Справа № 120/16894/25
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2025-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відкриття провадження в адміністративній справі

м. Вінниця

10 грудня 2025 р. Cправа № 120/16894/25

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Сало Павло Ігорович, розглянувши матеріали:

за позовом: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), від імені та в інтересах якої діє адвокат Брижатий Дмитро Сергійович (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ),

до: Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (, місцезнаходження: вул. Тетральна, 10, м. Вінниця, 21050)

про: визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

05.12.2025 через підсистему "Електронний суд" до суду надійшла позовна заява за підписом адвоката Брижатого Д.С., подана від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про:

- визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення позивачу нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення як учаснику бойових дій за 2014 рік у кількості 14 діб, додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення як учаснику бойових дій за 2015 рік у кількості 14 діб, додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення як учаснику бойових дій за 2016 рік у кількості 14 діб, додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення як учаснику бойових дій за 2017 рік у кількості 14 діб, додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення як учаснику бойових дій за 2018 рік у кількості 14 діб, додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення як учаснику бойових дій за 2019 рік у кількості 12 діб, додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення як учаснику бойових дій за 2020 рік у кількості 2 доби; додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення як учаснику бойових дій за 2021 рік у кількості 14 діб, додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення як учаснику бойових дій за 2023 рік у кількості 14 діб; додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення як учаснику бойових дій за 2024 рік у кількості 14 діб, загальною кількістю 126 діб;

- зобов`язання відповідача провести нарахування та виплату позивачу грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення як учаснику бойових дій за 2014 рік у кількості 14 діб, додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення як учаснику бойових дій за 2015 рік у кількості 14 діб, додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення як учаснику бойових дій за 2016 рік у кількості 14 діб, додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення як учаснику бойових дій за 2017 рік у кількості 14 діб, додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення як учаснику бойових дій за 2018 рік у кількості 14 діб, додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення як учаснику бойових дій за 2019 рік у кількості 12 діб, додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення як учаснику бойових дій за 2020 рік у кількості 2 доби; додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення як учаснику бойових дій за 2021 рік у кількості 14 діб, додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення як учаснику бойових дій за 2023 рік у кількості 14 діб; додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення як учаснику бойових дій за 2024 рік у кількості 14 діб, загальною кількістю 126 діб.

Разом з позовною заявою представник позивача подав клопотання про поновлення строку звернення до суду з цим позовом, посилаючись на те, що позивач з поважних причин пропустив строк, встановлений статтею 233 КЗпП України.

Вирішуючи заяву про поновлення строку звернення, суд зазначає наступне.

Особливості строків звернення до адміністративного суду врегульовані статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України), частиною 2 якої передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина 3 статті 122 КАС України).

Водночас положення статті 122 КАС України не містять норм, які б врегульовували особливості звернення до суду осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення військовослужбовців).

Такі відносини врегульовано Кодексом законів про працю України, відповідно до частин 1 та 2 статті 233 якого у редакції, яка діяла до 19.07.2022, передбачалось, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Тобто, у редакції КЗпП України, що була чинною до 19.07.2022, у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати, працівник мав право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати (грошового забезпечення) без обмеження будь-яким строком.

19.07.2022 набув чинності Закон України від 01.07.2022 № 2352-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин", яким внесені зміни до законодавства про працю.

Так, пунктом 18 частини 1 розділу І Закону № 2352-IX назву та частини першу і другу статті 233 Кодексу законів про працю України викладено в такій редакції:

"Стаття 233. Строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів.

Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)".

Отже, Законом № 2352-IX внесено зміни до статті 233 КЗпП України, а відтак змінено нормативне регулювання правовідносин, які виникли з питань щодо стягнення (виплати) заробітної плати (її складових).

Відтак починаючи з 19.07.2022 у КЗпП України відсутня норма, яка б передбачала право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, у разі порушення законодавства про оплату праці, без обмеження будь-яким строком.

Водночас після внесення Законом № 2352-IX відповідних змін частиною другою статті 233 КЗпП України установлено строк звернення до суду у справах про звільнення (місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення) та у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні (тримісячний строк з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні).

У зв`язку із цим, суд зазначає, що початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову (у частині вимог за період з 19.07.2022) слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум, що відбулося шляхом вручення письмового документа, у якому детально зазначено суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні.

Як видно зі змісту позовної заяви, предметом оскарження за цим позовом є протиправна бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати позивачу грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення як учаснику бойових дій за 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2023, 2024 роки.

При цьому зі змісту позовоної заяви видно, що наказом ГУНП у Вінницькій області від 03.07.2025 № 112 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 10.07.2025 відповідно до п. 2 (через хворобу) ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" та при звільненні сплачено компенсацію за невикористані щорічні основні та додаткові оплачувані відпустки: за 2015 рік 2 доби, за 2017 рік 1 доба, за 2018 1 доба, за 2019 рік 1 доба, за 2021 рік 37 діб, за 2022 рік 20 діб, за 2023 рік 39 діб, за 2024 рік 40 діб, за 2025 рік 20 діб. Компенсацію за дні невикористаних відпусток нараховано ОСОБА_1 у сумі 193445,58 грн.

Також до матеріалів позовної заяви долучено лист відповідача від 02.09.2025 № 836/12/01-2025, з якого вбачається, що його оформлено у відповідь на звернення позивача від 27.08.2025, у тому числі щодо виплати компенсації за невикористану відпустку у період з 2014 року по 2025 рік, зокрема у вигляді 14 додаткових днів відпустки на рік, які надаються учасникам бойових дій.

Звідси випливає, що позивач не був належним чином обізнаний про обсяг нарахованої та виплаченої йому компенсації за невикористані відпустки та лише після отримання вказаного листа, який містить позицію відповідача щодо відмови у перерахунку та виплаті компенсації за невикористані відпустки, дізнався про порушення своїх прав та інтересів.

З огляду на викладене суд доходить до висновку, що строк звернення до суду позивачем не пропущений, а тому заява про поновлення такого строку задоволенню не підлягає.

Водночас питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду у цій частині позовних вимог може бути переглянуте судом на інших стадіях судового процесу за ініціативою відповідача та у разі надання ним нових доказів, які б вказували на пропущення позивачем строку звернення до суду.

В решті позовна заява відповідає вимогам статей 160, 161, 172 КАС України. Справа підсудна Вінницькому окружному адміністративному суду. Від сплати судового збору позивач звільнений на підставі положень п. 8 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". Підстав для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження в адміністративній справі не встановлено.

Отже, позовну заяву належить прийняти до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі.

Визначаючись щодо того, за якими правилами позовного провадження (загального чи спрощеного) розглядати справу, суд враховує положення ч. 2 ст. 257 КАС України, згідно з якими за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі (ч. 1 ст. 260 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 257 КАС України при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

З огляду на викладене та беручи до уваги, що за характером спірних правовідносин, предметом доказування і складом учасників ця справа має ознаки адміністративної справи незначної складності та не потребує заслуховування усних пояснень сторін для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд доходить висновку про можливість її розгляду та вирішення в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Керуючись ст.ст. 32, 171, 248, 256, 257, 260, 262, 294 КАС України, -

УХВАЛИВ:

1. Залишити без задоволення клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду, оскільки відсутні достатні підстави вважати, що такий строк пропущений.

2. Відкрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

3. Розгляд справи здійснювати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

4. Роз`яснити учасникам справи, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті розпочнеться через 30 днів з дня відкриття провадження у справі.

5. Встановити відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву з дотриманням вимог, передбачених ст. 162 КАС України.

6. Встановити позивачу 3-денний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подання відповіді на відзив в порядку, визначеному ст. 163 КАС України.

7. Встановити відповідачу 3-денний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення в порядку, визначеному ст. 164 КАС України.

8. Інформацію по справі сторони можуть отримати на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: "http://court.gov.ua/fair/".

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя Сало Павло Ігорович