Справа № 420/15063/24
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2025-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/15063/24

Головуючий в 1 інстанції: Андрухів В. В. Місце ухвалення рішення: м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А.І.

Ступакової І.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року про відмову у задоволенні заяви про накладення на командира військової часини НОМЕР_1 штрафу та постановлення окремої ухвали по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21.10.2024 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 - задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, яка (відмова) оформлена листом Військової частини НОМЕР_1 від 05 квітня 2024 року №761/666.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 видати ОСОБА_1 довідку про вартість речового майна, що належить до видачі, складену відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178, та на підставі цієї довідки нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно відповідно до вищевказаного Порядку.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали відносно військової частини НОМЕР_1 відмовлено.

П`ятий апеляційний адміністративний суд постановою від 19.08.2025 залишив вказане рішення без змін.

21.02.2025 року через канцелярію суду від ОСОБА_1 надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення.

Ухвалою від 03.03.2025 року встановлено Військовій частині НОМЕР_1 строк для подання звіту про виконання судового рішення у справі № 420/15063/24. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 подати протягом одного місяця з дати отримання цієї ухвали звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.10.2024 року по справі №420/15063/24.

22.04.2025 року до суду через канцелярію надійшов звіт Військової частини НОМЕР_1 про виконання рішення суду у справі № 420/15063/24.

Ухвалою від 16.07.2025 року, залишеною без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2025 року, прийнято звіт військової частини НОМЕР_1 про виконання судового рішення у справі № 420/15063/24. Встановлено військовій частині НОМЕР_1 новий строк для подання звіту про виконання судового рішення у справі № 420/15063/24. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 подати протягом трьох місяців з дати отримання цієї ухвали звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.10.2024 року по справі №420/15063/24. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про накладення на командира військової часини НОМЕР_1 штрафу - відмовлено.

20.10.2025 року (вхід. від 21.10.2025 року) ОСОБА_1 подав до суду заяву про накладення на керівника суб`єкта владних повноважень (командира військової частини НОМЕР_1 штрафу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у зв`язку з невиконанням рішення суду, половину з якого стягнути на його користь, та постановлення окремої ухвали, яку довести до відома МО України та Генерального штабу ЗС України щодо невиконання судових рішень відповідачем для вжиття заходів реагування до командування військової частини НОМЕР_1 .

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про накладення на командира військової часини НОМЕР_1 штрафу та постановлення окремої ухвали - відмовлено.

Встановлено військовій частині НОМЕР_1 новий строк для подання звіту про виконання судового рішення у справі № 420/15063/24.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 подати протягом одного місяця з дати отримання цієї ухвали звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.10.2024 року по справі №420/15063/24.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм права, просить скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 10.11.2025 року в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про накладення на командира військової часини НОМЕР_1 штрафу. Прийняти в цій частині нову ухвалу, якою накласти на керівника суб`єкта владних повноважень (командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), штраф у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, половинку з якого стягнути на мою користь

В своїй скарзі апелянт зазначає, що незважаючи на заходи, що вживаються державним виконавцем, двох ухвал суду про встановлення судового контролю, які ігноруються, всупереч вимог чинного законодавства, рішення суду та виконавчого документу, законних вимог державного виконавця боржником рішення суду, виконавчий документ та законні вимоги державного виконавця станом не виконані, у встановлений судом строк звіт поданий не був.

Вказує, що матеріали справи не містять переконливих письмових доказів отримання ОСОБА_2 ЕЦП та доступу до Електронного кабінету лише 28.10.2025 року. Тим більше наданий трьохмісячний строк був достатнім для подання звіту про виконання рішення суду та його виконання у повному обсязі.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу, враховуючи введення воєнного стану в Україні через повномасштабну військову агресію російської федерації, виконання відповідачем бойових завдань за призначенням в умовах воєнного стану, прийшов до висновку про поважність причини неподання відповідачем звіту про виконання судового рішення у встановлений ухвалою суду від 16.07.2025 року строк та про відсутність підстав для накладення на командира військової частини НОМЕР_1 штрафу за неподання зазначеного звіту про виконання судового рішення та неповне його виконання, про що було зазначено в ухвалі від 16.07.2025 року, а тому встановив відповідачу новий строк для подання звіту про виконання судового рішення.

Також суд вказав, що не вбачає підстав для постановлення окремої ухвали щодо командира військової частини НОМЕР_1 з направленням до МО України та Генштабу ЗС України. Тому в цій частині заяви суд позивачу відмовляє.

Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції в частині відмови у накладенні штрафу, з урахуванням доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить з наступного.

Частиною 1 статті 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.

Відповідно до ч. 2-3 ст. 14 КАС України постанови і ухвали суду в адміністративній справі, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.

Статтею 382 КАС України передбачено судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Відповідно до частини 1статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України(далі -КАС України), суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч.10 ст.382-3 КАС України, у разі неподання звіту у строк, встановлений судом, або у разі подання звіту з порушенням такого строку та за відсутності поважних причин, які унеможливили його вчасне подання, суд встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу, а також накладає штраф на керівника такого суб`єкта владних повноважень.

За обставинами даної справи, військовою частиною не подано звіт про виконання рішення по цій справі у встановлений ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 16.07.2025 року строк, у зв`язку із чим позивач звернувся із заявою про накладення штрафу на керівника військової частини.

Як вбачається з приписів ч.10 ст.382-3 КАС України, підставою для накладення штрафу за неподання звіту у встановлений судом строк є саме неподання такого звіту за відсутності поважних причин.

Судова колегія враховує, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист.

Приписи процесуального законодавства щодо накладення на суб`єкта владних повноважень штрафу на невиконання рішення або неподання звіту не є імперативними, а дозволяють суду діяти на власний розсуд в питанні накладення штрафу.

Колегія суддів наголошує, що підставою для накладення штрафу є саме достовірно встановлене судом в ході судового засідання порушення законності та правопорядку, та лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього. При цьому, визначальною ознакою є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.

Між тим, колегія суддів роз`яснює, що накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення суду, можливе або у разі ненадання звіту на виконання ухвали суду, або ненадання доказів, які свідчать про невжиття заходів, спрямованих на виконання рішення суду з моменту останнього встановлення строку надання звіту суб`єкта владних повноважень.

Специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює.

Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту.

Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про наявність вини, тобто умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях посадової особи суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення саме цієї посадової особи від виконання рішення суду (див. зокрема постанову Верховного Суду від 10.02.2022 у справі № 160/13013/19).

Так, колегія суддів звертає увагу апелянта, що військовою частиною до суду першої інстанції надано обґрунтування поважності причин пропуску строку подання звіту.

Як поважну причину пропуску строку подання звіту представник відповідача зазначив, що військова частина не знаходиться у місці постійної дислокації, оскільки виконує бойові завдання за призначенням.

Колегія суддів враховує, що з 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану, який наразі триває.

У зв`язку із цим воєнні частини переводяться на військовий стан.

Крім того, загальновідомим є той факт, що з початку 2025 року триває реформа організаційної структури Збройних сил України, зокрема, тривають заходи з переміщення та відрядження військовослужбовців із небойових до бойових військових частин (https://www.zsu.gov.ua/prystupyly-do-realizacziyi-zahodiv-z-perehodu-na-korpusnu-strukturu-golovnokomanduvach-zs-ukrayiny-general-oleksandr-syrskyj/).

Також згідно наданих доказів вбачається, що наказом командувача Військового-Морських Сил Збройних Сил України від 14.03.2025 № 208 (по особовому складу) призначено ОСОБА_2 , заступника командира НОМЕР_3 окремого гарматного артилерійського дивізіону НОМЕР_4 окремої артилерійської бригади НОМЕР_5 корпусу морської піхоти командиром НОМЕР_3 окремого гарматного артилерійського дивізіону цієї самої бригади цього самого корпусу.

Як пояснив представник відповідача, юрисконсульт військової частини НОМЕР_1 , який раніше подавав звіт у квітні 2025 року був звільнений у відставку влітку цього року, та тільки 28.10.2025 року ОСОБА_2 отримав ЕЦП та доступ до Електронного кабінету в/ч НОМЕР_1 , і уповноважив ОСОБА_3 представляти інтереси військової частини НОМЕР_1 в судах України.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування до позивача наслідків, встановлених ч.3 ст.382 КАС України в частині накладення на керівника військової частини штрафу за невиконання рішення суду (неподання звіту) та правомірного надання нового строку.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

Суд також ураховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлений 09 грудня 2025 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: І.Г. Ступакова