Справа № 440/868/25
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2025-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 р.Справа № 440/868/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Бегунца А.О. , П`янової Я.В. ,

за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.07.2025 (головуючий суддя І інстанції: С.С. Бойко, повний текст складено 18.07.25 року) по справі № 440/868/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області від 30.10.2024 № 06, № 06, № 06, № 06, № 06.

В обґрунтування позову зазначив, що висновок в акті перевірки, про те що позивач отримав дохід від переказів між рахунками фізичних осіб з використанням ЕПЗ (р2р - платежі) у 2023 році не обґрунтований контролюючим органом та не доведений жодними належними доказами, тоді як отримана ДПС України інформація НБУ щодо обсягів таких переказів не є податковою інформацією, що підтверджує правомірність висновків ГУ ДПС про порушення ОСОБА_1 вимог податкового законодавства.

З урахуванням наведеного, вважав спірні податкові повідомлення-рішення протиправними та просило суд їх скасувати.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01.07.2025 у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин справи, просив його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що висновки контролюючого органу, щодо наявності незадекларованого доходу позивача ґрунтуються виключно на інформації, отриманої з листа ДПСУ від 21.08.2024 про отримання відомостей, одержаних листом НБУ щодо обсягів видаткових і прибуткових операцій ОСОБА_1 із зазначенням номерів рахунків та банків, у яких вони відкриті. Проте, інформація НБУ не є підставою для проведення перевірки.

Водночас, судом першої інстанції не враховано, що податковим органом не надано жодних доказів на підтвердження правових підстав отримання інформації щодо наявності відкритих рахунків на ім`я фізичної особи ОСОБА_1 , наявності та руху коштів на них саме від Національного банку України.

Тобто, за твердженням апелянта, в межах документальної позапланової невиїзної перевірки не перевірялися джерела походження інформації. При цьому, податковий орган не вичинив належних дій і з метою перевірки походження спірних коштів, встановлення осіб, які їх перераховували, не встановив рахунки, з яких надходили ці кошти, та не звертався до банківських установ щодо розкриття банківської таємниці з метою встановлення походження цих коштів.

Зауважує, що в ході проведеної ГУ ДПС у Полтавській області перевірки, ним не досліджувалися первинні бухгалтерські документи, які в даному випадку можуть бути єдиними належними та допустимими доказами на підтвердження обґрунтованості прийнятих податкових повідомлень-рішень від 30.10.2024.

Отже, вважає, що висновок в акті перевірки, про те що позивач отримав дохід від переказів між рахунками фізичних осіб з використанням ЕПЗ (р2р - платежі) у 2023 році не доведений жодними належними доказами.

Головне управління ДПС у Полтавській області (далі - відповідач) подало відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Учасники справи про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, який у період з 01.01.2023 по 31.12.2023 перебував на спрощеній системі оподаткування та був платником єдиного податку ІІ групи.

06.05.2024 ГУ ДПС у Полтавській області направлено ОСОБА_1 повідомлення про отримання від НБУ інформації від 20.03.2024 про наявність значних обсягів переказів між рахунками фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежів). У зв`язку з цим просило надати пояснення з питання походження коштів, отриманих шляхом переказів з рахунку фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ (сервіс р2р-платежів).

У відповідь на повідомлення, позивач надав пояснення, в яких зазначив, що отримані кошти є поворотною фінансовою допомогою.

31.07.2024 ГУ ДПС у Полтавській області прийнято наказ №2169-п, яким, на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, підпунктів 78.1.1., 78.1.2 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 ПК України, відповідно до листа ДПС України від 26.03.2024 та інформації, яка надана Національним Банком України щодо значних обсягів переказів між рахунками фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежів) у 2023 р., наказано провести документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2023 до 31.12.2023 терміном 10 робочих днів.

01.08.2024 ГУ ДПС у Полтавській області направлено позивачу запит з вимогою надати пояснення та документи, а саме: виписки про рух коштів по картковому рахунку, відкритому на фізичну особу за період з 01.01.2023 до 31.12.2023; пояснення щодо надходження коштів, їх походження; інші документи, які не увійшли до зазначеного переліку, але безпосередньо стосуються наведених вище фактів.

В період з 05.09.2024 по 18.09.2024 ГУ ДПС у Полтавській області проведена документальна позапланова невиїзна перевірка діяльності ОСОБА_1 за період з 01.01.2023 по 31.12.2023, за результатами якої складено акт від 25.09.2024 за 12888/16-31-24-06-01/.

Актом встановлено порушення позивачем:

1) пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.176.1 ст.176, п.179.1 ст.179 ПК України, а саме: неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2023 рік;

2) пп.164.2.20 п.164.2 ст.164, пп.168.2.1 п.168.2 ст.168 та п.167.1 ст.167 ПК України, а саме: заниження загального річного оподатковуваного доходу внаслідок не декларування грошових коштів, які надійшли від фізичних осіб на банківський рахунок із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі) у сумі 15 450 922,50 грн., в результаті визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за 2023 рік на суму 2 781 166,05 грн.;

3) пп.1.2, пп.1.3 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ та військового збору ПК України, в результаті визначено суму податкових зобов`язань з військового збору на суму 231 763,84 грн.;

4) п.44.1 ст. 44, п. 44.3 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 ПК України, внаслідок чого, встановлено не надання контролюючому органу первинних документів;

5) пп. 73.3.3 п.73.3 ст.73 ПК України, внаслідок чого, встановлено ненадання до податкових органів відповіді на письмовий запит про надання інформації.

30.10.2024 податковим органом, на підставі висновків акту перевірки, прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № 06, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 340 грн;

- № 6, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 1 020 грн;

- № 06, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір на 289 704,80 грн (у тому числі за податковими та/або іншими зобов`язаннями 231 763,84 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 57 940,96 грн);

- № 06, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 3 476 457,56 грн (у тому числі за податковими та/або іншими зобов`язаннями 2 781 166,05 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 695 291,51 грн);

- № 06, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 7 100 грн.

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем в межах повноважень, на підставі та у спосіб, встановлений податковим законодавством.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права, обов`язки платників податків та зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Щодо процедури проведення перевірки.

Згідно з пп.20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

Відповідно до п.75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Відповідно до пунктів 79.1, 79.2 ст.79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом. Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Судом встановлено, що підставою для проведення перевірки позивача слугував лист Державної податкової служби України №8651/7/99-00-24-01-02-07 від 26.03.2024 та інформація, надана Національним банком України щодо значних обсягів переказів між рахунками фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі) у 2023 році.

Отже, документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи ОСОБА_1 призначена на підставі отримання податкової інформації про можливе порушення платником податків податкового законодавства.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що під час розгляду цієї справи судом не встановлено порушень процедури призначення документальної невиїзної перевірки, які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про притягнення позивача до відповідальності.

Щодо суті порушень.

Відповідно до пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 ПК України, дохід з джерелом їх походження з України це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України.

Згідно пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 ПК України, платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

За приписами п. 163.1 ст. 163 ПК України, об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Пунктом 164.1 ст. 164 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом. Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця. Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу.

Згідно п. 164.3 ст. 164 ПК України, при визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і не грошовій формах.

Порядок нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб до бюджету визначений статтею168 ПК України.

За приписами пп. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168 ПК України платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.

Пунктом 167.1 статті 167 ПК України передбачено, що cтавка податку становить 18% бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Доходи, визначені статтею 163 ПК України, є об`єктом оподаткування військовим збором, ставка якого становить 1,5 % від об`єкта оподаткування (пункт 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України).

Судом встановлено, що податковим органом у відношенні ОСОБА_1 складено податкові повідомлення-рішення за заниження загального річного оподатковуваного доходу внаслідок не декларування грошових коштів, які надійшли від фізичних осіб на банківський рахунок із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі), не сплати військового збору з отриманого доходу, неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2023 рік, не надання контролюючому органу первинних документів та відповіді на письмовий запит про надання інформації.

Так, під час податкової перевірки за відомостями наданими у встановленому порядку Національним банком України встановлено, що у 2023 році наявні значні обсяги переказів між рахунками фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі),а саме обсяг зарахувань на банківські рахунки позивача склав 15 450 922,50 грн.

P2P-платежі (з англ. person-to-person) це грошові перекази фізичних осіб «з карти на карту». P2P-транзакції зазвичай використовуються для оплати послуг або покупок у приватних продавців на онлайн-ринках, також такі платежі можуть використовуватися і для переказів коштів з іншою метою.

Разом з тим, поповнення рахунків однієї фізичної особи з використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі), різними фізичними особами у значному обсязі та за відсутності в отримувача належного документального обґрунтування підстав для одержання таких грошових коштів свідчить про отримання фізичною особою ОСОБА_1 у 2023 році доходів в розмірі 15 450 922,50 грн у вигляді інших доходів.

За даними акту перевірки податковим органом встановлено, що у періоді з 01.01.2023 по 31.12.2023 по платнику податків доходи у сумі 15 450 922,50 грн, що надійшли на його банківські рахунки, не задекларовані.

В свою чергу, позивач не спростував той факт, що вказані грошові кошти не є його доходом, не надав первинних документів на підтвердження таких обставин ні до податкового органу , ні до суду.

Враховуючи факт ненадання позивачем жодних первинних документів з приводу одержання вказаної суми коштів, податковий орган підставою вказав на необхідність сплати позивачем податку на доходи фізичних осіб в розмірі 18% та військового збору у розмірі 1,5%.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог про визнання протиправними та скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень № 06 та № 06.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновки акту перевірки, зроблені на підставі даних контролюючого органу, а не первинних документів колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що документальну невиїзну перевірку позивача відповідач провів на підставі відомостей Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору у періоді з 01.01.2023 по 31.12.2023, щодо позивача, відомостей про відсутність поданих до органів ДПС даною особою податкової декларації про майновий стан і доходи за 2023 рік, а також інформації НБУ про надходження на банківські рахунки позивача у 2023 році грошових коштів в розмірі 15 450 922,50 грн.

При цьому як установлено судом вище позивачем ні під час, ні після завершення перевірки не надано податковому органу жодних пояснень щодо джерела походження зазначених коштів та правову підставу їх отримання, як не надано і жодних документів, які б підтверджували підстави отримання позивачем вказаної суми грошових коштів від фізичних осіб на його банківські рахунки та не здійснення їх декларування, не зважаючи на те, що як до початку перевірки, так і під час її проведення позивачу направлявся відповідний запит податкового органу.

Колегія суддів вважає хибними твердження апелянта з приводу того, що саме контролюючий орган має доводити, що отримані позивачем кошти на картковий рахунок є доходом, позаяк відповідно до ст. 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами.

За змістом статті 162 ПК України платниками податку на доходи фізичних осіб та відповідно військового збору серед іншого є:

162.1.1. фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи;

162.1.2. фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні;

Згідно п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний:

16.1.1. стати на облік у контролюючих органах в порядку, встановленому законодавством України;

16.1.2. вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів;

16.1.3. подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів;

16.1.4. сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи;

16.1.5. подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов`язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання;

16.1.6. подавати контролюючим органам інформацію, відомості про суми коштів, не сплачених до бюджету в зв`язку з отриманням податкових пільг (суми отриманих пільг) та напрями їх використання (щодо умовних податкових пільг - пільг, що надаються за умови використання коштів, вивільнених у суб`єкта господарювання внаслідок надання пільги, у визначеному державою порядку);

16.1.7. подавати контролюючим органам інформацію в порядку, у строки та в обсягах, встановлених податковим законодавством;

16.1.8. виконувати законні вимоги контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів з питань оподаткування та митної справи і підписувати акти (довідки) про проведення перевірки;

16.1.9. не перешкоджати законній діяльності посадової особи контролюючого органу під час виконання нею службових обов`язків та виконувати законні вимоги такої посадової особи;

16.1.10. повідомляти контролюючим органам за місцем обліку такого платника про його ліквідацію або реорганізацію протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення (крім випадків, коли обов`язок здійснювати таке повідомлення покладено законом на орган державної реєстрації);

16.1.11. повідомляти контролюючі органи про зміну місцезнаходження юридичної особи та зміну місця проживання фізичної особи - підприємця;

16.1.12. забезпечувати збереження документів, пов`язаних з виконанням податкового обов`язку, протягом строків, установлених цим Кодексом.

Базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб згідно п. 164.1 ст. 164 ПК України є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Стаття 165 ПК України визначає перелік доходів, які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

Як наслідок, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що саме на позивача, як платника податків покладається обов`язок доведення того, що отримані ним кошти у період 2023 року не є доходом та об`єктом оподаткування відповідно до ст. 165 ПК України

Натомість позивач не спростував належними доказами відомості, відображені контролюючим органом у вказаному вище листі та акті перевірки з приводу того, що отримані на рахунки позивача кошти у період 2023 року не є його доходом який підлягає оподаткуванню згідно ст. 165 ПК України.

Також колегія суддів відхиляє твердження скаржника про те, що податковий орган не вчинив належних дій з метою перевірки походження вказаних коштів, встановлення осіб, які їх перераховували, не встановив рахунки, з яких надходили ці кошти, та не звертався до банківських установ щодо розкриття банківської таємниці з метою встановлення походження цих коштів, оскільки, такі обставини не спростовують факту відображеного в інформації НБУ щодо надходження вищевказаних сум грошових коштів на банківські рахунки, які належать саме позивачу, а не будь-яким іншим особам.

Щодо податкового повідомлення-рішення № 06.

Відповідно до вимог пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Пунктом 49.1 статті 49 ПК України визначено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Згідно з пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 ПК України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб, у тому числі самозайнятих осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

За приписами п. 179.1 ст. 179 ПК України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Позивачем не заперечується не подання ним річної декларації про майновий стан і доходи за 2023 рік.

Проте, ОСОБА_1 мав своїм обов`язком подати відповідну декларацію з огляду на отримання ним річного доходу в розмірі 15 450 922,50 грн.

З урахуванням викладених обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про правомірність застосування відповідачем податковим повідомленням-рішенням № 06 до ОСОБА_1 на підставі пункту 120.1 статті 120 ПК України, штрафу у розмірі 340 грн.

Що стосується правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення № 6, яким відповідачем застосовано до позивача штрафні санкції у розмірі 1020 грн.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Пунктом 44.3 статті 44 ПК України передбачено, що платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів та інформації, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством строків, але не менше як 1095 днів з дня податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Судом встановлено, що під час проведення перевірки ОСОБА_1 контролюючим органом надіслано запит від 01.08.2024, в якому відповідачем запропоновану позивачу надати документи про походження коштів, які надійшли на її банківський рахунок у 2023 році.

Однак, як до початку перевірки так і під час її проведення позивачем жодних документів, що стосуються предмета перевірки, а саме: документів та пояснень щодо неподання декларації про майновий стан і доходи за 2023 рік, квитанцій про сплату податку з доходів фізичних осіб та військового збору, копій виписок банків по усіх відкритих рахунках в банку, інших наявних документів, що стосуються предмета перевірки податковому органу не було надано.

Доказів на спростування вищенаведеного матеріали справи не містять.

Апелянт вказує, що ним надавались відповідні пояснення на запит ГУ ДПС у Полтавській області від 08.05.2024.

Водночас, позивача притягнуто до фінансової відповідальності за не надання первинних документів на запит від 01.08.2024.

Таким чином, за наведених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про правомірність прийняття відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № 6.

Крім того, відповідачем згідно податкового повідомлення-рішення № 06 до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 7100 грн за не надання відповіді на обов`язковий запит податкового органу.

Так, податковий орган засобами поштового зв`язку, надіслав ОСОБА_1 запит від 01.08.2024 про надання пояснень та копій первинних документів, щодо походження грошових коштів отриманих ним на банківський рахунок протягом 2023 року, а також інформації щодо їх оподаткування, який отримано ним 06.08.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Водночас, як вже зазначалось, ОСОБА_1 жодних пояснень та первинних документів на запит контролюючого органу не надав.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо правомірності прийняття відповідачем зазначеного вище оскаржуваного податкового повідомлення-рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).

При цьому, колегія суддів зауважує, що позивачем і під час розгляду справи до суду не надано жодних документів, які б стосувалися предмету перевірки та спростовували висновки податкового органу про отримання ним у 2023 році доходів, без їх належного обліку, звітності і оподаткування.

Частинами 1, 2 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки ГУ ДПС у Полтавській області доведено правомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 30.10.2024, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та скасування оскаржуваних рішень.

При вирішенні справи, суд апеляційної інстанції враховує правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 15.10.2025 у справі № 460/11335/24.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.07.2025 по справі № 440/868/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді А.О. Бегунц Я.В. П`янова
Повний текст постанови складено 09.12.2025 року