Справа № 520/22081/25
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 р. № 520/22081/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марини Лук`яненко, розглянувши у приміщенні суду в м. Харкові у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення: №2-2034-UА0028556 від 18.06.2024 р. за 2022 р. на суму 1038,92 грн., №2-2034-UА0028556 від 18.06.2024 р. за 2022 р. на суму 1043,25 грн.

Аргументуючи свої вимоги, Позивач зазначив, що оскаржувані рішення суб`єкта владних повноважень винесені з порушенням норм Податкового кодексу України, оскільки з урахуванням рішення Харківської міської ради від 22.02.2017 № 542/17 "Про місцеві податки і збори у місті Харкові", оскільки Відповідачем неправильно визначено ставку податку для об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 1% (замість 0,1%) при нарахуванні податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Представник Відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надіслав суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на правомірність оскаржуваних рішень. Зазначив, що згідно отриманих відомостей відповідно до Постанови № 476 в інформаційно-комунікаційній системі «Податковий блок» у власності ОСОБА_1 , зокрема, є: нежитлове приміщення, загальною площею 95,9 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 (дата державної реєстрації права власності 31.08.2020); нежитлове приміщення, загальною площею 96,3 кв. м, за адресою АДРЕСА_2 (дата державної реєстрації права власності - 31.08.2020). Позивачем жодних документів для конкретизації приналежності будівлі до певного класу не надано, жодних дій щодо внесення змін в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (який і є підставою для нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) Позивачем у 2022 році не вчинено. А тому, Відповідач вважає, що за відсутності будь-яких документів, які конкретизують приналежність нежитлової будівлі, що перебуває у власності Позивача до певної категорії, ГУ ДПС діяло на підставі чинного законодавства при формуванні оскаржуваних податкових повідомлень рішень, керуючись відомостями з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно та наявною інформацією відповідно до інформаційних баз контролюючого органу.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Розглянувши надані сторонами документи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.

Судом встановлено, що Позивач - ОСОБА_1 , є власником нерухомого майна:

- нежитлові приміщення 1-го поверху №1 в літ.Л-2 загальною площею 95,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.08.2020 р. та Витягу з Державного реєстру речових прав №222042036 від 31.08.2020. Згідно технічного паспорту від 15.06.2020 (інвентаризаційна справа №0386-20) ці приміщення визначені як гараж.

- нежитлові приміщення 1-го поверху №1,2,3 в житловому будинку літ.Ж-3 загальною площею 96,30 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.08.2020 р. та Витягу з Державного реєстру речових прав №222065821 від 31.08.2020. Згідно технічного паспорту від 16.06.2020 р. (інвентаризаційна справа №0398-20) ці приміщення визначені як гараж, підсобне, вбиральня.

В автоматичному режимі засобами ІКС «Податковий блок» Позивачу сформовано податкові повідомлення рішення про визначення податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2022 рік, за нежитлове приміщення, загальною площею 95,9 кв. м, за адресою: м. Харків, вулиця Павлова Академіка, та за нежитлове приміщення, загальною площею 96,3 кв. м, за адресою АДРЕСА_2 , відповідно до рішення Харківської міської ради «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» від 22.07.2017 № 542/17, а саме:

- податкове повідомлення рішення від 18.06.2024 № 2-2034-UA0028556 на суму 1038,92 грн сформовано за нежитлове приміщення, загальною площею 95,9 кв. м, за адресою: м. Харків, вулиця Павлова Академіка, будинок 44 (за 2022 рік);

- податкове повідомлення рішення від 18.06.2024 № 2-2034-UA0028556 на суму 1043,25 грн сформовано за нежитлове приміщення, загальною площею 96,3 кв. м, за адресою АДРЕСА_2 (за 2022 рік).

Розрахунок податкових зобов`язань здійснено за ставкою 1% за період з 01.01.2022 по 31.12.2022.

Сформовані податкові повідомлення рішення отримано ОСОБА_1 16.04.2025, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

23.04.2025 позивач звернувся до ГУ ДПС у Харківській області із заявою про проведення звірки даних, що стали підставою для визначення розміру податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2022 рік.

16.05.2025 позивач звернувся з відповідною скаргою щодо вказаних вище податкових повідомлень - рішень до Державної податкової служби України, оскільки відповіді від ГУ ДПС у Харківській області у встановлений законодавством строк не отримав.

11.06.2025 позивач отримав лист №29730/6/20-40-24-05-10 від 22.05.2025, яким ГУ ДПС у Харківській області залишено заяву позивача про проведення звірки даних без задоволення, а податкові повідомлення-рішення без змін.

23.07.2025 позивач отримав рішення про результати розгляду скарги №20310/6/99-00-06-01-02-06 від 15.07.2025 року, яким Державна податкова служба України залишила вказані податкові повідомлення-рішення без змін, а скаргу позивача без задоволення.

Позивач не погоджується з використанням ставки податку (1%) та вважає протиправними оскаржувані повідомлення-рішення , у зв`язку з чим і звернувся з даним позовом до суду.

Спірним у даній справі є використання ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 1%, замість 0,1% (як за "інші будівлі") при нарахуванні податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2022 рік.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Податковий кодекс України (далі за текстом Кодекс, ПКУ, ПК) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно п.п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з п.п. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПКУ об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до п.п. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПКУ базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Підпунктом 266.6.1 п. 266.2 ст. 266 ПКУ передбачено, що базовий податковий (звітний період) дорівнює календарному року.

Відповідно до п.п. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПКУ база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з п.п 266.5.1. п. 266.5 ст. 266 ПКУ ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Підпунктом 14.1.1291 пункту 14.1 статті 14 ПКУ визначено, що об`єкти нежитлової нерухомості - це будівлі, приміщення, що не віднесені, відповідно вимог законодавства, до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють: а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари; туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку; б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей; в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування; г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки; г) будівлі промислові та склади; д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки); е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо; є) інші будівлі.

Так, згідно з підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Отже, ставка податку коливається в залежності від цільового призначення нежитлового приміщення, яке перебуває у власності особи.

Відповідно до пункту 12.4.1 пункту 12.4 статті 12 ПКУ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до повноважень сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, щодо податків та зборів належить встановлення ставок місцевих податків та зборів в межах ставок, визначених цим Кодексом.

Відповідно до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» від 22.02.2017 № 542/17, встановлено на території міста Харкова на 2017 рік та наступні роки податок на майно, який складається, окрім іншого, з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно з Додатком № 1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання "Про місцеві податки і збори у місті Харкові" від 22.02.2017 № 542/17 ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб встановлюються у відсотках до мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. м. бази оподаткування.

Пунктом 5 додатку 1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання Про місцеві податки і збори у місті Харкові від 22.02.2017 № 542/17, в редакції змін внесених рішенням Харківської міської ради від 28.11.2018 № 1284/18, встановлено, що ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у таких розмірах: 1) будівлі готельні 1 відсоток; 2) будівлі офісні 1 відсоток; 3) будівлі торговельні 1 відсоток; 4) гаражі 0,1 відсотка; 5) будівлі промислові та склади 0,25 відсотка; 6) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки) 1 відсоток; 7) господарські (присадибні) будівлі 0 відсотків; 8) інші будівлі 0,1 відсотка.

Судовим розглядом встановлено, що розмір податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в оскаржених податкових повідомлень рішень за 2022 рік відповідачем стосовно об`єктів Позивача обчислений суб`єктом владних повноважень саме із використанням ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 1% мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2022р. за 1 кв.м. нерухомості, згідно з додатком № 1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 № 542/17 "Про місцеві податки і збори у місті Харкові".

У спірних правовідносинах, контролюючий орган обчислив базу оподаткування на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до яких відомостей щодо цільового призначення відсутні. При цьому, контролюючим органом не визначено категорії об`єктів нежитлової нерухомості.

З цього приводу, суд зазначає, що Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17 серпня 2000 року №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Класифікатор забезпечує уніфікацію об`єктів нерухомості за функціональним призначенням та містить Методику класифікації будівель за головною класифікаційною ознакою.

Визначення належності об`єкта нежитлової нерухомості (будівлі, приміщення) до того чи іншого класу будівель проводиться на підставі документів, що підтверджують їх право власності з врахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення такого об`єкта нерухомості, згідно з Класифікатором.

Згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, будівлі офісні віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» група 122 «Будівлі офісні» клас 1220 «Будівлі офісні», який в свою чергу включає підкласи: будівлі, що використовуються як приміщення для конторських та адміністративних цілей, в тому числі для промислових підприємств, банків, поштових відділень, органів місцевого управління, урядових та відомчих департаментів та т. ін., центри для з`їздів та конференцій, будівлі органів правосуддя, парламентські будівлі.

Згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, будівлі торговельні віднесено до підрозділу «Будівлі торговельні» група 123 «Будівлі торговельні» клас 1230 «Будівлі торговельні», який в свою чергу включає підкласи: торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні тощо, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування, будівлі торговельні інші.

При цьому, ДК 018-2000 використовується у даному випадку не для визначення ставок оподаткування, а виключно для визначення статусу нежитлового приміщення, яке не зазначено у реєстрі прав на нерухоме майно, але визначено у технічній документації будівлі.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладений у постанові від 31.01.2018 у справі № 822/2624/16.

Долученими до матеріалів справи документами підтверджено, що об`єктами оподаткування за якими обраховано спірні податкові зобов`язання, є нежитлові приміщення 1-го поверху №1 в літ.Л-2 загальною площею 95,9 кв.м. за адресою: м.Харків, вул. Павлова Академіка, будинок 44, які згідно технічного паспорту від 15.06.2020 (інвентаризаційна справа №0386-20) визначені як гараж; та нежитлові приміщення 1-го поверху №1,2,3 в житловому будинку літ.Ж-3 загальною площею 96,30 кв.м. за адресою: м.Харків, вул.Сабурівська, 45, які згідно технічного паспорту від 16.06.2020р. (інвентаризаційна справа №0398-20) визначені як гараж, підсобне, вбиральня.

При цьому, доказів використання Позивачем вказаних нежитлових будівель у виробничому процесі відповідачем до суду не надано.

З огляду на викладене, в розумінні рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання "Про місцеві податки і збори у місті Харкові" від 22.02.2017 №542/17, у 2020-2023 роках зазначені приміщення відноситься до категорії "інші будівлі" за ставкою 0,1 відсотка, а не 1 відсоток, як було застосовано при винесені оскаржуваних рішень.

Отже, суд дійшов висновку, що Відповідачем при винесенні оскаржуваних рішень невірно застосовано ставку податку для об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 1%, замість 0,1% (як за "інші будівлі") при нарахуванні податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2022 рік.

Разом з тим, враховуючи встановлення у судовому процесі вірного об`єкту оподаткування та його вартісного вираження, суд не позбавлений можливості виділити із загального обсягу грошових зобов`язань суму, яка збільшена правомірно та скасувати рішення суб`єкта владних повноважень у частині.

На переконання суду, такі дії не є підміною повноважень контролюючого органу, а є способом відновлення порушених прав та інтересів та справедливості в цілому, що відповідає повноваженням адміністративного суду.

Отже, оскільки Відповідачем невірно визначено, до якого типу нежитлової нерухомості відносяться нежитлові будівлі позивача, та невірно визначено ставку податку для об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 1 відсотка при нарахуванні Позивачу податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, суд вважає за вірним застосувати ставку 0,1% за об`єкт нерухомості до якого застосовується ставка "інші будівлі", а тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме в частині застосування ставки "інші будівлі", та виділяє із загального обсягу податкового зобов`язань за платежем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, суму, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості збільшена правомірно, а саме:

- за 2022 рік у розмірі 103,89 грн. за нежитлове приміщення, загальною площею 95,9 кв. м, за адресою: м. Харків, вулиця Павлова Академіка, будинок 44. Розрахунок податкового зобов`язання, з урахуванням положень п.69.22 підрозділу 10 розділу XX «Перехідних положень» ПК України: 95,9 кв.м х (6500,00 грн х 0,1%)/12 х 2 = 103,89 грн, де 95,9 кв.м загальна площа об`єкта оподаткування; 6500 грн - мінімальна заробітна плата на 1 січня звітного 2022 року; 0,1% - ставка податку, 2 кількість календарних місяців, що підлягали нарахуванню (січень лютий);

- за 2022 рік у розмірі 104,33 грн. за нежитлове приміщення, загальною площею 96,3 кв. м, за адресою Харківська обл., Харків, вулиця Сабурівська, будинок 45. Розрахунок податкового зобов`язання, з урахуванням положень п.69.22 підрозділу 10 розділу XX «Перехідних положень» ПК України: 96,3 кв.м х (6500,00 грн х 0,1%)/12 х 2 = 104,33 грн, де 96,3 кв.м загальна площа об`єкта оподаткування; 6500 грн - мінімальна заробітна плата на 1 січня звітного 2022 року; 0,1% - ставка податку, 2 кількість календарних місяців, що підлягали нарахуванню (січень лютий);

В іншій частині спірні податкові повідомлення рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 Кодексу адміністративного судочинства України.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовної заяви.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України №2-2034-UА0028556 від 18.06.2024 в частині нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2022 рік, у сумі 935,03 гривень.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України №2-2034-UА0028556 від 18.06.2024 в частині нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2022 рік, у сумі 938,92 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) частину сплаченого судового збору у розмірі 847 (вісімсот сорок сім) грн. 84 коп.

Роз`яснити, що судове рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду; підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення).

Повний текст рішення виготовлено та підписано - 08.12.2025, з урахуванням наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.

Суддя Марина Лук`яненко