічки та пластини з пласт-маси, непористі, не самоклейні, неармовані, нешаруваті, без підкладки та не поєднані подібним способом з іншими матеріалами з полімерів полівінілхлориду; країна виробництва Китай; Виробник - Zhejiang Hailide New Material Co., LTD, торг. марка-Briton; умови поставки FOB; Маса брутто (кг) 26500, маса нетто (кг) 23094.

Відповідно до порівняльної ЕМД від 05.02.2024 № UA100190/2024/051861, яка бралась відповідачем за основу при коригуванні митної вартості товару 2, вбачається, що відповідно до неї декларувався товар 2 Плівка з пластифікованого ПВХ, завтовшки більш як 1мм, непориста, гнучка, не самоклейна, не армована, не поєднана з іншими матеріалами; країна виробництва Китай; Торговельна марка: SHADOW, Виробник: GUANGDONG XIONGXING HOLDING GROUP CO., LTD. умови поставки FOB; Маса брутто (кг) 15765, маса нетто (кг) 14915,8.

Водночас, відповідно до поданої позивачем до митного оформлення ЕМД №24UA67U5 від 24.04.2024 декларувався товар 1: Вироби з полімерів полівінілхлориду, без основи, без підкладки та не поєднані подібним способом з іншими матеріалами, які містять за масою 14% пластифікаторів, завтовшки не більш як 1мм, у рулонах: Клейонка з ПВХ КРИСТАЛ без основи, товщиною 0,6 мм. Розмір клейонки: 0,60х20м, СТОК 121 рул.; Клейонка з ПВХ КРИСТАЛ без основи, товщиною 0,6 мм. Розмір клейонки: 0,80х20м, СТОК 118 рул.; Клейонка з ПВХ КРИСТАЛ без основи, товщиною 0,8 мм. Розмір клейонки: 0,60х20м, СТОК 122 рул.; Клейонка з ПВХ КРИСТАЛ без основи, товщиною 0,8 мм. Розмір клейонки: 0,80х20м, СТОК 120 рул.; Клейонка з ПВХ КРИСТАЛ без основи товщиною 0,8 мм. Розмір клейонки: 1,00х20м, СТОК 50 рул.; Клейонка з ПВХ ЛАЗЕР ЛАМІНОВАНИЙ з дизайном (10 дизайнів) без основи, товщиною 0,6 мм. Розмір клейонки: 0,60х20м, СТОК 486 рул.; Клейонка з ПВХ ЛАЗЕР ЛАМІНОВАНИЙ з дизайном (6 дизайнів) без основи, товщиною 0,6 мм. Розмір клейонки: 0,80х20м, СТОК 304 рул.; Клейонка з ПВХ ЛАЗЕР ЛАМІНОВАНИЙ з дизайном (7 дизайнів) без основи, товщиною 0,8 мм. Розмір клейонки: 0,60х20м, СТОК 352 рул.; Клейонка з ПВХ ЛАЗЕР ЛАМІНОВАНИЙ з дизайном (3 дизайни) без основи, товщиною 0,8 мм. Розмір клейонки: 0,80х20м, СТОК 149 рул. Клейонка постачається в рулонах, кожен рулон загорнутий у поліетиленову плівку. Торгівельна марка: CRYSTAL. Виробник: JINXIU DRYGOODS CO., LTD JINHUA. Країна виробництва: CN Китай; Маса брутто (кг) 23026, маса нетто (кг) 22458;

- товар 2: Вироби з полімерів полівінілхлориду, без основи, без підкладки та не поєднані подібним способом з іншими матеріалами, які містять за масою 14% пластифікаторів, завтовшки більш як 1мм, у рулонах: Клейонка з ПВХ КРИСТАЛ без основи, товщиною 1,2 мм. Розмір клейонки: 0,60х20м, СТОК 83 рул.; Клейонка постачається в рулонах, кожен рулон загорнутий у поліетиленову плівку. Торгівельна марка: CRYSTAL. Виробник: JINXIU DRYGOODS CO., LTD JINHUA. Країна виробництва: CN Китай; Маса брутто (кг) 1574, маса нетто (кг) 1549.

Наведене дає підстави для висновку, що зазначені у порівняльних деклараціях товари не є подібними (аналогічними) товарам, вказаним у ЕМД №24UA67U5 від 24.04.2024 та за якісними і кількісними характеристиками, а також їх виробниками є повністю відмінними від тих, що декларувались позивачем, що могло мати вплив на визначення ціни за одиницю товару.

Колегія суддів зазначає, що згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 21.08.2018 у справі № 804/1755/17, від 25.05.2021 у справі №520/10386/2020 та від 13.01.2022 у справі № 520/11061/2020, не доведення ознак подібності товарів та умов імпорту не дозволяє порівнювати показники митної вартості таких товарів.

Наведене у сукупності дає підстави для висновку, що у митного органу були відсутні підстави здійснювати коригування на підставі вказаних відомостей.

Таким чином, проаналізувавши у сукупності документи, що подавались позивачем під час митного оформлення оцінюваного товару, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність відповідачем наявності у поданих до митного оформлення документах розбіжностей, що свідчить про відсутність підстав для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю.

Колегія суддів звертає увагу, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 Митного кодексу України, саме по собі не тягне для нього негативних правових наслідків та не є безумовною підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів лише з посиланням на те, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

Така позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій, зокрема, у постанові від 08 жовтня 2019 року у справі № 803/776/17.

Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів, оцінивши під час розгляду справи документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару, вважає, що подані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

В той же час відповідачем не надано доказів на спростування визначеної позивачем вартості товару, а зазначені митним органом у спірному рішенні твердження про ненадання до митного оформлення достатніх документів для перевірки визначеної позивачем митної вартості товарів за першим методом, наявність розбіжностей у поданих документах, що викликало відповідні сумніви у митного органу, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, спростовані під час апеляційного розгляду справи.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відповідача були відсутні фактичні підстави для витребування додаткових документів та для коригування заявленої декларантом митної вартості.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності коригування митної вартості ввезеного позивачем товару за другорядним методом визначення митної вартості згідно з оскаржуваним рішенням про коригування митної вартості товарів № UA403070/2024/000248/2 від 24.09.2024.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товарів № UA403070/2024/000248/2 від 24.09.2024, винесене відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для його прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню, що зумовлює задоволення позовних вимог в цій частині.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Тернопільської митниці - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2025 по справі № 520/4342/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді Я.М. Макаренко С.П. Жигилій