Справа № 160/29619/25
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
13.10.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 12.10.2025 року через систему Електронний суд позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.06.2025 року про призначення пенсії за віком, згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до страхового стажу період роботи з 01.04.1985 року по 21.11.1987 року.
Відповідач не скористався своїм правом щодо подання відзиву на позовну заяву, заяв/клопотань суду не направлено, а відтак враховуючи положення частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу за наявними матеріалами у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.10.2025 року, зазначена вище справа була розподілена та 14.10.2025 року передана судді Пруднику С.В.
17.10.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 03.07.2025 року № 52 встановлено, що вік ОСОБА_1 становить 63 роки 1 місяць 23 дні. Необхідний страховий стаж згідно з статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить не менше 22 років. Страховий стаж особи становить 21 рік 2 місяці 4 дні.

Трудовий стаж позивача підтверджується даними трудової книжки (дата заповнення 05.04.1985 року), згідно записів якої ОСОБА_1 , зокрема, у період з 01.04.1985 по 21.11.1987 працювала в Антрацитівському релейному заводі, який на підставі наказу Міністерства радіоелектронної промисловості від 20.11.1979 № 544 перейменовано у Антрацитівське виробниче об`єднання «Титан», що підтверджується наступними записами у трудовій книжці:

1) 01.04.1985 прийнята на роботу до Антрацитівського релейного заводу оператором автоматизованої системи управління підприємством (АСУП) згідно з наказом від 27.0.1985 № 4 (запис № 1);

2) 27.04.1985 переведена учнем контролера апаратури провідного зв`язку складального виробництва № 1 згідно з наказом від 27.04.1985 № 182;

3) 20.09.1985 присвоєно 2 розряд сітки контролера апаратури провідного зв`язку складального виробництва № 1 згідно з наказом від 13.09.1985 № 45;

4) 11.11.1987 переведена контролером апаратури провідного зв`язку 2 розрядку сх сітки складального виробництва № 1 згідно з наказом від 06.11.1987 № 496;

5) 21.11.1987 звільнена по ст. 38 Кодексу законів про працю УРСР за власним бажанням у зв`язку із доглядом за дитиною дошкільного віку згідно з наказом від 27.11.1987 № 53

Крім того, записи у трудовій книжці підтверджують наявність у позивача інших періодів стажу, який має бути зарахований для обчислення пенсії, а саме:

1) згідно із записами №№ 6-9 у період з 06.09.1990 року по 31.08.1999 року ОСОБА_1 працювала в Управлінні по тушінню та профілактиці териконів і рекультивації земель «Донбасантрацит»;

2) згідно із записами №№ 10,11 у період з 21.12.1999 по 14.12.2000 ОСОБА_1 перебувала на обліку в Антрацитівському міськрайонному центрі зайнятості Луганської області та отримувала допомогу у зв`язку із безробіттям відповідно до статті 29 Закону України «Про зайнятість населення» на підставі наказу від 20.09.1999 № 3615;

3) згідно із записами №№ 12,13 у період з 15.10.2002 по 19.05.2003 ОСОБА_1 працювала двірником у Житлова-експлуатаційній конторі № 2 Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Антрацитівської міської ради;

4) згідно із записами №№ 14,15 у період з 19.06.2003 по 31.12.2003 ОСОБА_1 працювала оператором хлораторних установок 2 розряду очисних споруд міста в Антрацитівському управлінні ОКП «Компанія «Луганськвода»;

5) згідно із записами №№ 16-19 у період з 01.01.2004 по 01.08.2004 ОСОБА_1 працювала оператором хлораторних установок 2 розряду очисних споруд міста в Антрацитівському департаменті Алчевського регіонального виробничого управління ОКП «Компанія «Луганськвода»;

6) згідно із записами №№ 20,21 у період з 02.08.2004 по 18.01.2010 ОСОБА_1 працювала оператором очисних споруд міста 2 розряду у відокремленому підрозділі Антрацитівському департаменті товариства з обмеженою відповідальністю «Луганськвода»;

7) згідно із записами №№ 22,23 у період з 19.02.2010 по 13.02.2011 ОСОБА_1 перебувала на обліку в Антрацитівському міськрайонному центрі зайнятості Луганської області та отримувала допомогу у зв`язку із безробіттям;

8) згідно із записами №№ 24,25 у період з 23.04.2013 по 31.08.2013 ОСОБА_1 працювала оператором очисних споруд міста 2 розряду у відокремленому підрозділі Антрацитівському департаменті товариства з обмеженою відповідальністю «Луганськвода»;

9) згідно із записами №№ 26, 27 у період з 01.09.2013 по 31.08.2015 ОСОБА_1 працювала у відокремленому підрозділі Антрацитівському департаменті обласного комунального підприємства «Компанія «Луганськвода».

Як зазначено у рішенні відповідача від 03.07.2025 року № 52, за наданими позивачем документами до страхового стажу не зараховано: період роботи з 01.04.1985 по 21.11.1987, оскільки назва підприємства (Антрацитівське виробниче об`єднання «Титан») на печатці якою завірено запис про звільнення, не відповідає назві підприємства при працевлаштуванні (Антрацитівський релейний завод).

Не погоджуючись з прийняттям відповідачем спірного рішення позивач, з метою захисту своїх порушених прав, звернулася із даною позовною заявою до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Згідно статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ) передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (далі Закон № 1058-IV), пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 16 Закону №1058-IV, застрахована особа має право на отримання пенсійних виплат на умовах і в порядку, передбачених цим Законом.

Згідно ч.1 ст. 26 Закону №1058-IV, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: […] з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; […].

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону №1058-IV, у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: […] з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 року; […].

Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.п. 2.3., 2.14. Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 № 162, в редакції постанови Держкомпраці СРСР від 2 серпня 1985 р № 252 зі змінами внесеними постановою Державного комітету СРСР з праці і соціальних питань від 31.03.1987 № 201, та чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Інструкція № 162), усі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - у день звільнення повинні точно відповідати текст наказу (розпорядження).

Записи вносяться арабськими цифрами (число та місяць двозначними). Наприклад, якщо робітника або службовця прийнято на роботу 5 січня 1984 р., у графі 2 трудової книжки раніше встановленого зразка (1938 р.) записується: "1984.05.01", у трудових книжках, виданих після 1 січня 1975 р.: "05.01 .84 ".

Якщо за час роботи робітника або службовця найменування підприємства змінюється, то про це окремим рядком у графі 3 трудової книжки робиться запис: "Підприємство таке з такого числа перейменоване в таке", а в графі 4 проставляється підстава перейменування - наказ (розпорядження), його дата та номер.

Спільним Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.93 р. затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників, п.п. 2.3-2.9, якої встановлено, що записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис.

Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

У разі необхідності власник або уповноважений ним орган видає працівникам на їх прохання завірені виписки з трудових книжок відомостей про роботу.

Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м. Києва, держархівом м. Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.

Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження.

У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці.

На виконання ст. 62 Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затвердив Порядок № 637.

Згідно п. 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (пункт 2 Порядку № 637).

В п. 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Виходячи з наведених норм Порядку №637, у разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Відмова відповідача у призначенні пенсії за віком ґрунтується на сумнівах ГУ Пенсійного фонду Дніпропетровської області щодо достовірності записів у трудовій книжці щодо окремих періодів моєї трудової діяльності, а саме періоду роботи з 01.04.1985 по 21.11.1987 в Антрацитівському релейному заводі, який на підставі наказу Міністерства радіоелектронної промисловості від 20.11.1979 № 544 перейменовано у Антрацитівське виробниче об`єднання «Титан».

Суд звертає увагу, що однією із ключових підстав для призначення пенсії за віком є наявність відповідного страхового стажу роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Отже, при здійсненні відмови у призначенні позивачу пенсії за віком за результатами розгляду її заяви відповідачем протиправно не враховано, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Тож, право на пенсійне забезпечення особи не повинно безумовно залежати від дій чи бездіяльності осіб, які зобов`язані вести облік трудового стажу працівників і відповідно забезпечувати зберігання цих даних.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 307/541/17 року, який виклав у постанові від 19.12.2019 року.

У зв`язку із вищевикладеним, формальний недолік запису трудової книжки, якими посвідчено спірний період роботи з 01.04.1985 по 21.11.1987, допущений з вини роботодавця позивача, не є таким, з якого неможливо встановити факт роботи позивача на відповідній посаді та у відповідному підприємстві в означений в трудовій книжці період часу, отже, виявлений відповідачем недолік не може бути достатньою підставою незарахування спірного періоду роботи позивача до страхового стажу.

Окрему увагу варто звернути на висновок Верховного Суду, сформульований у постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, про те, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, в свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідачем безпідставно не зараховано до страхового стажу позивача період роботи з 01.04.1985 по 21.11.1987, та як наслідок протиправно відмовлено в призначенні останній пенсії за віком, чим порушено конституційне право позивача на соціальний захист.

Щодо наявності непереборних обставин, які унеможливлюють отримання позивачем документів, що підтверджують перейменування підприємства-роботодавця

У 1958 році постановою Ради Народного господарства Харківського економічного адміністративного району від 26 травня 1958 року № 70 Харківський телефонно-комутаторний завод перетворено на Харківський релейний завод, який став строго спеціалізований на виготовленні електромагнітних реле для потреб спеціальної техніки. Відповідно до постанови ЦК КПРС та Ради Міністрів СРСР від 02 березня 1965 року № 126-47 завод увійшов до складу новоствореного Міністерства радіопромисловості СРСР. На базі Харківського релейного заводу у 1970 році наказом Міністра радіопромисловості СРСР від 09 квітня № 166 створено Харківське виробничо-технічне об`єднання «Південь», до складу якого серед іншого увійшов Антрацитівський релейний завод. Наказом Міністра промисловості засобів зв`язку СРСР від 25 січня 1978 року № 61/ДСП спеціальне конструкторсько-технологічне бюро виведено зі складу Харківського релейного заводу з перетворенням його на Харківське центральне конструкторсько-технологічне бюро релейного машинобудування (ХЦ КТБ РМ) зі спеціалізацією з розробки нової техніки та засобів механізації та автоматизації технологічних процесів та включено до складу Харківського виробничого об`єднання «Радіореле» на правах виробничої одиниці. З 1 січня 1981 року наказом Міністра від 18 грудня 1980 року № 554 ДСП зі складу об`єднання виведено Антрацитівський релейний завод та Краснолуцький механічний завод, на базі яких утворено Антрацитівське виробниче об`єднання «Титан».

Про вказані обставини позивачу стало відомо за результатами аналізу рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20.01.2022 у справі №360/5717/21.

Після з`ясування цих обставин позивачем було подано до Центрального державного архіву вищих органів влади та управління України (ЦДАВО) запит від 28.07.2025 № б/н щодо отримання інформації та копій архівних документів засобами електронної пошти, а також направлено до цієї ж установи повторний запит від 28.07.2024 № б/н засобами поштового зв`язку (цінним листом з описом) (копії запитів надаю), в яких позивач просила: 1) видати архівну довідку про стаж роботи та розмір заробітної плати за період роботи ОСОБА_1 з 01.04.1985 по 21.11.1987 в Антрацитівському виробничому об`єднанні «Титан» та (або) Антрацитівському релейному заводі, що є необхідною для оформлення заявником пенсії за віком; 2) надати інформацію щодо документа, на підставі якого Антрацитівський релейний виробничий завод перейменовано або реорганізовано в Антрацитівське виробниче об`єднання «Титан»; 3) надати копію наказу Міністра радіопромисловості СРСР від 09.04.1970 року № 166, на підставі якого створено Харківське виробничо-технічне об`єднання «Південь», до складу якого серед іншого увійшов Антрацитівський релейний завод; 4) надати копію наказу Міністра промисловості засобів зв`язку СРСР від 25.01.1978 № 61/ДСП, на підставі якого спеціальне конструкторсько-технологічне бюро виведено зі складу Харківського релейного заводу з перетворенням його на Харківське центральне конструкторсько-технологічне бюро релейного машинобудування (ХЦ КТБ РМ) зі спеціалізацією з розробки нової техніки та засобів механізації та автоматизації технологічних процесів та включено до складу Харківського виробничого об`єднання «Радіореле» на правах виробничої одиниці; 5) надати копію наказу Міністра промисловості засобів зв`язку СРСР від 18.12.1980 року № 554/ДСП, на підставі якого зі складу об`єднання виведено Антрацитівський релейний завод та Краснолуцький механічний завод, на базі яких утворено Антрацитівське виробниче об`єднання «Титан».

За результатами розгляду запиту позивача від 28.07.2025 листом Центрального державного архіву вищих органів влади та управління України (ЦДАВО) від 30.07.2025 № 2295/6-12 (копію надаю), отриманим мною 17.09.2025 на електронну пошту, повідомлено наступне: документи діяльності Антрацитівського виробничого об`єднання «Титан» (Антрацитівського релейного заводу) не є профільними для ЦДАВО України, а тому на зберігання до архіву не надходять; документи діяльності міністерств СРСР не є профільними для ЦДАВО України, а тому на зберігання до архіву не надходили; для отримання довідки про стаж роботи в Антрацитівському виробничому об`єднання «Титан» (Антрацитівському релейному заводі) рекомендовано звернутися до Державного архіву Луганської області (e-mail: ); для отримання архівних копій наказів Міністра радіопромисловості СРСР рекомендовано звернутися до Національної бібліотеки України ім. В.І. Вернадського (Голосіївський проспект, 3, м. Київ, 03039), де можуть зберігатися друковані видання, у яких публікувалися офіційні документи часів СРСР.

Отже, позивачем було подано засобами електронної пошти до Державного архіву Луганської області запит від 18.09.2025 щодо отримання довідки про стаж роботи в Антрацитівському релейному заводі та Антрацитівському виробничому об`єднання «Титан» (копію надаю), за результатами розгляду якого листом Державного архіву Луганської області від 29.09.2025 № 06-26/71 повідомлено наступне: документи з кадрових питань (особового складу): накази з особового складу, особові рахунки, відомості нарахування заробітної плати, зберігаються в архівних підрозділах юридичних осіб 75 років і не підлягають передачі до Держархіву. У разі припинення юридичної особи, документи з кадрових питань (особового складу) передаються правонаступнику або до архіву організації вищого рівня відповідної галузі, або до трудового архіву за місцем знаходження юридичної особи. Отже, документи з кадрових питань (особового складу) Антрацитівського виробничого об`єднання «Титан» до Держархіву на підконтрольній українській владі території не надходили. Інформацією щодо перейменування/реорганізації вищезазначеної установи Держархів не володіє; щодо отримання копій наказів Міністерств СРСР рекомендовано звернутися до Центрального державного архіву вищих органів влади та управління України за електронною адресою: .

Крім того, 16.01.1996 Антрацитівське виробниче об`єднання «Титан» перетворено у Відкрите акціонерне товариство «Титан» (далі ВАТ «Титан) за результатами приватизації вказаного державного підприємства.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Відкрите акціонерне товариство «Титан» перебуває в стані припинення з 2012 року на підставі судового рішення про визнання юридичної особи банкрутом.

Так, постановою Господарського суду Луганської області від 14.02.2012 у справі №22/14б боржника - Відкрите акціонерне товариство Титан, м. Антрацит Луганської області, визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Рачок Р.В. (ліцензія серії АГ №594874 від 20.07.2011), на якого покладено відповідні обов`язки та повноваження по проведенню ліквідаційної процедури, встановлені Законом, у тому числі й щодо подання до суду звіту про свою роботу згідно вимог ст. 32 Закону.

Ухвалою суду від 29.01.2013 у справі №22/14б продовжено строк ліквідаційної процедури та повноважень арбітражного керуючого Рачок Р.В. в якості ліквідатора банкрута ВАТ Титан, до 14.08.2013, в подальшому судом було неодноразово продовжено строк повноважень ліквідатора, у зв`язку з труднощами у здійсненні ліквідації банкрута.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 15.07.2014 судове засідання у справі №22/14б було призначено на 19.08.2014, яке не відбулося, у зв`язку з проведенням АТО на території Луганської області.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 10.11.2020 у справі №22/14б призначено ліквідатором банкрута ВАТ Титан - арбітражного керуючого Вербицького О.В. (свідоцтво від 18.04.2013 №692).

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщених за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Page/1 ліквідаційна процедура щодо боржника ВАТ «Титан» не завершена.

Частиною першою статті 67 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що ліквідатор забезпечує належне оформлення, упорядкування та зберігання всіх, у тому числі фінансово-господарських, документів банкрута протягом ліквідаційної процедури.

Відповідно до частини другої статті 67 Кодексу України з процедур банкрутства до постановлення господарським судом ухвали про ліквідацію юридичної особи - банкрута ліквідатор зобов`язаний забезпечити збереженість архівних документів банкрута і за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері архівної справи і діловодства або з уповноваженою ним архівною установою визначити місце їх подальшого зберігання.

Таким чином, оскільки, з одного боку, з моменту звільнення позивача з роботи на Антрацитівському виробничому об`єднанні «Титан» не минуло 75 років, а, з іншого боку, Відкрите акціонерне товариство «Титан», яке є правонаступником Антрацитівського виробничого об`єднання «Титан» не ліквідовано в установленому законодавством порядку, до Державного архіву Луганської області не передано документи з кадрових питань Антрацитівського виробничого об`єднання «Титан», а отже позивач позбавлена можливості отримати довідку про стаж роботи у спірний період в архівній установі на території України, що створює непереборні перешкоди у реалізації гарантованого Конституцією права на соціальний захист та забезпечення після досягнення пенсійного віку.

Відтак, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 03.07.2025 року №52 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії, згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є протиправним та підлягає скасуванню.

Та як наслідок слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.06.2025 року про призначення пенсії за віком, згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до страхового стажу період роботи з 01.04.1985 року по 21.11.1987 року.

Відповідно до пункту 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1937,92 грн.

Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 1937,92 грн. підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 03.07.2025 року №52 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії, згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.06.2025 року про призначення пенсії за віком, згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до страхового стажу період роботи з 01.04.1985 року по 21.11.1987 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1937,92 грн. (одна тисяча дев`ятсот тридцять сім гривень 92 копійки).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С. В. Прудник