Справа № 160/16158/25
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов?язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, 3 роки - стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття суддею права для призначення на посаду судді, згідно з вимогами частини 2 статті 137 Закону 1402-VIII (в редакції, що діє з 05.08.2018) та визначення стажу на посаді судді ОСОБА_1 тривалістю 22 роки 2 місяці 13 днів;
-зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді з 14.04.2025 період роботи на посаді юрисконсульта Державної холдингової компанії «Павлоградвугілля» Першотравенського управління житлово-комунального господарства з 24.09.1997 по 10.02.2003, тривалістю 3 роки, - стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття суддею права для призначення на посаду судді, згідно з вимогами частини 2 статті 137 Закону 1402-VIII (в редакції, що діє з 05.08.2018), визначивши загальний стаж роботи на посаді судді 25 років 2 місяці 7 днів;
-зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 14.04.2025, виходячи із загального стажу роботи на посаді судді - 25 років 2 місяці 7 днів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.06.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Від ГУ ПФУ в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову. Обґрунтовуючи заперечення проти позовних вимог, зазначив, що відповідно до частини 3 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402 від 02.06.2016 (далі Закон №1402) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Враховуючи зазначене, оскільки чинним Законом №1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування щомісячного грошового утримання, то відсутні правові підстави для обрахунку щомісячного грошового утримання судді одночасно за складовими, які передбачені для різних формул обрахунку грошового утримання (розміру щомісячної суддівської винагороди) за Законом №1402-VIII, а розміру відсотку - за Законом №2453-VI.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Указом Президента України від 03.02.2003 №58/2003 призначена строком на 5 років на посаду судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області та згідно наказу №26 від 20.02.2003 зарахована до штату суду.
Постановою Верховної Ради України від 22.05.2008 №300-VI ОСОБА_1 обрана безстроково суддею Першотравенського міського суду Дніпропетровської області, згідно наказу суду №26-к від 26.06.2008 зарахована до штату суду.
Маючи необхідний стаж для звільнення у відставку, позивач у березні 2025 року звернулася до Вищої ради правосуддя з відповідною заявою, надавши документи, що підтверджують її право на звільнення у відставку та підтверджують стаж.
Рішенням Вищої ради правосуддя від 10.04.2025 №783/0/15-25 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області у зв?язку з поданням заяви про відставку» позивача звільнено у відставку.

Відповідно до вказаного рішення Вищої ради правосуддя стаж роботи на посаді судді обраховується з дати призначення (обрання) судді на посаду по дату ухвалення Радою відповідного рішення або по дату припинення повноважень судді у зв?язку з досягненням суддею шістдесяти п?яти років згідно пункту 16.3 глави 15 Регламенту Вищої ради правосуддя, затвердженого рішенням ВРП від 24.01.2017 №52/0/15-17 (зі змінами).

Також Вища рада правосуддя у своєму рішенні від 10.04.2025 щодо звільнення у відставку позивача зазначила, що до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню період роботи на посаді юрисконсульта Державної холдингової компанії «Павлоградвугілля» Першотравенського управління житлово-комунального господарства з 24.09.1997 по 10.02.2003, тривалістю 3 роки - стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття суддею права для призначення на посаду судді. Загальний стаж роботи судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , що дає їй право на відставку, станом на дату ухвалення Вищою радою правосуддя цього рішення становить 25 років 2 місяці 7 днів.

Наказом в.о. голови Першотравенського міського суду Дніпропетровської області №28-К від 14.04.2025 позивача звільнено у відставку з посади судді цього суду згідно рішення Вищої ради правосуддя від 10.04.2025 №783/0/15-25 та відраховано зі штату суду 14.04.2025.

Стаж роботи позивача на посаді юрисконсульта Державної холдингової компанії «Павлоградвугілля» Першотравенського управління житлово-комунального господарства з 24.09.1997 по 10.02.2003 підтверджується трудовою книжкою позивача.

Прізвище « ОСОБА_2 » у трудовій книжці зазначено рядом з прізвищем « ОСОБА_3 », оскільки позивач з 1992 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 (копія свідоцтва про укладення шлюбу додано до позову).

Згідно розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, від 18.04.2025 стаж позивача, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складає 25 років 02 місяці 12 днів, з яких: стаж на посаді судді - 22 роки 02 місяці 12 днів, стаж на посаді юрисконсульта Державної холдингової компанії «Павлоградвугілля» Першотравенського управління житлово-комунального господарства - 3 роки.

З матеріалів справи вбачається, що 29.04.2025 ОСОБА_1 звернулась з заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області №66 від 05.05.2025 позивачу призначено довічне грошове утримання в розмірі 54% від середнього заробітку 113508 грн. в сумі 61 294,32 грн.

Рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області №66 від 05.05.2025 позивачу при нарахуванні довічного грошового утримання судді у відставці зараховано лише стаж роботи безпосередньо на посаді судді 22 роки та не зараховано стаж на посаді юрисконсульта, тривалістю 3 роки, який вимагається законом як мінімальний для набуття суддею права для призначення на посаду судді, згідно з вимогами частини 2 статті 137 Закону 1402-VІІ (в редакції, що діє з 05.08.2018 року).

Вважаючи, що відповідачем допущено протиправні дії у зв`язку з неправильним визначенням показника відсоткового значення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Суд зазначає, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу та поширюються на всіх суддів України. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Таким чином, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень, так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці.

Відповідно до ч.1 ст.142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Частина 2 цієї статті передбачає, що суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною 1 цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною 1 цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з ч.3 ст.142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Згідно із частиною 1 статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді (ч.2 ст.137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до п.34 Розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №1402-УІІІ судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Досліджуючи поняття "щомісячне довічне грошове утримання судді", Конституційний суд України у мотивувальній частині рішення від 14.12.2011 №18-рп/2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

У Рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 № 3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу.

Також у вказаному рішенні зазначено, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій статті 55 Конституції України (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини).

Аналогічна позиція викладена у Рішенні Конституційного Суду України від 08.06.2016 №4-рп/2016 (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці).

Згідно з пунктом 4 частини 6 статті 126 Конституції України підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку.

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 № 10-рп/2013).

Стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 06.03.2018 у справі №308/6953/17, від 19.06.2018 у справі №243/4448/17, від 11.09.2018 у справі №428/4671/17, від 01.10.2018 у справі №541/503/17, від 17.10.2018 у справі №140/263/17, від 23.10.2018 у справі №686/10100/15-а, від 30.01.2020 у справі № 592/3694/17, від 23.06.2022 у справі №420/1987/21, від 08.09.2022 у справі №380/10696/21.

Таким чином, Вища рада правосуддя є єдиним, конституційним органом, який при прийнятті рішення про звільнення судді у відставку обчислює необхідний стаж роботи на посаді судді, з якого і має розраховуватись та виплачуватись відповідне грошове утримання.

Вища рада правосуддя у своєму рішенні від 10.04.2025 щодо звільнення у відставку позивача зазначила, що до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню період роботи на посаді юрисконсульта Державної холдингової компанії «Павлоградвугілля» Першотравенського управління житлово-комунального господарства з 24.09.1997 по 10.02.2003, тривалістю 3 роки - стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття суддею права для призначення на посаду судді. загальний стаж роботи судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , що дає їй право на відставку, станом на дату ухвалення Вищою радою правосуддя цього рішення становить 25 років 2 місяці 7 днів.

Частиною 2 статті 137 Закону № 1402-VIII встановлено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Системний аналіз вказаної норми в її взаємозв`язку з абзацом 4 пункту 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII дає підстави для висновку, що з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України Про судоустрій і статус суддів у зв`язку з прийняттям Закону України Про Вищий антикорупційний суд, яким внесено зміни до статті 137 Закону № 1402-VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Саме такий правовий висновок викладений у рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.11.2018, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2019 у справі № 9901/805/18.

У цій постанові Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновками колегії суддів Касаційного адміністративного суду та зазначила, що частину 2 статті 137 Закону №1402-VIII (у редакції, яка діє з 05.08.2018) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону № 2862-XII (у редакції, чинній станом на 04.08.2003) на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший 25 років, який мав вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менше як 3 роки, проживав в Україні не менше як 10 років та володів державною мовою.

Зазначене свідчить про наявність у позивача права на зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, додатково 3 років роботи в галузі права.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про зарахування стажу на посаді судді - 22 роки 02 місяці 12 днів, стажу на посаді юрисконсульта Державної холдингової компанії «Павлоградвугілля» Першотравенського управління житлово-комунального господарства - 3 роки.

Отже, станом на дату ухвалення рішення загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , який дає право на відставку, за рішенням ВРП від 10.04.2025 №783/0/15-25 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області у зв?язку з поданням заяви про відставку» становить 25 років 2 місяці 7 днів.

Однак, відповідач не врахував визначений Вищою радою правосуддя у рішенні від 10.04.2025 №783/0/15-25 стаж судді при звільненні у відставку для призначення щомісячного грошового утримання, а також припустився помилки щодо правозастосування наведених норм права, що призвело до порушення прав позивача, а тому дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо призначення судді у відставці ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 54% винагороди судді, яка працює на відповідній посаді є протиправними.

У межах спірних правовідносин відповідачем вчинено дії, а саме: визначення позивачу відсотка суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді при призначенні щомісячного грошового утримання, однак у розмірі, що не відповідає вимогам закону, що визнано судом протиправним.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист. Крім того, суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Засіб захисту, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правового захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 968,96 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 4-10, 19, 77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 236 293, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов?язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, 3 роки - стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття суддею права для призначення на посаду судді, згідно з вимогами частини статті 137 Закону 1402-VIII (в редакції, що діє з 05.08.2018 року), та визначення стажу на посаді судді ОСОБА_1 тривалістю 22 роки 2 місяці 13 днів.

Зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати з 14.04.2025 ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді період роботи на посаді юрисконсульта Державної холдингової компанії «Павлоградвугілля» Першотравенського управління житлово-комунального господарства з 24.09.1997 по 10.02.2003, тривалістю 3 роки, - стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття суддею права для призначення на посаду судді, згідно з вимогами частини 2 статті 137 Закону 1402-VIII (в редакції, що діє з 05.08.2018), визначивши загальний стаж роботи на посаді судді 25 років 2 місяці 7 днів.

Зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 14.04.2025, виходячи із загального стажу роботи на посаді судді - 25 років 2 місяці 7 днів.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Маковська