Справа № 640/15362/19
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2025-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

09 грудня 2025 року

м. Київ

справа №640/15362/19

адміністративне провадження № К/990/47842/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року (суддя Олійник В.М.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року (колегія у складів суддів Кузьмишиної О.М., Грибан І.О., Карпушової О.В.)

у справі № 640/15362/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АШАН УКРАЇНА ГІПЕРМАРКЕТ»

до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області

про визнання протиправними та скасування постанов,

УСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АШАН УКРАЇНА ГІПЕРМАРКЕТ» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області (далі також - ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області, відповідач, скаржник), в якому просило: визнати протиправними та скасувати постанови від 31.01.2019 № 50-15, від 31.01.2019 № 50-16, від 31.01.2019 № 50-17, від 31.01.2019 № 50-18, від 31.01.2019 № 50-19.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 17.04.2025, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2025, позов задовольнив.

20.11.2025 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга відповідача, в якій останнє з посиланням на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення ними приписів процесуального права просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.04.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2025, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд виходить з такого.

Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Частиною шостою ст. 12 КАС України передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності.

Згідно з п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує: для юридичних осіб - ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців - тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому згідно з положеннями ч. 4 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує: для юридичних осіб - п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців - сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років»; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

Системний аналіз вищезазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмету доказування, складу учасників та інших обставин, крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.

У цій справі оскаржуються рішення (постанови) територіального органу Держпродспоживслужби щодо застосування до юридичної особи штрафних санкцій на загальну суму 21 250 грн.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд в ухвалі від 07.02.2025 про прийняття справи до провадження вирішив питання про розгляд цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження.

У такому разі ухвалені у цій справі судові рішення відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Доведення зазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

У контексті наведеного Суд звертає увагу скаржника на те, що для підтвердження фундаментального значення для формування єдиної правозастосовної практики скаржник має сформулювати проблемне правове питання, вирішення якого у випадку відкриття Верховним Судом касаційного провадження, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.

Вжите ж законодавцем словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення, як от визначення і зміни конституційного ладу в Україні, виборчого процесу (референдуму), обороноздатності держави, її суверенітету, найвищих соціальних цінностей, визначених Конституцією України тощо.

У той же час оцінка «значного суспільного інтересу» до розгляду справи та її винятковості може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має таке значення. Тому особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.

Проте ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області у касаційній скарзі не обґрунтовує, у чому саме полягає фундаментальне значення розгляду цієї справи для формування єдиної правозастосовної практики, не вказує приклади неоднакового застосування судами в інших справах у подібних правовідносинах норм матеріального чи процесуального права.

Також скаржник не наводить й переконливих аргументів щодо наявності значного суспільного інтересу безпосередньо до цієї справи; не зазначає обставин, які б вирізняли цю справу з-поміж інших справ даної категорії спорів.

Що ж до посилання скаржника на неврахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду з питання правозастосування у подібному спорі, наведених у постанові від 31.01.2022 у справі № 640/15352/19, то такі вчинені без дослідження змісту постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2025.

А саме, переглядаючи в порядку апеляційного оскарження постанову суду першої інстанції у справі № 640/15362/19, суд апеляційної інстанції взяв до уваги висновок Верховного Суду про те, що: « частину другу статті 33 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» у системному зв`язку з положеннями пунктів 28, 42, 43 Технічного регламенту № 1067, пунктів 32, 44 та 45 Технічного регламенту № 1077 необхідно розуміти так, що законодавець надає право виробникам (або його уповноваженим представником) наносити знак відповідності на пакування товару та супровідні документи виключно у випадку, коли є неможливим нанесення видимого, розбірливого та незмивного знака відповідності технічним регламентам на виріб виключно через його технічні характеристики розміри, матеріал, можливість пошкодження продукції.

55. Такі умови як виробництво електротоварів для багатьох країн та неможливість у зв`язку з цим нанесення на корпусі товарів безпосередньо на виробничих лініях компаній-виробників не звільняють від обов`язку щодо дотримання вимог частини другої статті 33 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», пунктів 28, 42, 43 Технічного регламенту № 1067 та пунктів 32, 44 та 45 Технічного регламенту № 1077.».

Одночасно касаційний суд відзначив у цій самій постанові від 31.01.2022, що обмежувальні заходи можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання виключно у випадку, якщо органом ринкового нагляду встановлено, що продукція становить серйозний ризик.

При цьому, саме по собі нанесення знака відповідності технічним регламентам не безпосередньо на виробі, а на його упаковку, з урахуванням встановлення фактичної відповідності таких виробів технічним регламентам, не свідчить про небезпечність або ризикованість продукції, а тому застосування обмежувальних заходів за вказане порушення суперечить положенням статті 28 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції».

Залишаючи без змін рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.04.2025, суд апеляційної інстанції керувався зазначеною правною позицією Верховного Суду та виходив з того, що з матеріалів справи вбачається, що в ТОВ «АШАН УКРАЇНА ГІПЕРМАРКЕТ» були наявні документи про відповідність на вказані товари в акті перевірки, однак відповідачем такі не враховувались.

Таким чином, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.04.2025 та постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2025, прийняті у цій справі, не підлягають касаційному оскарженню..

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За викладених обставин ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області слід відмовити у відкритті касаційного провадження.

Керуючись ст.ст. 328, 333, 359 КАС України, Верховний Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року у справі № 640/15362/19.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя А.А. Єзеров

Суддя О.П. Стародуб