Справа № 240/24922/24
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року м. Житомир справа № 240/24922/24

категорія 111031200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Гуріна Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, заяви, клопотання учасників справи, інші процесуальні дії у справі.

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просить визнати протиправним та скасувати видане Головним управлінням Державної податкової служби України у м. Києві податкове повідомлення-рішення від 28.06.2024 №711-2615-11А0875983 про визначення ОСОБА_1 податкового зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб в сумі 18400,75 грн.

У позовній заяві позивач стверджує, що звільнений від сплати земельного податку за законом, оскільки має пільги, що не було враховано відповідачем під час прийняття оскаржуваного податкового-повідомлення рішення, що призвело до протиправного визначення грошового зобов`язання зі сплати земельного податку (а.с. 1, 2).

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 24.12.2024 відкрито спрощене позовне провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи.

20.01.2025 до Житомирського окружного адміністративного суду за вх. № 3578/25 надійшов відзив на адміністративний позов, у якому відповідач проти позовних вимог заперечує, просить відмовити у їх задоволенні. У відзиві зазначено про те, що Податковим кодексом України не передбачено звільнення від сплати податку для земельної ділянки позивача, оскільки вона має цільове призначення відмінне від того яке звільняється від сплати податку (а.с. 21-26).

ІІ. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Головним управлінням ДПС у м. Києві сформоване податкове повідомлення-рішення від 28.06.2024 № 711-2615-UA0878983 на суму 18400,75 грн з земельного податку, яке вручено позивачу 21.09.2024 (а.с. 4).

Згідно з податковим повідомленням-рішенням від 28.06.2024 № 711-2615-UA0878983, грошові зобов`язання у сумі 18400,75 грн нараховані позивачу на підставі пункту 285.6 статті 286 Податкового кодексу України (плата за землю).

Об`єктом оподаткування є належна позивачу на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,0433 га, кадастровий номер 8 000 000 000:75:753:0023, право власності ОСОБА_1 сторонами визнається у позові та у відзиві.

Не погодившись із податковим повідомленням-рішенням позивач 25.09.2024 подав на нього скаргу до Державної податкової служби України, у якій з посиланням на підпункт 281.2.5. пункту 281.2 статті 281 Податкового кодексу України просив скасувати оскаржуване податкове повідомлення-рішення, у зв`язку зтим, що законом встановлені пільги зі сплати земельного податку на земельні ділянки для садівництва для осіб, які потерпіли внаслідок Чорнобильської катастрофи. До скарги позивач додав копію Державного акта на право власності на земельну ділянку, копію посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії (а.с. 5).

Рішенням про результати розгляду скарги Державна податкова служба України від 27.11.2024 № 35669/6/99-00-06-01-03-06 відмовила ОСОБА_1 у задоволенні скарги. Рішення мотивоване тим, що для земельних ділянок з цільовим призначенням як у позивача: "для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби" пільги не передбачені (а.с. 6-9).

Позивач вважає, що як відповідачем так і Державною податковою службою України не були враховані обставини щодо того, що належна йому земельна ділянка має цільове призначення для ведення садівництва, що призвело прийняття помилкових рішень та зумовило звернення до суду з позовною заявою. Цільове призначення належної позивачу земельної ділянки підтверджується Державним актом про право власності, і у відповідності до пп. 281.2.5. п. 281.2. ст. 281 ПКУ позивач звільнений від сплати земельного податку за цю земельну ділянку.

ІІІ. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, висновки суду щодо порушення прав та інтересів позивача.

А. Норми права, якими регулюються спірні правовідносини.

Спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України у редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин.

Підпунктом 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу).

Згідно з підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Коло платників земельного податку визначене пунктом 269.1 статті 269 Податкового кодексу України, до якого наведеною нормою віднесені власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі, яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності на правах постійного користування; платники орендної плати - землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.

Об`єктами оподаткування платою за землю за приписами пункту 270.1. Податкового кодексу України є: об`єкти оподаткування земельним податком: земельні ділянки, які перебувають у власності; земельні частки (паї), які перебувають у власності; земельні ділянки державної та комунальної власності, які перебувають у володінні на праві постійного користування; об`єкти оподаткування орендною платою - земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в користування на умовах оренди.

Базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом (пункт 271.1.1. пункту 271.1. статті 271 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України, на підставі якого позивачу нараховані грошові зобов`язання, нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку.

Нарахування фізичним особам сум земельного податку з підстав, визначених підпунктами в, г, д пункту 286.1 цієї статті, проводиться контролюючими органами виключно у разі надання зазначених даних такими фізичними особами.

У разі переходу права власності на земельну ділянку або права на земельну частку (пай) від одного власника - юридичної або фізичної особи до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося його право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.

У разі переходу права власності на земельну ділянку або права на земельну частку (пай) від одного власника - фізичної особи до іншого протягом календарного року контролюючий орган надсилає (вручає) податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Якщо такий перехід відбувся після 1 липня поточного року, контролюючий орган надсилає (вручає) попередньому власнику нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

У разі якщо платник податків має у власності декілька земельних ділянок або право на декілька земельних часток (паїв), щодо яких необхідно провести звірку даних, для її проведення такий платник податків має право звернутися до контролюючого органу за своїм місцем реєстрації у контролюючих органах або за місцем знаходження будь-якої з таких земельних ділянок, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю).

Платники плати за землю мають право письмово або в електронній формі засобами електронного зв`язку (з дотриманням вимог, визначених пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу) звернутися до контролюючого органу за своїм місцем реєстрації у контролюючих органах або за місцем знаходження земельних ділянок, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), для проведення звірки даних щодо:

розміру площ та кількості земельних ділянок, земельних часток (паїв), що перебувають у власності та/або користуванні платника податку;

права на користування пільгою зі сплати податку з урахуванням положень пунктів 281.4 і 281.5 статті 281 цього Кодексу;

розміру ставки земельного податку;

нарахованої суми плати за землю.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником плати за землю на підставі оригіналів відповідних документів або належним чином засвідчених копій таких документів, зокрема документів на право власності, користування пільгою, а також у разі зміни розміру ставки плати за землю контролюючий орган, до якого звернувся платник плати за землю, проводить протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення разом з детальним розрахунком суми податку. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Отже, за загальним правилом податкові органи зобов`язані нараховувати фізичним особам власникам земельних ділянок плату за землю.

Згідно з пунктом 286.1 статті 286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є:

а) дані державного земельного кадастру;

б) дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

в) дані державних актів, якими посвідчено право власності або право постійного користування земельною ділянкою (державні акти на землю);

г) дані сертифікатів на право на земельні частки (паї);

ґ) рішення органу місцевого самоврядування про виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв);

д) дані інших правовстановлюючих документів, якими посвідчується право власності або право користування земельною ділянкою, право на земельні частки (паї);

е) дані Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначеного у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

У разі подання платником податку до контролюючого органу правовстановлюючих документів на земельну ділянку, земельну частку (пай), відомості про які відсутні у базах даних інформаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, нарахування податку фізичним особам здійснюється на підставі поданих платником податку відомостей до отримання контролюючим органом інформації про перехід права власності на об`єкт оподаткування.

Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі подання платником податку до контролюючого органу правовстановлюючих документів на земельну ділянку, відомості про яку відсутні у базах даних інформаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, сплата податку фізичними та юридичними особами здійснюється на підставі поданих платником податку відомостей до отримання контролюючим органом інформації про перехід права власності на об`єкт оподаткування.

Таким чином, наведеною нормою врегульовано, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру, а також дані державних актів, якими посвідчено право власності або право постійного користування земельною ділянкою (державні акти на землю).

Відповідно до підпункту 281.1.5 пункту 281.1. статті 281 Податкового кодексу України від сплати податку звільняються фізичні особи, визнані законом особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з підпунктом 281.2.5. пункту 281.2. статті 281 Податкового кодексу України звільнення від сплати податку за земельні ділянки, передбачене для відповідної категорії фізичних осіб пунктом 281.1 цієї статті, поширюється на земельні ділянки за кожним видом використання у межах граничних норм: для ведення садівництва - не більш як 0,12 гектара.

З аналізу підпункту 281.1.5 пункту 281.1. статті 281 Податкового кодексу України у поєднанні з підпунктом 281.2.5. пункту 281.2. статті 281 Податкового кодексу України висновується, що особи, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи звільняються від сплати податку за земельні ділянки для ведення садівництва площею не більше як 0,12 гектара.

Б. Оцінка аргументів, наведених учасниками справи.

Позивач посилається на те, що є особою постраждалою від Чорнобильської катастрофи.

Зазначені доводи підтверджуються посвідченням громадянина, який потерпів від ЧАЕС 3 категорії Серії НОМЕР_1 (а.с. 11.).

Наведене означає, що позивач має право на пільги встановлені пунктом 281.2. статті 281 Податкового кодексу України.

Відповідачем був нарахований позивачу земельний податок за земельну ділянку з кадастровим номером 800000000:75:753:0023, площею 0,0433 га (а.с. 11).

У рішенні Державної податкової служби України про результати розгляду скарги зазначено, що згідно даних інформаційно-телекомунікаційних систем органів ДПС, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки (а.с. 6).

Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку Серії ЯЖ № 032468 від 14.10.2008 земельна ділянка з кадастровим номером 8 000 000 000:75:753:0023, площею 0,0433 га має цільове призначення: "ведення садівництва" (а.с. 10) та належить ОСОБА_2 . За твердженням позивача він придбав цю земельну ділянку, право власності позивача на вказану земельну ділянку не заперечується відповідачем.

Згідно з витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, цільовим призначенням земельної ділянки з кадастровим номером 8 000 000 000:75:753:0023, площею 0,0433 га є: "Для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби" (а.с. 28).

Отже, як у державному акті на право власності на земельну ділянку Серії ЯЖ № 032468 від 14.10.2008 так і у витязі з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки зазначається цільове використання земельної ділянки "садівництво".

Земельний податок з фізичних осіб позивачу нараховано за 2024 рік.

Класифікація видів цільового призначення земель, затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 23.07.2010 № 548, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 1 листопада 2010 р. за № 1011/18306, на яку посилається відповідач у відзиві не є чинною.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 22.03.2023 № 586, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06 квітня 2023 р. за № 584/39640, визнано таким, що втратив чинність, наказ Державного комітету України із земельних ресурсів від 23 липня 2010 року № 548 «Про затвердження Класифікації видів цільового призначення земель», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01 листопада 2010 року за № 1011/18306.

Можливі види використання земельної ділянки зазначаються залежно від цільового призначення землі за Українським класифікатором цільового використання землі, затвердженого листом Держкомзему України від 24 квітня 1998 р. № 14-1-7/1205 (далі - УКЦВ).

Підпунктом 2.2. пункту 2 УКЦВ землі сільськогосподарського призначення поділяються за наступним цільовим призначенням:

2.1. Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

2.2. Для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби;

2.3. Для ведення дослідних і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду, для ведення сільського господарства;

2.4. Для ведення підсобного сільського господарства;

2.5. Для ведення селянського (фермерського) господарства;

2.6. Для традиційних народних промислів і підприємницької діяльності;

2.7. Для іншого сільськогосподарського призначення.

У витязі з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, що зроблений за заявою Головного управління ДПС у м. Києві, у графі категорія земель зазначено: "Землі сільськогосподарського призначення", у графі цільове призначення земельної ділянки зазначено цільове призначення згідно з узагальнюючими приписами УКЦВ, а саме: цільове призначення "Для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби" зазначене згідно з підпунктом 2.2. пункту 2 УКЦВ, однак у витязі не конкретизовано вид цільового використання земельної ділянки позивача.

Водночас згідно з правовстановлюючим документом - Державним актом на право власності на земельну ділянку Серії ЯЖ № 032468 від 14.10.2008, зазначений лише один вид цільового призначення (використання) земельної ділянки: "ведення садівництва".

На підставі наведених документів суд приходить до висновку, що земельна ділянка з кадастровим номером 8 000 000 000:75:753:0023, площею 0,0433 га має цільове призначення: "ведення садівництва".

Зміна цільового призначення земельних ділянок врегульована статтею 20 Земельного кодексу України.

Матеріали справи не містять даних про те, що цільове призначення земельної ділянки, що належить позивачу, змінилося.

В. Висновки суду по суті спору.

На підставі викладених обставин справи суд приходить до висновку, що відповідач у порушення підпункту "в" пункту 286.1 статті 286 Податкового кодексу України не врахував дані державного акта на право власності, що призвело до порушення підпункту 281.1.5. пункту 281.1. статті 281 Податкового кодексу України та підпункту 281.2.5. пункту 281.2. статті 281 Податкового кодексу України та до нарахування позивачу необґрунтованого грошового зобов`язання із земельного податку.

Таким чином, сформоване відповідачем податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

IV. Вирішення питання про розподіл судових витрат.

Позивачем при зверненні до суду сплачено 1211,20 грн судового збору.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд, у відповідності до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України стягує судові витрати із відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 139, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОККП НОМЕР_2 ) до Головного управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби України у м. Києві №711-2615-UА0875983 від 28.06.2024 про визначення ОСОБА_1 податкового зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб в сумі 18400,75 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби України у м. Києві на користь ОСОБА_1 1211,20 грн на відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати до Сьомого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.М. Гурін

08.12.25