Справа № 527/2435/25
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2025-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 р.Справа № 527/2435/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Кругляк М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 23.09.2025, головуючий суддя І інстанції: Свістєльнік Ю.М., по справі № 527/2435/25

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції , Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції , капрала поліції поліцейського 2 взводу 3 роти Управління патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Зайцева Максима Олександровича

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Глобинського районного суду Полтавської області з позовом до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, капрала поліції Зайцева Максима Олександровича, в якому просила:

- визнати протиправною та скасувати постанову поліцейського 2 взводу 3 роти УПП батальйону патрульної поліції в місті Кременчук УПП в Полтавській області, капрала поліції Зайцева М. О., про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5366700 від 01.08.2025;

- закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП;

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 23.09.2025 у справі № 527/2435/25 адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, капрала поліції Зайцева Максима Олександровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задоволено.

Скасовано постанову серії ЕНА № 5366700 від 01.08.2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 340 грн., справу про адміністративне правопорушення закрито.

Стягнено на користь держави за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції судові витрати в розмірі 605,60 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, яку аргументує неповним з`ясуванням обставин справи та порушенням норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 23.09.2025 у справі № 527/2435/25 та ухвалити постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідачем указано, що постанова серії ЕНА № 5366700 від 01.08.2025 містить відомості про технічні засоби, якими здійснено фото та відеозапис, а саме: прилад TruCAM серія ТС № 000639, нагрудні відеореєстратори 230548, 230766. Додатково апелянт звертає увагу на те, що посилання суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні на п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» є безпідставним, адже його вимоги адресовані судам, а порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення судами та органами Національної поліції на місці вчинення правопорушення має суттєві відмінності.

26.10.2025 до Другого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, у якому позивач просить залишити рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 23.09.2025 у справі № 527/2435/25 без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення. Позивач зазначає, що здійснення фото- або відеофіксації правопорушення, яке ставиться у вину позивачу, з технічних записів, яким здійснено таку відеофіксацію, встановити неможливо, оскільки в графі 7 «До постанови додаються» постанови серії ЕНА № 5366700 відповідна інформація відсутня, а відтак такі відеозаписи не можна вважати належними та допустимими доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Позивач наголошує, що в силу приписів статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», прилад TruCAM при проведенні фіксації швидкості транспортного засобу не може утримуватися інспектором поліції в руках, а повинен бути стаціонарно вмонтованим. Позивач звертає увагу на те, що файл, скомпільований 13.08.2025 року, є копією оригінального документу, безпосередньої фіксації порушення приладом TruCAM, не засвідчений електронним цифровим підписом. Додатково позивач зазначає, що інспектор повідомив її про складання постанови, не надавши доказів перевищення швидкості, зокрема, не показавши відеозапис.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у них докази, обговоривши підстави та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що постановою серії ЕНА № 5366700 від 01.08.2025, винесеною поліцейським 2 взводу 3 роти УПП батальйону патрульної поліції в місті Кременчук УПП в Полтавській області, капралом поліції Зайцевим М. О., притягнено до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

У вказаній постанові зазначено, що, керуючи транспортним засобом SKODA OCTAVIA A7, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 01.08.2025 об 11 год. 53 хв. у м. Кременчук, вул. Вадима Пугачова (Московська), ОСОБА_1 перевищила встановлені обмеження руху більше як на 20 км/год, а саме рухалася зі швидкістю 73 км/год. Швидкість руху вимірювалася приладом TruCAM ТС № 000639, нагрудні відеореєстратори 230548, 230766; водій порушила п.12.4 ПДР України.

Вважаючи дії відповідача протиправними, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про скасування постанови серії ЕНА № 5366700 від 01.08.2025 у справі про адміністративне правопорушення.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив із протиправності оскаржуваної постанови, у зв`язку з чим постанова серії ЕНА № 5366700 від 01.08.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.121 КУпАП, та накладення штрафу в розмірі 340 грн. підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності закриттю.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно зі статтею 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.3 ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Пунктом 12.4. Правил визначено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до частини 1 статті 122 КУпАП, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками встановлено відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі статтею 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, зокрема, передбачені частиною 1 статті 122.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

При цьому, за приписами пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Законодавством передбачено зміст постанов у справах про адміністративні правопорушення, зокрема, зазначення в постанові відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

У відповідності до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається з матеріалів справи, постановою серії ЕНА № 5366700 від 01.08.2025, винесеною поліцейським 2 взводу 3 роти УПП батальйону патрульної поліції в місті Кременчук УПП в Полтавській області, капралом поліції Зайцевим М. О., притягнено до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за передбачене ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

У вказаній постанові зазначено, що, керуючи транспортним засобом SKODA OCTAVIA A7, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 01.08.2025 об 11 год. 53 хв. У м. Кременчук, вул. Вадима Пугачова (Московська) перевищила встановлені обмеження руху більше як на 20 км/год, а саме рухалася зі швидкістю 73 км/год. Швидкість руху вимірювалася приладом TruCAM ТС № 000639, нагрудні відеореєстратори 230548, 230766; водій порушила п.12.4 ПДР України.

На підтвердження обставин справи відповідачем до відзиву на позовну заяву додано запис з приладу TruCAM, записи з нагрудних відеореєстраторів 230548, 230766, фотознімки розміщених знаків ПДР на автошляху.

Колегія суддів зазначає, що зі змісту постанови серії ЕНА № 5366700 від 01.08.2025 вбачається, що відомості про докази у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема і про відеозаписи TruCAM ТС № 000639, нагрудні відеореєстратори 230548, 230766, не зазначені у пункті 7 «До постанови додаються».

Однак, відповідні відомості про докази у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема, про відеозаписи TruCAM ТС № 000639, нагрудні відеореєстратори 230548, 230766, містяться у пункті 5 «Час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення» постанови серії ЕНА № 5366700 від 01.08.2025.

Колегія суддів вказує на те, що зазначення технічного засобу в пункті 5, а не в пункті 7 оскаржуваної постанови не може бути формальною підставою для скасування такої постанови, яка складена з дотриманням вимог статті 283 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395.

Таким чином, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що в оскаржуваній постанові не міститься посилання на докази наявності факту правопорушення.

Доводи відповідача про те, що постанова серії ЕНА № 5366700 від 01.08.2025 містить відомості про технічні засоби, якими здійснено фото та відеозапис, а саме: прилад TruCAM серія ТС № 000639, нагрудні відеореєстратори 230548, 230766, знайшли своє підтвердження в ході розгляду колегією суддів.

Щодо доводів позивача, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, про те, що прилад TruCAM при проведенні фіксації швидкості транспортного засобу не може утримуватися інспектором поліції в руках, а повинен бути стаціонарно вмонтованим, колегія суддів зазначає наступне.

Як передбачено статтею 31 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію», поліцією можуть застосовуватися такі превентивні заходи, зокрема: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

За приписами статті 40 Закону №580-VIII, поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:

1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень;

2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз;

3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню;

4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння;

5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.

Таким чином, норми статті 40 Закону №580-VIII жодним чином не зобов`язують органи поліції здійснювати закріплення технічних приладів, а лише передбачають таку можливість.

Судом встановлено, що порушення, визначене п.12.4 ПДР України, зафіксовано відповідачем за допомогою відповідного технічного засобу TruCAM серії ТС № 000639.

На відеозаписі та фотознімку фіксації перевищення швидкості з приладу TruCam серії ТС № 000639 зафіксовано, що саме на автомобіль SKODA OCTAVIA A7, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який рухається, наведено покажчик вимірювання швидкості. На відео з приладу міститься інформація, а саме: дата та час вчинення правопорушення 01.08.2025, 11:53; фотофіксація автомобіля з чітким зображенням державного номерного знаку B18020Е0; швидкість руху автомобіля 73 км/ год; місце вчинення правопорушення м. Кременчук, віл. Вадима Пугачова, 2; обмеження швидкості 50 км/год.

При цьому, відповідачем до суду було надано копію свідоцтва № 22-01/34020 від 03.06.2025, виданого ДП «Укрметртестстандарт», про повірку TruCАМ LTI 20/20 № ТС000639, згідно з якою встановлено, що вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний TruCAM LTI 20/20 № TC008367 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач та є чинним до 03.06.2026.

Також відповідачем до суду було надано копію експертного висновку № 04/04/02-15478/ВН від 18.09.2024, згідно з яким в об`єкті експертизи, зокрема, стосовно TruCАМ LTI 20/20 № ТС000639, правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування AES, визначений п. 5.2 ДСТУ ISO/IEC 18033-3:2015.

Додатково відповідач надав копію листа ДП «Укрметртестстандарт» № 22-38/30 від 01.07.2025, згідно з яким прилади TruCAM конструктивно створені для утримування в руках під час вимірювань швидкості руху транспортних засобів. У листі зазначено, що основне призначення даних приладів це експлуатація в ручному режимі за утримування приладу в руках за безпосередньої участі оператора; прилади TruCАМ можуть працювати як в ручному режимі, так і в автоматичному.

При цьому, колегія суддів зазначає, що лазерний вимірювач TruCАМ відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, та, крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCАМ також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювання швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі.

Лазерний вимірювач швидкості TruCАМ LTІ 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Згідно зі свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/34020, виданим ДП «Укрметртестстандарт» 03.06.2025, діапазон вимірювань швидкості TruCАМ LTІ 20/20 від 2 км/год до 320 км/год. Максимально допустима похибка при вимірювання швидкості в ручному та автоматичному режимах: ±2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; ±1 % в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год.

Отже, використання приладу TruCАМ відбувається в автоматичному режимі як у мобільному, так і у статичному положенні, а тому користування приладом у ручному режимі не є порушенням.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку про те, що прилад TruCAM LTI 20/20 міг бути застосований поліцейським в ручному режимі для виявлення та фіксування правопорушення, описаного в оскаржуваній постанові.

Колегія суддів зазначає, що для всіх законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, згідно наказу Мінекономрозвитку від 13.10.2016 № 1747 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» встановлено міжповірочні інтервали. У тому числі це стосується вимірювачів швидкості руху транспортних засобів дистанційних, до яких відноситься вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний «TruCam LTI 20/20». Міжповірочний інтервал для нього становить 1 рік.

Відповідно до наявного в матеріалах справи свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/34020 від 03.06.2025, виданого ДП «Укрметртестстандарт», щодо повірки вимірювача швидкості автотранспортних засобів TruCАМ LTI 20/20 № ТС000639, встановлено, що свідоцтво чинне до 03.06.2026.

У той же час, фіксація правопорушення відбулася 01.08.2025.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку про те, що вимірювач швидкості автотранспортних засобів TruCАМ LTI 20/20 № ТС000639 на момент фіксації правопорушення був таким, що пройшов відповідну повірку та міг застосовуватися для фіксації правопорушення у ручному режимі.

Враховуючи вказане, вищевикладене спростовує доводи позивача про неможливість використання приладу вимірювання швидкості автотранспортних засобів TruCAM в ручному режимі.

Доводи позивача стосовно того, що файл від 13.08.2025 року є копією оригінального документу, безпосередньої фіксації порушення приладом TruCAM, не засвідчений електронним цифровим підписом, колегія суддів вважає безпідставними, адже з матеріалів справи встановлено належне підписання наданих відповідачем файлових документів електронним підписом.

Доводи позивача про те, що інспектор повідомив її про складання постанови, не надавши доказів перевищення швидкості, зокрема, не показавши відеозапис, колегія суддів не приймає до уваги, адже на записі з нагрудного відеореєстратора 230548 зафіксований факт ознайомлення позивача з відеозаписом перевищення нею швидкості.

Таким чином, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, капрала поліції Зайцева Максима Олександровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, скасування постанови серії ЕНА № 5366700 від 01.08.2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 340 грн. та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується статтею 322 КАС України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Отже, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги знайшли підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції.

За приписами п. 2 частини 1 статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі статтею 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду першої інстанції, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 23.09.2025 по справі № 527/2435/25 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, капрала поліції Зайцева Максима Олександровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню в силу ч. 3 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Я.М. Макаренко
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 09.12.2025 року