Справа № 527/3306/25
Суддя: Олефір А. О.
Дата ухвалення: 2025-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 527/3306/25
провадження 2-а/527/25/25
РІШЕННЯ

іменем України

09 грудня 2025 року м.Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Олефір А.О.,

з участю секретаря

судового засідання Семенової К.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, справу № 527/3306/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

10 листопада 2025 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови № 2/630/С-25 від 28 жовтня 2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

10 листопада 2025 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями було передано судді Фіцай О.Л.

11 листопада 2025 року Глобинським районним судом Полтавської області в складі головуючого судді Фіцай О.Л. постановлено ухвалу, якою прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно розпорядження керівника апарату Глобинського районного суду Полтавської області Алли Бган від 28.11.2025 за №42 призначено повторний автоматизований розподіл невирішеної судової справи №527/3306/25, провадження 2-а/527/25/25, у зв`язку з відрядженням судді Глобинського районного суду Полтавської області ОСОБА_2 до Солом`янського районного суду міста Києва згідно рішення Вищої ради правосуддя від 18.11.2025 №481/0/15-25, на виконання Рішення зборів суддів Глобинського районного суду Полтавської області № 6 від 25 листопада 2025 року та з метою недопущення порушення строків розгляду справи.

Відповідно до повторного протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 28 листопада 2025 року вказана справа передана для розгляду судді Олефір А.О.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що він перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 . У квітні він пройшов військово-лікарську комісію та був визнаний обмежено придатним до військової служби. 20 жовтня 2025 року він самостійно звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки в його додатку «Резерв +» з`явилася відмітка про його розшук, у зв`язку з тим, що він не з`явився за викликом до ТЦК та СП. Цього ж дня, на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення 2/630/с-25, у якому вказано що він начеб то не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 в строк та місце, визначені в повістці № 3496403 від 20.05.2025, а саме на 02.06.2025, чим порушив ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вчинивши тим самим правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. В протоколі він надавав пояснення, що повістки він не отримував та не був проінформований про її існування. Також пояснював, що він не може перебувати у розшуку з 14.05.2025, в той час як повістка виписана 20.05.2025 про виклик на 02.06.2025.

Цього ж дня, юрист вручив йому постанову № 2/630/С-25 якою на нього накладено штраф у розмірі 17000,00 грн.

З вказаною постановою він не погоджується, оскільки після закінчення річного строку, якщо захворювання не вилікувано, приймається остаточне рішення щодо ступеня придатності. Контроль та організація своєчасного проведення переогляду покладаються на районний (міський) ТЦК та СП. Після реабілітації на його адресу викликів, які б він отримував не надходило, у будь-який інший спосіб він не викликався. Жодного доказу на підтвердження порушення вимог ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» за обставин, викладених в оскаржуваній постанові не вказано. В резолютивній частині постанови не зазначено статті за якою його притягнуто до відповідальності, висновок про його винуватість. Він зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 . В той же час складено протокол, де вказана адреса АДРЕСА_2 . Таким чином можна зробити висновок, що працівники ТЦК саме туди направляли повістку.

Посилаючись на викладене, позивач просив скасувати постанову № 2/630/С-25 від 28 жовтня 2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

В судове засідання позивач не з`явився, у позовній заяві просив суд, проводити розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення тексту повістки до електронного кабінету.

Згідно ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-2, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки до електронного кабінету, а за його відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що оскільки представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час і місце розгляду справи в порядку встановленому ч. 1 ст. 268 КАС України, копія позовної заяви та доданих до неї документів направлено відповідачу в порядку встановленому ч. 2 ст. 269 КАС України, його неприбуття не перешкоджає розгляду справи.

Вивчивши позовну заяву, додані до неї докази, повно з`ясувавши обставини, що мають значення для справи, суд встановив наступне.

Згідно постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_3 № 2/630/С-25 від 28 жовтня 2025 року враховуючи те, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП накладено на ОСОБА_1 штраф в сумі 17000,00 грн.

За обставинами, викладеними в оскаржуваній постанові встановлено, що на адресу ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 19.05.2025 рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення направлено повістку № 3496403 від 20.05.2025 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до довідки Укрпошти ф.20 поштове відправлення повернуто відправнику з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16.05.20254 № 560 є належним оповіщенням військовозобов`язаного про виклик до РТЦ та СП.

Військовозобов`язаний ОСОБА_1 не прибув на 02.06.2025 за повісткою № 3496403 від 20.05.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних, чим порушив вимоги ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (а.с.9).

Предметом спору у цій справі є законність та обґрунтованість зазначеної постанови.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини другої статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Диспозицією ч. 1 ст. 210-1 КУпАП визначено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

У частині третій статті 210-1 КУпАП встановлено, що вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 1 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно абзацу 1 ч. 1 ст. 22 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Відповідно до абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Згідно п.п. 2 п. 1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», який є Додатком 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно із п. 41 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки; 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Як вбачається з Електронного військово-облікового документу ОСОБА_4 , у ньому зазначено адресу місця проживання: АДРЕСА_1 (а.с.12).

Проте, у Постанові № 2/630/С-25 по справі про адміністративне правопорушення, місце проживання ОСОБА_1 зазначене АДРЕСА_2 .

Тобто, судом встановлено, що адреса місця проживання ОСОБА_1 зазначена у постанові відрізняється від його адреси зазначеної у військово-обліковому документі.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що повідомлення про виклик ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою зазначеною у військово-обліковому документі не здійснювалося.

Крім того, в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення вказано, що повістку № 3496403 від 20.05.2025 направлено ОСОБА_1 19.05.2025.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, всупереч вимогам ст. 77 КАС України відповідачем у даній справі суду не надано взагалі доказів на підтвердження викладених у постанові обставин, не надано доказів належного підтвердження оповіщення ОСОБА_1 про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відповідач будучи належним чином повідомленим про місце та час проведення судового розгляду, своїм правом на подання відзиву на позов не скористався,

У абз. 6 п. 19 постанови Верховного Суду від 26 квітня 2018 року (справа №338/1/17) колегія суддів вважає помилковими посилання суду апеляційної інстанції на оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналізуючи вищенаведене, суд зазначає, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, зафіксовано лише у оскаржуваній постанові та не підтверджується іншими доказами.

Тобто, суд констатує, що відповідач не надав суду жодних доказів щодо обґрунтованості притягнення позивача до адміністративної відповідальності та винесення оскаржуваної постанови, а сам факт винесення оскаржуваної постанови не є беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення.

У відповідності до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, відтак, відсутні докази вчинення позивачем інкримінованих правопорушень та, відповідно, особа має вважатися невинуватою.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Приймаючи до уваги вищевикладене, а також те, що відповідач не довів того, що позивач у встановленому законом порядку був належним чином повідомлений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови і закриття справи про адміністративне правопорушення, отже позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, з ІНФОРМАЦІЯ_2 за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню судові витрати в сумі 605,60 грн.

Керуючись статтями 2, 6, 9, 72-77, 90, 241-246, 255, 286, 293 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову № 2/630/С-25 по справі про адміністративне правопорушення винесену 28 жовтня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 2101 КУпАП, якою на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 17000,00 грн, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст.286 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 ),

відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ).

Суддя А.О. Олефір