Справа № 945/2758/25
Суддя: Павленко І. В.
Дата ухвалення: 2025-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 945/2758/25
Провадження № 2-а/945/31/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року м. Миколаїв

Суддя Миколаївського районного суду Миколаївської області Павленко І.В., розглянувши матеріали заяви - скарги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на бездіяльність службових осіб ГУНП в Миколаївській області, що полягає у ненаданні відповіді на адвокатський запит,

ВСТАНОВИВ:

09 грудня 2025 року ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Данілової Катерини Юріївни в системі «Електронний суд» звернулися до Миколаївського районного суду Миколаївської області з заявою-скаргою до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на бездіяльність службових осіб ГУНП в Миколаївській області, що полягає у ненаданні відповіді на адвокатський запит.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 грудня 2025 року справа розподілена та передана головуючому судді (судді-доповідачу) Павленко І.В.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, у тому числі, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Дослідивши матеріали справи, вирішуючи питання про підсудність даної справи, суд приходить до висновку про направлення матеріалів справи за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Центрального районного суду м. Миколаєва, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 25 КАС України, адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом. Якщо така особа не має місця проживання (перебування) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача. У разі невизначеності цим Кодексом територіальної підсудності адміністративної справи така справа розглядається адміністративним судом за вибором позивача.

У позовній заяві представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказана адреса місця проживання позивача до територіальної юрисдикції (підсудності) Миколаївського районного суду Миколаївської області не відноситься.

За загальним правилом підсудності, визначеними ч. 2 ст. 26 КАС України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

В позовній заяві представник позивача зазначає відповідачем Головне управління Національної поліції в Миколаївській області, юридична адреса якого: 54005, Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Захисників Миколаєва, буд. 5, що територіально належить до Миколаївського (Центрального) району м. Миколаєва, на яку поширюється юрисдикція Центрального районного суду м. Миколаєва.

За вказаних обставин, цей позов не підсудний Миколаївському районному суду Миколаївської області, а враховуючи правила загальної підсудності та ст. 26 КАС України, компетентним судом, якому територіально належить розглядати вказану адміністративну справу, є суд за місцем знаходженням відповідача - Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, яким є Центральний районний суд м. Миколаєва.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на «суд, встановлений законом», охоплює не лише правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, що регулюють його діяльність (рішення ЄСПЛ у справі «Сокуренко і Стригун проти України», заяви № 29458/04 та № 29465/04, § 24), у тому числі всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (рішення ЄСПЛ у справі Leo ZAND v. Austria, заява № 7360/76, § 68). Якщо суд не має юрисдикції судити підсудного відповідно до чинних положень національного права, він не є «встановленим законом» (рішення ЄСПЛ у справах Jorgic v. Germany, заява 74613/01, § 64).

Положенням ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 318 КАС України, рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу.

Отже, порушення адміністративним судом правил як предметної, так і територіальної підсудності, є підставою для скасування судового рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Наведене дає підстави стверджувати, що процесуальний закон забороняє адміністративним судам розглядати справи, які йому територіально не підсудні, і зобов`язує суд направити таку справу на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 6, 8 ст. 29 КАС України, суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Питання про передачу адміністративної справи, крім випадку, визначеного пунктами 4-6 частини першої цієї статті, суд вирішує ухвалою. Ухвалу про передачу адміністративної справи з одного адміністративного суду до іншого може бути оскаржено.

Передача адміністративної справи з одного суду до іншого на підставі відповідної ухвали, яка підлягає оскарженню, здійснюється не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

Статтею 30 КАС України встановлено, що адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана. Спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються.

Керуючись статтями 25-26, 29-30, 171 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Справу за заявою - скаргою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на бездіяльність службових осіб ГУНП в Миколаївській області, що полягає у ненаданні відповіді на адвокатський запит передати за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Центрального районного суду м. Миколаєва.

Передачу справи здійснити не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

Копію ухвали надіслати позивачу та його представнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення та підписання суддею.

Суддя І.В. Павленко

10.12.2025