Справа № 520/31735/25
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у відкритті провадження

08 грудня 2025 р. Справа № 520/31735/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Марина Лук`яненко, розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Українська оборонна промисловість" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківське агрегатне конструкторське бюро" про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Акціонерного товариства "Українська оборонна промисловість", Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківське агрегатне конструкторське бюро", в якому просить суд:

1. визнати протиправним та скасувати наказ відповідача - АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКА ОБОРОННА ПРОМИСЛОВІСТЬ» ( Код , 04119, Україна, місто Київ, вул.. Дегтярівська, 36) «Про тимчасове відсторонення Матусевича В.А. від виконання повноважень» №136-К від 30.06.2023 року.

2. стягнути з відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківське агрегатне конструкторське бюро» (, 61023, м. Харків, вул.Сумська , 132) на користь позивача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) середній заробіток за період часу вимушеного прогулу з моменту (відсторонення) 30.06.2023 року по 03.11.2025 року (дати звільнення) у розмірі 2 240 000 (два мільйони двісті сорок тисяч) 00 коп. (сума визначена без утримання податків та інших обов`язкових платежів);

3. стягнути з відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківське агрегатне конструкторське бюро» (, 61023, м. Харків, вул.Сумська , 132) на користь позивача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) вихідну допомогу при припиненні повноважень Керівника (звільненні ) у розмірі 480 000 (чотириста вісімдесят тисяч) грн. 00 коп. (сума визначена без утримання податків та інших обов`язкових платежів);

4. стягнути з відповідача АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКА ОБОРОННА ПРОМИСЛОВІСТЬ» ( Код , 04119, Україна, місто Київ, вул.. Дегтярівська, 36) на користь позивача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) моральну шкоду у зв`язку із незаконним рішенням про відстороненням від займаної посади у розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) грн.. 00 коп.;

5. стягнути з відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківське агрегатне конструкторське бюро» (, 61023, м. Харків, вул.Сумська , 132) на користь позивача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) за час затримки проведення повного розрахунку з 03.11.2025 року по день набрання законної сили судовим рішенням у справі (виходячі із розміру посадового окладу 80000 грн. за один календарний місяць затримки);

6. рішення в частині стягнення заробітної плати в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання;

7. стягнути з відповідачів понесені судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу.

Згідно з п.п.4 та 6 ч.1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для відкриття провадження у справі, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 6 КАС України в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 3 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини другої статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Пунктом 1 частини другої статті 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4, 19 КАС України, якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 29.05.2019 (справа № 826/9341/17), від 19.06.2019 (справа №802/385/18-а), від 06.11.2019 (справа №826/3731/18), від 19.02.2020 (справа №1340/3580/18) неодноразово висловлювала правові позиції щодо правил віднесення спорів до адміністративної юрисдикції, які полягають в наступному:

«До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів».

Натомість до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта, а останній, відповідно, зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №914/2006/17).

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: "... 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Пунктом 17 статті 4 КАС України встановлено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у Постанові Верховного Суду справі від 30.01.2019 року № 145/1885/15-ц, серед іншого, визначено:

"Усунення членів виконавчого органу товариства від виконання обов`язків або відсторонення голови виконавчого органу товариства від виконання повноважень за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від відсторонення працівника від роботи на підставі статті 46 Кодексу законів про працю України. Саме тому можливість уповноваженого органу товариства відсторонити члена виконавчого органу від виконання ним обов`язків міститься не в приписах Кодексу законів про працю України, а у статті 99 ЦК України, тобто не є предметом регулювання нормами трудового права.

Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Хоча такі рішення уповноваженого на це органу можуть мати наслідки і в межах трудових правовідносин, але визначальними за таких обставин є корпоративні правовідносини.

У зв`язку з цим відсторонення відповідно до частини третьої статті 99 ЦК України є дією уповноваженого органу товариства, спрямованою на унеможливлення здійснювати членом його виконавчого органу повноважень у сфері управлінської діяльності.

Конституційний Суд України у Pішенні від 12 січня 2010 року № 1-рп/2010 у справі за конституційним зверненням товариства з обмеженою відповідальністю Міжнародний фінансово-правовий консалтинг про офіційне тлумачення частини третьої статті 99 ЦК України (у попередній редакції, яка діяла до набрання чинності Законом України від 13 травня 2014 року № 1255-VII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів) зазначив, що реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а саме корпоративних правовідносин, що виникають між товариством та особами, яким довірено повноваження з управління ним".

Зі змісту позовної заяви вбачається, що у даному спорі позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства "Українська оборонна промисловість", Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківське агрегатне конструкторське бюро", в якому оскаржує наказ Акціонерного товариства "Українська оборонна промисловість" "Про тимчасове відсторонення ОСОБА_1 від виконання повноважень" та просить суд стягнути з відповідачів (АТ "Українська оборонна промисловість" та ТОВ "Харківське агрегатне конструкторське бюро") грошові кошти: в якості середнього заробітку за період часу вимушеного прогулу з моменту відсторонення до дати звільнення, вихідної допомоги при припиненні повноважень керівника, моральну шкоду та за час затримки проведення повного розрахунку.

Отже, у даному випадку відсутній спір між учасниками публічно-правових відносин, оскільки позивач просив визнати незаконним рішення про відсторонення його від виконання повноважень головного конструктора-директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківське агрегатне конструкторське бюро", що є порушенням прав учасника на управління товариством, а не трудових прав керівника товариства.

Тому, Харківський окружний адміністративний суд вважає, що спір у дійсності не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку владного суб`єкта, у зв`язку з чим не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

За правилами частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

З огляду на суб`єктний склад учасників даної справи, суд приходить до висновку, що спірні правовідносини підлягають розгляду за правилами господарського судочинства.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, оскільки зазначену заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з ч. 2 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України про відмову у відкритті провадження у справі суддя постановляє ухвалу не пізніше п`яти днів з дня надходження позовної заяви.

Як вказано у ч. 6 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 170, 243, 248, 256, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Українська оборонна промисловість", Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківське агрегатне конструкторське бюро" про визнання протиправним та скасування наказу.

Роз`яснити позивачу, що для захисту своїх прав та законних інтересів він має право звернутись до відповідного суду, в порядку господарського судочинства.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Марина Лук`яненко