Справа № 120/10544/25
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2025-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 грудня 2025 р. Справа № 120/10544/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сала П.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Тлустої А.О.,

представника позивача Панасюк В.В.,

представника відповідача Ковальчука Є.М.,

розглянувши у підговчому засіданні в м. Вінниці клопотання представника позивача про залишення без розгляду зустрічної позовної заяви відповідача в адміністративній справі за позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області до приватного підприємства "ДІБРОВА ТА" про зупинення видаткових операцій шляхом накладення арешту на кошти та інші цінності платника податків та за зустрічним позовом приватного підприємства "ДІБРОВА ТА" до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

29.07.2025 до суду надійшла позовна заява ГУ ДПС у Вінницькій області до ПП "ДІБРОВА ТА" про зупинення видаткових операцій на рахунках/електронних гаманцях відповідача шляхом накладення арешту на кошти та інші цінності зазначеного товариства, що знаходяться у банку, іншій фінансовій установі, небанківському надавачу платіжних послуг, емітенті електронних грошей (крім операцій з видачі заробітньої плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобов`язань платника податків, погашення податкового збору).

Ухвалою суду від 04.08.2025 відкрито провадження у справі за вказаним позовом з розглядом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

20.08.2025 через підсистему "Електронний суд" до суду надійшла зустрічна позовна заява ПП "ДІБРОВА ТА" до ГУ ДПС у Вінницькій області з такими позовними вимогами:

- визнати протиправними та скасувати рішення № 258/02-32-13-10-22 від 04.04.2023 про опис майна у податкову заставу;

- зобов`язати контролюючий орган виключити дані щодо податкової вимоги від 04.04.2023 № 0-0232 з реєстру податкових вимог;

- визнати протиправними лист-вимогу № 16754/6/02-32-13-09-08 від 07.04.2025, акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу № 160 від 30.04.2025 та скасувати акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу № 160 від 30.04.2025.

Ухвалою суду від 04.09.2025 вищезазначену зустрічну позовну заяву залишено без руху, водночас ПП "ДІБРОВА ТА" встановлено 10-денний строк з дня вручення (отримання) копії ухвали для усунення виявлених судом недоліків, а саме: 1) приведення змісту заявлених вимог у відповідність до вимог процесуального закону; 2) надання клопотання (заяви) про поновлення строку звернення до суду з доказами поважності його пропуску; 3) надання доказів сплати судового збору у відповідному розмірі; 4) зазначення обов`язкових реквізитів сторін.

16.09.2025 через підсистему "Електронний суд" до суду надійшла заява про усунення недоліків зустрічного позову. Представник заявника уточнив зустрічні позовні вимоги та виклав їх у такій редакції:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС у Вінницькій області № 258/02-32-13-10-22 від 04.04.2023 про опис майна у податкову заставу;

- визнати незаконною бездіяльність ГУ ДПС у Вінницькій області щодо невідкликання податкової вимоги від 04.04.2023 № 0-0232 та зобов`язати його виключити дані щодо податкової вимоги від 04.04.2023 № 0-0232 з реєстру податкових вимог;

- визнати протиправними дії ГУ ДПС у Вінницькій області щодо опису майна ПП "ДІБРОВА ТА" у податкову заставу шляхом направлення листа вимоги № 16754/6/02-32-13-09-08 від 07.04.2025 та складання акту відмови платника податків від опису майна у податкову заставу № 160 від 30.04.2025 і зобов`язати його утриматись від опису майна підприємства на підставі рішення № 258/02-32-13-10-22 від 04.04.2023 про опис майна у податкову заставу.

При цьому зустрічна позовна заява подана із зазначенням усіх реквізитів сторін відповідно до вимог закону.

Також до заяви від 16.09.2025 додано платіжну інструкцію № 97 від 15.09.2025 про сплату судового збору у сумі 7267,20 грн відповідно до заявлених позовних вимог.

Щодо строку звернення до адміністративного суду, то представник заявника вказав на те, що перебіг строку на оскарження рішення № 258/02-32-13-10-22 від 04.04.2023 та оспорюваних дій ГУ ДПС у Вінницькій області необхідно обчислювати з моменту фактичного ознайомлення підприємства з відповідними судовими документами, а саме з 29.07.2025, коли через підсистему "Електронний суд" ним отримано позовну заяву контролюючого органу у справі № 120/10544/25, з якої і стало відомо про існування відповідних неправомірних рішень та дій контролюючого органу. Водночас до цього часу у ПП "ДІБРОВА ТА" не було і не могло бути відомостей про вищевказане рішення та пов`язані з ним документи, що підтверджується також відсутністю будь-яких належним чином надісланих примірників таких актів у підприємства. Отже, пропуск строку їх оскарження зумовлений об`єктивними та незалежними від заявника причинами, а тому підлягає поновленню як такий, що має поважні підстави.

Ухвалою суду від 19.09.2025 зустрічний позов ПП "ДІБРОВА ТА" прийнято до розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом ГУ ДПС у Вінницькій області. У зв`язку з цим та на підставі положень ч. 4 ст. 177 КАС України розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Вказаною ухвалою також залишено без задоволення клопотання представника ПП "ДІБРОВА ТА" про поновлення строку звернення до адміністративного суду, оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що такий строк пропущений. З огляду на додані до зустрічного позову документи та за відсутності доказів протилежного, суд погодився із твердженнями позивача про те, що ПП "Діброва ТА" фактично дізналося про існування рішення ГУ ДПС у Вінницькій області № 258/02-32-13-10-22 від 04.04.2023 та про інші дії податкового органу, з яким заявник не погоджується і які вважає протиправними, саме 29.07.2025, тобто тоді коли через підсистему "Електронний суд" отримало позовну заяву. Отже, у даному випадку відлік строку звернення до адміністративного суду відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України необхідно обчислювати саме з 29.07.2025.

Поряд з цим в ухвалі суду від 19.09.2025 зазначено про те, що питання щодо дотримання підприємством строку звернення до суду може бути переглянуте судом на інших стадіях судового процесу за ініціативою ГУ ДПС у Вінницькій області та у разі надання ним нових доказів, які б вказували на пропущення відповідачем строку звернення до суду.

24.09.2025 до суду надійшло клопотання представника позивача про залишення зустрічного позову ПП "ДІБРОВА ТА" без розгляду.

Заява обґрунтовується тим, що рішення про опис майна в податкову заставу № 258/02-32-13-10-22 від 04.04.2023 та податкова вимога № 0-0232 від 04.04.2023 направлялися за юридичною адресою ПП "ДІБРОВА ТА" рекомендованим листом з повідомленням про вручення № 544, яке, однак, 07.04.2023 було повернуте до ГУ ДПС у Вінницькій області без виконання та з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Отже, згідно з вимогами п. 42.5 ст. 42 ПК України вказані документи вважаються врученими платнику податків 07.04.2023.

Крім того, вищезазначені податкова вимога та рішення про опис майна в податкову заставу були предметом судового розгляду у справах № 120/11180/23 та № 120/7273/24, що також підтверджує той факт, що ПП "ДІБРОВА ТА" було обізнане про їх існування ще у 2023 та 2024 роках.

Таким чином, пред`явивши зустрічний позов 20.08.2025, відповідач пропустив встановлений ч. 2 ст. 122 КАС України строк звернення до адміністративного суду.

У підготовчому засіданні представник позивача подане клопотання підтримав та просить суд його задовольнити.

Представник відповідача клопотання заперечив, наполягаючи на тому, що про оскаржувані рішення та дії ГУ ДПС у Вінницькій області та про порушення внаслідок таких рішень та дій прав та інтересів ПП "ДІБРОВА ТА" фактично стало відомо лише тоді, коли контролюючий орган подав наприкінці липня 2025 року адміністративний позов до підприємства про зупинення видаткових операцій на його рахунках. Водночас до цього моменту підприємство не отримувало у встановленому законом порядку податкову вимогу та рішення про опис майна в податкову заставу, а також не знало та не могло знати про те, що вони залишаються чинними, враховуючи результатами розгляду адміністративних справ № 120/11180/23 та № 120/7273/24.

Вирішуючи заявлене позивачем клопотання та, відповідно, оцінюючи питання щодо дотримання відповідачем строку звернення до суду з зустрічним позовом, суд виходить з таких мотивів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, які беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені КАС України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки. Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними процесуальних дій, передбачених КАС України.

Отже, закон обмежує строк, протягом якого особа може звернутися до суду. Це обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в ухвалах від 02.03.2020 у справі № 420/4352/19, від 13.04.2020 у справі № 520/11334/18, від 17.09.2020 у справі № 186/1881/19, від 06.11.2020 у справі № 826/14116/18.

Крім того, установлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень (див. постанову Верховного Суду від 26.11.2020 у справі № 500/2486/19).

Таким чином, висновуючись на основі аналізу положень частини першої-третьої статті 122 КАС України, суд зазначає, що за загальним правилом строк звернення фізичної та юридичної особи до адміністративного суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин становить шість місяців та обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів у спірних правовідносинах.

При цьому вжиття конструкції "повинна була дізнатися" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 24.02.2021 у справі № 800/30/17).

Сторони погоджуються з тим, що у даному випадку підлягає застосуванню шестимісячний строк звернення до суду, передбачений ч. 2 ст. 122 КАС України. Залишається встановити момент, з якого необхідно обчислювати такий строк, тобто момент, коли позивач за зустрічним позовом дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав та інтересів внаслідок рішень та дій контролюючого органу, які є предметом оскарження за відповідним позовом.

Судом встановлено, що податкова вимога № 0-0232 від 04.04.2023 та рішення про опис майна в податкову заставу № 258/02-32-13-10-22 від 04.04.2023 надсилалися ГУ ДПС у Вінницькій області за місцезнаходженням ПП "ДІБРОВА ТА" як юридичної особи рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Втім, це поштове відправлення було повернуте до податкового органу без виконання через відсутність адресата за вказаною у листі адресою.

Дійсно, як правильно зазначає представник позивача, відповідно до п. 42.5 ст. 42 ПК України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Разом з тим суд зауважує, що наведеними правовими нормами регулюються питання, пов`язані з листуванням платника податків та контролюючих органів у податкових правовідносинах.

Наприклад, згідно з п. 86.8 ст. 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Також пунктом 89.5 статті 89 ПК України визначено, що у разі якщо контролюючий орган приймає рішення про включення майна до акта опису, складається відповідний акт опису, один примірник якого надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Отже, норми абз. 2 п. 42.5 ст. 42 ПК України про те, що документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення, поширюються саме на податкові правовідносини, зокрема в цілях визначення моменту отримання платником податків документів від контролюючого органу, з чим пов`язується настання певних юридичних наслідків або можливість вчинення таким органом певних юридично значущих дій, передбачених Кодексом.

Разом з тим, на думку суду, помилково ототожнювати вказаний момент з моментом обчислення строку звернення платника податків до адміністративного суду, який визначається положеннями ч. 2 ст. 122 КАС України та обумовлюється днем, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів у спірних правовідносинах.

З огляду на викладене суд відхиляє твердження представника позивача про те, що строк звернення ПП "ДІБРОВА ТА" до суду із зустрічним позовом необхідно обчислювати з 07.04.2023, тобто з дати повернення рекомендованого листа з повідомленням вручення № 544 на адресу ГУ ДПС у Вінницькій області.

Крім того, як встановлено судом і не заперечується представником позивача, у контролюючого органу відсутні належні, допустимі та достовірні докази про фактичне вручення ПП "ДІБРОВА ТА" копії податкової вимоги № 0-0232 від 04.04.2023 та копії рішення про опис майна в податкову заставу № 258/02-32-13-10-22 від 04.04.2023.

Відсутні такі докази і у матеріалах цієї справи, а також у матеріалах адміністративних справ № 120/11180/23 та № 120/7273/24.

Суд погоджується з доводами представника позивача, що відповідач не міг не знати про існування вищевказаних документів, зважаючи на те, що вони надавалися ГУ ДПС у Вінницькій області до позовних заяв і що вони були предметом судової оцінки при вирішенні відповідних справ.

Однак суд також вважає доречними і переконливими твердження представника відповідача про те, що з огляду на результатами розгляду обох цих справ та ухвалені на користь ПП "ДІБРОВА ТА" судові рішення, у підприємства були правомірні очікування щодо того, що податкова вимога та рішення про опис майна в податкову заставу втратили чинність або, щонайменше, не створювали негативних наслідків для його прав та інтересів у правовідносинах з контролюючим органом.

Відтак суд погоджується з тим, що ПП "Діброва ТА" фактично довідалося про порушення своїх прав та інтересів внаслідок прийняття вищевказаних рішення та вимоги саме 29.07.2025, тобто коли ГУ ДПС у Вінницькій області пред`явило до суду новий адміністративний позов про зупинення видаткових операцій на рахунках підприємства, покликаючись у тому числі на існування відповідної вимоги та рішення.

Водночас питання про те, чи вважалася податкова вимога № 0-0232 від 04.04.2023 відкликаною, а рішення про опис майна в податкову заставу № 258/02-32-13-10-22 від 04.04.2023 таким, що втратило силу у зв`язку з прийнятими у справах № 120/11180/23 та № 120/7273/24 судовими рішеннями, на чому наголошує відповідач і чим, серед іншого, він обґрунтовує зустрічний позов, є тим спірним питанням, на яке суд повинен надати відповідь за наслідками розгляду цієї справи, але яке не може бути предметом оцінки при вирішенні клопопотання про залишення позовної заяви без розгляду та використовуватись на користь позиції контролюючого органу.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ).

Прецедентна практика ЄСПЛ виходить з того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

ЄСПЛ акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких полягає в тому, щоб не допустити судовий процес у безладний рух.

Проте не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя має бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини від 16 грудня 1992 року у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції").

В рішеннях від 13 січня 2000 року у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" та від 28 жовтня 1998 року у справі "Перес де Есколано Каваніллес проти Іспанії" ЄСПЛ вказав на те, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог, що є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

З огляду на викладене та керуючись принципом верховенства права, усі сумніви щодо початку перебігу строку звернення до суду трактуються судом в інтересах позивача за зустрічним позовом.

Отже, враховуючи встановлені обставини справи, суд не вбачає достатніх правових підстав для зміни свого висновку про дотримання ПП "ДІБРОВА ТА" строку звернення до суду із зустрічною позовоною заявою, який викладений в ухвалі від 19.09.2025.

Додатково наведені представником позивача аргументи та надані на їх підтримку документи зазначеного висновку суду не спростовують та не дають вагомих приводів для його зміни.

Відтак у задоволенні клопотання ГУ ДПС у Вінницькій області про залишення без розгляду зустрічної позовної заяви належить відмовити.

Керуючись ст. 122, 123, 240, 248, 256, 291, 294, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання представника позивача про залишення без розгляду зустрічної позовної заяви відповідача.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 293 КАС України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала в повному обсязі складена 09.12.2025.

Суддя Сало Павло Ігорович