Справа № 320/1231/19
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/1231/19
УХВАЛА

08 грудня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Файдюка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження питання щодо підсудності заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про розстрочення оплати за судовим рішенням у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення та вимоги, -

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Київській області, в якому просив: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 24.09.2018, № від 24.09.2018, № від 24.09.2018, № від 24.09.2018, вимогу № Ф- від 24.09.2018.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26 липня 2021 року у задоволенні позовних вимог - відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги - задовольнити.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задоволено частково. Рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 липня 2021 року - скасовано.

Прийнято нову постанову, якою адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення та вимоги - задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано рішення № від 24 вересня 2018 року та вимогу № Ф- від 24 вересня 2018 року. В іншій частині - рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 липня 2021 року залишено без змін.

У подальшому, 04 грудня 2025 року на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла заява позивача про розстрочення оплати за судовим рішенням.

Вказана заява мотивована тим, що позивач перебуває в скрутному фінансовому положенні в зв`язку зі зниженням попиту на вантажні перевезення, що спричинила російська агресія, та суттєво звузила коло попиту на даний вид послуг, відтак суттєве зниження фінансових надходжень, постійні обов`язкові технологічні ремонти вантажних автомобілів потребують значних заощаджень, тому він не має змоги одноразово здійснити погашення пред`явлених до нього грошових вимог.

Розглянувши заяву позивача про розстрочення оплати за судовим рішенням у справі №320/1231/19, колегія суддів приходить до висновку, що вказана заява не підлягає розгляду судом апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

За приписами положень статей 129 та 129-1 Конституції України обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частин другої та третьої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Крім того, статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи.

У силу вимог статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови.

Отже, за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів суд може вирішити питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у силу вимог приписів статті 378 КАС України заява про відстрочення або розстрочення виконання розглядається саме судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

З огляду на вказане, вказана заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 не може бути подана до апеляційного суду, оскільки судом першої інстанції в даній справі є Київський окружний адміністративний суд, а часткове скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення у цій частині не є підставою для подання заяви в порядку статті 378 КАС України до апеляційного суду.

Відповідно, з урахуванням положень ст. 378 КАС України, заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про розстрочення оплати за судовим рішенням не підлягає розгляду судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 311, 321, 325, 328, 378 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

У розгляді заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про розстрочення оплати за судовим рішенням у справі №320/1231/19 - відмовити.

Роз`яснити Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 , що з питанням про розстрочення оплати за судовим рішенням у справі №320/1231/19 позивач вправі звернутись до суду, який розглядав дану справу як суд першої інстанції.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді В.В. Кузьменко

В.В. Файдюк