Справа № 240/6313/25
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року м. Житомир справа № 240/6313/25

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Майстренко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 05.11.2024 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку згідно зі статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 пенсію зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до вимог статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 16.09.2024.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він набув право на призначення пільгової пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки проживав та проживає в населених пунктах, які належать до переліку населених пунктів, віднесених до зони гарантованого добровільного відселення з моменту аварії по теперішній час. Подані ним документи, при зверненні до територіального органу Пенсійного фонду України, не викликають сумнівів щодо його проживання в зоні гарантованого добровільного відселення. Вважає, що відмова відповідача у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку на шість років є необґрунтованою.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідачі - Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надіслали до суду відзиви на позовну заяву, в яких просять відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Представники зазначають, що станом на 01.01.1993 період проживання (роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення позивача становить 02 роки 10 місяців 28 днів, що не дає право на зниження пенсійного віку для виходу на пенсію на 6 років відповідно до Закону № 796. При обрахунку періоду проживання (роботи) для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку не взято до уваги довідку № 13 від 17.09.2024, видану Овруцьким ліцеєм № 4, про період навчання в середній школі з 01.09.1977 по 26.06.1987, так як довідки навчальних закладів не передбачені абзацами 5, 6 підпункту 7 пункту 2.1 Порядку 22-1 щодо визначення факту проживання на забрудненій території. Оскільки наданими позивачем документами не підтверджено постійне проживання/роботу у зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії на Чорнобильській АЕС (26.04.1986) упродовж не менше 3 років станом на 01.01.1993, тому підстави для застосування до позивача положень статті 55 Закону № 796 щодо призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відсутні. Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, на думку відповідачів, є правомірним.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами із прийняттям рішення відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України.

Розглянувши дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні) з особливостями, визначеними статтями 257 - 262 КАС України, а також дослідивши подані сторонами документи, суд встановив таке.

Судом встановлено, що позивач має посвідчення серії НОМЕР_1 громадянина, потерпілого від Чорнобильської катастрофи, видане Житомирською обласною державною адміністрацією 04.12.2006 року.

Згідно з витягом з реєстру територіальної громади №2024/ позивач з 24.03.1993 року зареєстрований в с. Радчиці Коростенського (Овруцього) району Житомирської області.

16.09.2024 року позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області, за принципом екстериторіальності, розглянуто заяву позивача та за результатами розгляду заяви прийнято рішення №17 від 05.11.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону №796, оскільки не підтвердженого факт проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 1 січня 1993 року не менше 3 років. В рішенні вказано, що до 01.01.1993 року за наданими документами заявник проживав в третій зоні - 2 роки 2 місяців 14 днів, всього термін проживання у вищезазначеній зоні до 31.12.2014 року становить 2 роки 2 місяці 14 днів. Страховий стаж роботи заявника становить 33 роки 3 місяці 13 днів. Результати розгляду документів, доданих до заяви: до страхового стажу роботи заявника зараховано всі періоди роботи. Період проживання з 28.08.1987 року по 10.11.1988 року - Овруцький район та з 15.04.1991 року по 02.01.2013 року в м. Овруч не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення (відноситься до зони посиленого радіаційного контролю, що є четвертою зоною). Заявник не має права на призначення пенсії за віком в зв`язку з відсутністю необхідного терміну проживання в третій зоні потерпілих від ЧАЕС.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 16 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05.11.1991 застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону № 1058-IV. Так, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення передбачає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991 (далі - Закон №796-XII).

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, визначені ст. 55 Закону №796-XII.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону №796-XI, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Зокрема, особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років пенсійний вік зменшується на 3 роки* та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

При цьому, в примітці до п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону №796-XII зазначено, що початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше (ст. 55 Закону №796-XII).

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та яка проживала або працювала на території у зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії на ЧАЕС до 01.01.1993 протягом не менше 3 років має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, але не більше 6 років.

Виходячи із змісту правовідносин, які регулюються Законом №796-ХІІ, обов`язковий для отримання особою статусу постраждалого від Чорнобильської катастрофи період проживання та роботи починає свій перебіг від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто з 26.04.1986. Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Отже, щодо проживання та (або) праці потерпілої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом 3 років станом на 01.01.1993, то його необхідно обраховувати з 26.04.1986 по 01.01.1993.

При цьому, суд звертає увагу на те, що зменшення пенсійного віку на 6 років відповідно до ст. 55 Закону №796-ХІІ можливе за наявності двох умов: 1) початкова величина зниження пенсійного віку 3 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року; 2) проживання щонайменше 3 роки станом на 1 січня 1993 року є умовою для додаткового зменшення пенсійного віку (1 рік за 2 роки проживання, роботи).

Згідно з довідкою № 13 від 17.09.2024, яка видана Овруцьким ліцеєм № 4, підтверджено, що ОСОБА_1 дійсно навчався в Овруцькій середній школі №4 з 01.09.1977 р. по 26.06.1987 р.

Водночас, період навчання позивача в середній школі з 01.09.1977 по 26.06.1987 не зарахований відповідачем до періоду проживання/навчання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення, так як довідки навчальних закладів не передбачені абзацами 5, 6 підпункту 7 пункту 2.1 Порядку 22-1 для підтвердження факту проживання на забрудненій території.

Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 11.11.2024 у справі №460/19947/23 зазначив, що оскільки військова служба та навчання зазвичай є тривалими періодами, протягом яких особа постійно перебуває (проживає) в певному місці, такі періоди можуть бути прирівняні до постійного проживання або роботи в зоні радіаційного забруднення і враховані під час призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку лише за умови, що останні безпосередньо проходили в забрудненій зоні і зазначене буде підтверджено відповідними документами, які однозначно вказують на місцезнаходження позивача у радіоактивній зоні протягом відповідного періоду (довідка з гуртожитку навчального закладу, в якому проживав позивач під час навчання; військовий квиток, довідка з військової частини про її місце дислокації або інші документи, з яких вбачається інформація про місце розташування військової частини).

У постановах від 19 вересня 2019 року у справі № 556/1172/17, від 11 березня 2024 року у справі № 500/2422/23, від 19 вересня 2024 року у справі № 460/23707/22, від 02 жовтня 2024 року у справі № 500/551/23 Верховний Суд зазначив про те, що виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням, або у зв`язку з роботою в такій місцевості. При цьому зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.

Оцінюючи надану позивачем довідку, суд зазначає, що позивач є особою, стосовно якої застосовується початкова величина зниження пенсійного віку на 3 роки, оскільки відповідно до наданої довідки з моменту аварії по 31 липня 1986 року він проживав у зоні гарантованого добровільного відселення, що надає йому право на зниження пенсійного віку.

Що стосується додаткового зниження пенсійного віку ще на 3 роки, то суд враховує, що позивачу може бути знижено пенсійний вік ще додатково на один рік за кожні 2 роки проживання, роботи у зоні гарантованого добровільного відселення.

Тобто призначення позивачу відповідно до вимог частини другої статті 55 Закону № 796-XII пенсії із зниженням пенсійного віку можливо, окрім іншого, за умови постійного проживання у цій зоні станом на 1 січня 1993 року сумарно ще 6 років, яке відповідно надає право на зниження пенсійного віку ще на три роки (один рік за кожні 2 роки проживання, роботи).

У ході судового розгляду справи встановлено, що позивач відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 від 07.09.1987 працював з:

- з 28.08.1987 по 10.11.1988 на Овруцькому льонозаводі, який знаходиться в с. Слобода-Шоломківська Овруцького району (довідка виконавчого комітету Овруцької міської ради Житомирської області №2647 від 16.09.2024), що становить 1 рік 2 місяці 13 днів;

- з 15.04.1991 по 02.01.2013 в Овруцькій спеціалізованій будівельно-монтажній дільниці (ССМУ), яка знаходиться в м. Овруч (довідка виконавчого комітету Овруцької міської ради Житомирської області № 2648 від 16.09.2024), що станом на 01.01.1993 року становить 1 рік 8 місяців 17 днів.

Відповідно до переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою КМ УРСР від 23.07.1991 № 106, с. Слобода-Шоломківська та м. Овруч відносяться до зони гарантованого добровільного відселення.

Разом з тим, сукупно період роботи у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 року становить 2 роки 10 місяців 30 днів, що дає право на зниження позивачу пенсійного віку лише на один рік при необхідних трьох. Інших доказів проживання або праці у зоні гарантованого добровільного відселення від моменту аварії до 01.01.1993 позивач не надав.

З урахуванням застосування до позивача початкової величини зниження пенсійного віку позивач сукупно має право на зниження пенсійного віку на 4 роки, що є недостатнім для призначення пенсії у віці 54 років.

Враховуючи те, що у цій справі відсутні підстави для призначення позивачу пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, на 6 років, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Зважаючи на відмову у задоволенні позову, судові витрати, понесені позивачем, не підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКІІП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м. Житомир, 10003, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатської області (88000, м. Ужгород, пл. Народна, 3) про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Майстренко