Справа № 380/5491/25
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2025-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/5491/25 пров. № А/857/25641/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Тучапської Д.Р.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Славської селищної ради Стрийського району Львівської області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом Славської селищної ради Стрийського району Львівської області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови,

суддя (судді) в суді першої інстанції Ланкевич А.З.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

20 березня 2025 року Славська селищна рада Стрийського району Львівської області звернулась в суд з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у якому просила визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 27.02.2025 ВП №76610627.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03.04.2023 у справі №380/17511/23, яке набрало законної сили 04.07.2024, виконано у повному обсязі. Вказує, що 19.12.2024 на 60-ї сесії 8 демократичного скликання Славської селищної ради розглянуто питання «Про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03.04.2024 року у справі №380/17511/23», за результатами голосування, в якому приймало участь 20 депутатів, проголосувало «за» - 5, «проти» - 11, «утрималось» - 4, що підтверджується відповідним протоколом. Враховуючи голосування, рішення не набрало більшості голосів від загального складу Славської селищної ради, що унеможливлює його прийняття. Зауважує, що 06.03.2025 на черговій 62-ій сесії 8 демократичного скликання Славської селищної ради розглянуто питання «Про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03.04.2024 року у справі №380/17511/23», за результатами голосування, в якому приймало участь 21 депутат та Славський селищний голова, проголосувало «за» - 22, «проти» - 0, «утрималось» - 0. За таких обставин, рішення Славської селищної ради Стрийського району Львівської області №3995 від 06.03.2025 «Про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03.04.2024 року у справі №380/17511/23» було прийнято органом місцевого самоврядування у встановленому законом порядку. Вважає, що були вчинені всі необхідні дії з метою виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03.04.2024 у справі № 380/17511/23, з метою недопущення порушення законодавства. Однак, незважаючи на це, 27.02.2025 відповідач прийняв постанову про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн з підстав невиконання рішення суду зобов`язального характеру. За наведених обставин, вважає, що спірна постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 24 березня 2025 року залучено до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 .

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06 червня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що неприйняття Славською селищною радою з 04.07.2024 по 27.02.2025 жодного рішення (як позитивного, так і негативного), всупереч вимогам ст. 118 ЗК України, не може бути поважною причиною невиконання рішення суду. Неможливість депутатів за більш ніж сім місяців виконати судове рішення, шляхом прийняття відповідного рішення, свідчить лише про ігнорування судового рішення та ухиляння від його виконання. При цьому, згідно інформації, яка витребовувалась судом, у період з 04.07.2024 по 27.02.2025 у Славській селищній раді відбулось дев`ять позачергових засідань сесій, а саме: 11.07.2024, 22.08.2024, 26.09.2024, 14.10.2024, 15.11.2024, 27.11.2024, 11.12.2024, 19.12.2024 та 23.01.2025. З урахуванням досліджених судом фактичних даних в контексті вищенаведених норм, суд першої інстанції прийшов др висновку, що державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Заєць О.А. діяв на підставі та в межах своїх повноважень, тому вимоги позивача про визнання протиправною та скасування постанови від 27.02.2025 року у виконавчому провадженні №76610627 про накладення штрафу є безпідставними.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Славська селищна рада Стрийського району Львівської області подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що були вчинені всі необхідні дії з метою виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03.04.2024 у справі № 380/17511/23, з метою недопущення порушення законодавства. Вказує, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03.04.2023 у справі №380/17511/23, яке набрало законної сили 04.07.2024, виконано у повному обсязі.

Сторони в судове засідання не з`явились, представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, що відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 3 ст. 268, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу з наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03.04.2023 у справі № 380/17511/23 позов ОСОБА_1 до Славської селищної ради про визнання протиправними дій, скасування рішень та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Зокрема, зобов`язано Славську селищну раду розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.11.2021 року про погодження технічної документації із землеустрою в порядку та строк, визначені ст.188 ЗК України.

09.08.2024 Львівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 380/17511/23 про зобов`язання Славської селищної ради розглянути заяву ОСОБА_1 .

21.11.2024 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження ВП № 76610627 з примусового виконання виконавчого листа № 380/17511/23 від 09.08.2024. Згідно з п. 2 постанови, боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

21.11.2024 року державним виконавцем прийнято постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП № 76610627.

21.11.2024 року державним виконавцем прийнято постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 76610627.

Листом Славської селищної ради від 13.12.2024 повідомлено відповідача, що відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин. Згідно зі ст.46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно і скликається головою відповідної ради. Що стосується виконання немайнової вимоги у вигляді розгляду заяви про погодження технічної документації із землеустрою, вказано, що Славською селищною радою вчиняються дії на його виконання, зокрема, прийняття рішення про погодження технічної документації із землеустрою буде предметом розгляду найближчої чергової сесії.

06.02.2025 державним виконавцем сформовано вимогу щодо примусового виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03.04.2023 у справі № 380/17511/23, яку направлено Славській селищній раді.

Листом Славської селищної ради від 20.02.2025 повідомлено державного виконавця, що 19.12.2024 відбулась 60-а сесія 8 скликання Славської селищної ради, на якій розглядалось питання №123 «Про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/17511/23 від 03.04.2023 року». Згідно з витягом із протоколу Славської селищної ради 8 скликання 60-ої сесії рішення не прийнято. Відповідно до ст.46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно і скликається головою відповідної ради. Враховуючи викладене, Славською селищною радою вчиняються всі дії на виконання немайнової вимоги у вигляді розгляду заяви про погодження технічної документації із землеустрою, зокрема, прийняття рішення про погодження технічної документації із землеустрою буде предметом розгляду найближчої чергової сесії.

27.02.2025 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції прийнято постанову про накладення штрафу ВП №76610627, згідно якої за невиконання без поважних причин рішення суду, що зобов`язує боржника виконати певні дії, накладено на Славську селищну раду штраф на користь держави у розмірі 5100,00 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з обгрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі їх невиконання у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За змістом ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 2 цього Закону виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно з п. 1 ч 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1, 16 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

За змістом абзацу 1 ч. 4 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Пунктами 1 та 6 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що боржник зобов`язаний: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина восьма статті 19 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (абзац 1 ч. 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною 2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Частиною 1 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Системний аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави для висновку, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і спрямовано на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Умовами для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є: невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) та відсутність поважних причин невиконання виконавчого документа (судового рішення).

Тобто, державному виконавцю для реалізації виконання належних повноважень при примусовому виконанні відповідного рішення суду, надано право за невиконання його ж постанов про примусове виконання рішень суду накладати відповідні штрафи на боржника, у порядку та розмірі визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Із матеріалів справи слідує, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03.04.2023 у справі №380/17511/23 зобов`язано Славську селищну раду розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.11.2021 року про погодження технічної документації із землеустрою в порядку та строк, визначені ст.188 ЗК України. Вказане судове рішення набрало законної сили 04.07.2024.

Внаслідок невиконання Славською селищною радою в добровільному порядку вказаного судового рішення 21.11.2024 державним виконавцем відкрито виконавче провадження та зобов`язано боржника виконати рішення протягом 10 робочих днів.

Оскільки станом на 27.02.2025 Славською селищною радою, всупереч приписам ст.118 Земельного кодексу України, не розглянуто заяву ОСОБА_1 про погодження технічної документації із землеустрою, державним виконавцем прийнято оскаржувану у цій справі постанову про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

При цьому, факт невиконання судового рішення, станом на 27.02.2025, боржник не заперечує. Натомість, посилається на те, що 19.12.2024 на черговій 60-ій сесії 8 скликання не вдалось прийняти рішення «Про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/17511/23 від 03.04.2023 року», у зв`язку із недостатністю голосів.

Суд апеляційної інстанції враховує, що положеннями ч. 2 ст.14 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться у ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з приписами ч. 2, 4 ст.372 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Таким чином, судове рішення є обов`язковим до виконання з моменту набрання ним законної сили.

У спірному випадку, судове рішення набрало законної сили 04.07.2024, однак позивач не навів поважних причин його невиконання саме з цієї дати.

Крім того, як зазначено вище, 21.11.2024 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження та зобов`язано боржника виконати рішення протягом 10 робочих днів. Відповідно, останнім десятим робочим днем було 05.12.2024, проте заява ОСОБА_1 від 23.11.2021 року знову не була розглянута.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що в даному випадку неприйняття Славською селищною радою з 04.07.2024 по 27.02.2025 жодного рішення (як позитивного, так і негативного), всупереч вимогам ст.118 ЗК України, не може бути поважною причиною невиконання рішення суду.

При цьому, згідно інформації, яка витребовувалась судом першої інстанції, у період з 04.07.2024 по 27.02.2025 у Славській селищній раді відбулось дев`ять позачергових засідань сесій, а саме: 11.07.2024, 22.08.2024, 26.09.2024, 14.10.2024, 15.11.2024, 27.11.2024, 11.12.2024, 19.12.2024 та 23.01.2025.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що виконавець повинен вчиняти виконавчі дії з дотриманням вимог Закону №1404-VІІІ, а також відповідно до інших законів, які є обов`язковими при вчиненні ним тих чи інших виконавчих дій, що є гарантією належного виконання виконавцем своїх обов`язків і недопущення порушення прав сторін виконавчого провадження. Таким чином виконавець повинен діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України. В цьому реалізується «правомірна поведінка» виконавця.

З урахуванням досліджених судом фактичних даних в контексті вищенаведених норм, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Заєць О.А. діяв на підставі та в межах своїх повноважень.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вказані обставини свідчать про невиконання позивачем рішення суду без поважних причин та, як наслідок, про правомірність прийнятої державним виконавцем постанови від 27.02.2025 про накладення штрафу в сумі 5100,00 грн у виконавчому провадженні № 766106275.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 287, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Славської селищної ради Стрийського району Львівської області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 червня 2025 року у справі № 380/5491/25 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін