Справа № 640/12387/21
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2025-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року ЛуцькСправа № 640/12387/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СМАЙТ КОР» до Головного управління ДПС у місті Києві про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування наказу, податкових повідомлень-рішень, рішень про застосування штрафних санкцій та податкової вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СМАЙТ КОР» (далі ТОВ «СМАЙТ КОР», позивач) (до зміни найменування ТОВ «Всеукраїнське бюро технічної інвентаризації, реєстрації та оцінки нерухомого майна») звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у місті Києві (далі ГУ ДПС у місті Києві) про визнання протиправними дій щодо проведення документальної планової виїзної перевірки; визнання протиправним та скасування наказу №1417-п від 15.02.2021; визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19.04.2021 №2, №2 та №2; визнання протиправними та скасування рішень про застосування штрафних санкцій від 19.04.2021 №2 та №2; визнання протиправною та скасування податкової вимоги №Ю-2 від 19.04.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до наказу від 15.02.2021 №1417-п ГУ ДПС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Всеукраїнське бюро технічної інвентаризації, реєстрації та оцінки нерухомого майна».

За результатами перевірки ГУ ДПС у м. Києві складено акт від 19.03.2021 №22123/26-15-07-09-02-39721303/30, в якому контролюючий орган вказав про порушення позивачем:

- підпункту 164.2.1 пункту 164.2 ст.164, підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168, пункту 54.2 статті 54, пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого позивачем занижено податкове зобов`язання по сплаті до бюджету податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 346644 грн., в тому числі за 2017 рік - 133 668 грн., за 2018 рік 72882 грн., за 2019 рік - 113 094 грн., за III квартали 2020 року - 27 000 грн.

- пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ з урахування статті 176, підпункту 168.1.1. пункту 168.1 статті 168 ПК України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті до бюджету військового збору на загальну суму 28911,68 грн, в тому числі за 2017 рік - 11132,68 грн., за 2018 рік - 6073,5 грн., за 2019 рік - 9430,50 грн, за III квартали 2020 року - 2275 грн.;

- підпункту 51.1 статті 51, пункту 70.16 статті 70, підпункту 176.2 «б» пункту 176.2 статті 176 ПК України, р. ІІ «Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» затвердженого наказом Мінфіну України від 13.01.2015 №4 з врахуванням внесених змін, а саме невірно визначено ознаку доходу, що призвело до збільшення податкових зобов`язань;

- пункту 1 частини першої статті 7 та пункту 5 статті 8 Закону України від 08.07.2010 №2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон №2464-VІ), в результаті чого занижено зобов`язання по сплаті єдиного внеску на загальну суму 200480,50 грн., в тому числі за 2017 рік - 36861 грн, за 2018 рік - 64159,78 грн, за 2019 рік - 66459,8 грн, за 9 місяців 2020 року - 33000 грн;

- частини восьмої статті 9 Закону №2464-VI несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період травень 2015 року.

Не погоджуючись з висновками податкового органу, викладеними в акті перевірки позивач звернувся до ГУ ДПС у м. Києві із запереченнями, однак 19.04.2021 отримав відповідь згідно із якою комісією прийнято рішення залишити без задоволення заперечення до акту перевірки, а висновки до акту перевірки залишити без змін.

23.04.2021 позивачем отримано податкові повідомлення-рішення:

№2 від 19.04.2021 яким до позивача застосовано фінансові санкції у сумі 1 020,00 грн.;

№2 від 19.04.2021, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, пені з податку на доходи фізичних осіб у сумі 426 555,00 грн., з яких 326 644, 00 грн - за податковим зобов`язанням, 79 911, 00 грн - за штрафними санкціями;

№2 від 19.04.2021 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, пені з військового збору у сумі 35 546, 25 грн, з яких 28887,00 грн - за податковим зобов`язанням, 6 659, 25 грн - за штрафними санкціями;

а також рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №2 від 19.04.2021 у розмірі 83 740,25 грн та №2 від 19.04.2021 у розмірі 161,68 грн та вимогу №Ю-2 від 19.04.2021 про сплату недоїмки з єдиного внеску у сумі 200 480, 50 грн.

Позивача не погоджуючись з висновками, викладеними в акті перевірки, та вважає, що перевірка проводилась відповідачем протиправно, оскільки станом на день прийняття наказу ГУ ДПС у м. Києві №1417-п від 15.02.2021 діяв мораторій на проведення документальних перевірок правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, встановлений пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України

Також позивач вказує, що податковим органом перевищено термін проведення перевірки встановлений оскаржуваним наказом.

Так, згідно із наказом термін перевірки становить 10 робочих днів, починаючи з 26.02.2021, проте перевірка проводилась з 26.02.2021 по 12.03.2021, тобто 11 робочих днів. Наказу на продовження терміну перевірки податковим органом не приймалось. Таким чином, відповідачем порушено статті 82 ПК України.

Окрім цього, позивач вказує, що податковий орган проводив перевірку без належного повідомлення позивача про її початок, оскільки в акті перевірки вказано, що позивача повідомлено з направленням на право проведення документальної планової перевірки 02.03.2021, в той час, податковим органом вказано, що фактично перевірка проводилась з 26.02.2021.

Вказані обставини, на думку позивача, є підставою для визнання дій по проведенню перевірки протиправними, а прийняті висновки за результатом такої перевірки підлягають скасуванню.

По суті виявлених порушень позивач зазначає, що зважаючи на положення ПК України, які визначають різний порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою у вигляді заробітної плати від роботодавця, який виступає податковим агентом, та доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, ключовим є встановлення фактичного змісту та характеру відносин за цивільно-правовими договорами, укладеними з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 , та визначення чи є вони відмінними від посадових обов`язків ОСОБА_1 , як керівника товариства, або навпаки тотожними трудовій функції.

Відповідачем при проведенні перевірки не надано оцінки щодо повноважень та обов`язків керівника Товариства згідно зі статутом та посадовою інструкцією директора Товариства, не співставлено з предметом договорів, не встановлено чи є такі функції тотожними, чи навпаки відмінними, що свідчить про передчасність та помилковість висновків про фактичне виконання обов`язків за трудовим договором.

Під час проведення перевірки податковим органом встановлено, що ОСОБА_2 є директором Товариства від 27.03.2015 року (прийнятий за основним місцем роботи), має посадову інструкцію, згідно із якою до завдань та обов`язків директора входило виконання адміністративних, організаційних, контролюючих функцій. Жодних додаткових завдань та обов`язків директор Товариства не має.

Так, під час здійснення підприємницької відповідальності позивачем, в особі Директора, який діяв на підставі рішень учасника Товариства, укладено договори з контрагентами, у тому числі з ФОП ОСОБА_1 , що в повному обсязі відображено позивачем в бухгалтерському та податковому обліках.

ФОП ОСОБА_1 фактично виконував послуги з технічного консультування у сфері інжинірингу, що відповідає зареєстрованим кодам видів економічної діяльності та первинній документації наданій податковому органу під час перевірки.

Укладені між позивачем та ФОП ОСОБА_1 договори про надання послуг (цивільно-правові угоди) та акти наданих послуг вони є належно оформленими та містять всі обов`язкові реквізити, зокрема, місце їх складання, найменування наданих послуг з посиланням на відповідний договір, вартість послуг, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис.

На виконання укладених договорів ФОП ОСОБА_1 розробив відповідну технічну документацію на об`єкти нерухомого майна та надав консультативні висновки в сфері інжинірингу та реєстрації об`єктів нерухомого майна.

Отриману оплату згідно вказаних договорів ФОП ОСОБА_1 відобразив у своїх

бухгалтерських та фінансових документах, повністю сплативши всі податки та збори.

Тобто, ФОП ОСОБА_1 надавав послуги позивачу, а позивач отримав та оплатив такі послуги з технічного консультування у сфері інжинірингу.

При цьому, ОСОБА_2 є експертом виконання окремих видів робіт (послуг) пов`язаних із створенням об`єктів архітектури, технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, що підтверджується свідоцтвом № НОМЕР_1 від 15.04.2020 .

Більш того, ФОП ОСОБА_1 надає експертні послуги, що не можуть надаватися особою у якої відсутній підтверджений статус експерта. Окрім цього, директор Товариства діяв у відповідності до норм чинного законодавства України, оскільки повноваження Директора на укладення договорів з ФОП ОСОБА_1 підтверджуються відповідними рішеннями учасника товариства, якими надано право директору Товариства укладати договори з ФОП ОСОБА_1 .

В свою чергу позивачем відображено та сплачено податки із заробітної плати найманого працівника - директора. Оплата послуг, що надавались ФОП ОСОБА_1 не є зарплатним фондом директора.

На думку позивача, податковий орган під час проведення перевірки дійшов помилкового висновку, що надані послуги ФОП ОСОБА_2 , на підставі первинних документів, належать до компетенції та обов`язків найманих працівників підприємства.

Позивач вказує, що основною ознакою, яка відрізняє цивільні (підрядні) відносини від трудових є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

Проаналізувавши норми законодавства стосовно наданих позивачу за цивільно-правовими угодами послуг вбачається, що ФОП ОСОБА_1 надавав експертні послуги, а не здійснював трудову функцію, як директор чи інший працівник товариства, оскільки предметом угод, які укладені між Позивачем та фізичною особою-підприємцем - є надання певних послуг за винагороду, яка сплачується на підставі актів виконаних робіт, тобто праця за цими угодами з боку громадян, що зареєструвались як підприємці є юридично самостійною.

При цьому, обставин, які би вказували на нікчемність договорів, укладених між позивачем та фізичною особою-підприємцем не встановлено.

У зв`язку з цим, у позивача відсутні обов`язки по сплаті єдиного соціального внеску та податку з доходів фізичних осіб із сум, що отримані ФОП ОСОБА_1 згідно договорів укладених між ФОП ОСОБА_3 та позивачем.

З наведених підстав позивач просить адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.05.2021 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (том 1, а.с.221-222).

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву (том 1, а.с.230-238) позовні вимоги заперечила, мотивуючи тим, що відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, статті 77, пункту 82.1 статті 82 та пункту 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, пункту 2 частини першої статті 13, статті 25 Закону №2464-VI, з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 № 89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок» (далі Постанова №89), плану-графіка проведення документальних перевірок суб`єктів господарювання на 2021 рік та згідно із наказом від 15.02.2021 №1417-П, ГУ ДПС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку позивача, про що складено акт від 19.03.2021 №22123/Ж/5/26-15-07-09-02-39721302/30.

Документальною плановою виїзною перевіркою встановлено порушення:

- підпункту 164.2.1 пункту 164.2 ст.164, підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168, пункту 54.2 статті 54, пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого позивачем занижено податкове зобов`язання по сплаті до бюджету податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 346644 грн., в тому числі за 2017 рік - 133 668 грн., за 2018 рік 72882 грн., за 2019 рік - 113 094 грн., за III квартали 2020 року - 27 000 грн.

- пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ з урахування статті 176, підпункту 168.1.1. пункту 168.1 статті 168 ПК України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті до бюджету військового збору на загальну суму 28911,68 грн, в тому числі за 2017 рік - 11132,68 грн., за 2018 рік - 6073,5 грн., за 2019 рік - 9430,50 грн, за III квартали 2020 року - 2275 грн.;

- підпункту 51.1 статті 51, пункту 70.16 статті 70, підпункту 176.2 «б» пункту 176.2 статті 176 ПК України, р. ІІ «Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» затвердженого наказом Мінфіну України від 13.01.2015 №4 з врахуванням внесених змін, а саме невірно визначено ознаку доходу, що призвело до збільшення податкових зобов`язань;

- пункту 1 частини першої статті 7 та пункту 5 статті 8 Закону України від 08.07.2010 №2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон №2464-VІ), в результаті чого занижено зобов`язання по сплаті єдиного внеску на загальну суму 200480,50 грн., в тому числі за 2017 рік - 36861 грн, за 2018 рік - 64159,78 грн, за 2019 рік - 66459,8 грн, за 9 місяців 2020 року - 33000 грн;

- частини восьмої статті 9 Закону №2464-VI несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період травень 2015 року.

Представник відповідача вказує, що ТОВ «Всеукраїнське бюро технічної інвентаризації, реєстрації та оцінки нерухомого майна» з метою виконання основного виду діяльності діяльність у сфері інжинірингу, екології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах укладено договори про надання послуг з ФОП ОСОБА_1 , згідно яких останній надає послуги з технічного консультування у сфері інжинірингу на замовлення позивача.

Поряд з цим ОСОБА_1 є директором ТОВ «Всеукраїнське бюро технічної інвентаризації, реєстрації та оцінки нерухомого майна» (призначений на посаду згідно протоколу №1 загальних зборів засновників від 27.03.2015 (прийнятий за основним місцем роботи), за основним місцем, має посадову інструкцію №1 від 30.04.2015.

Згідно наданих первинних документів, встановлено, що результати наданих послуг (виконаних робіт), оформлюються актами виконаних робіт.

ФОП ОСОБА_2 , зареєстрований як ФОП 28.07.2010, перебуває на спрощеній системі оподаткування, згідно поданих звітів за формою 1 ДФ працю найманих працівників не використовує (ознака доходу «101» відсутня). Основний вид діяльності - діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах, КВЕД виду діяльності - 71.12.

Розрахунки проведено в безготівковій формі (згідно наданих до перевірки банківських виписок) з розрахункового рахунку ТОВ «Всеукраїнське бюро технічної інвентаризації, реєстрації та оцінки нерухомого майна» на розрахунковий рахунок рахунок ФОП ОСОБА_1 .

При детальному розгляді фактично наданих послуг, виконаних ФОП ОСОБА_2 встановлено, що номенклатура наданих послуг, виконаних робіт, вид діяльності ФОП ОСОБА_1 співпадає з основним та фактичним видом діяльності позивача; робота виконувалася тривалий час (з 01.01.2017 по 01.10.2020); винагорода за виконану роботу виплачується регулярно; винагорода від позивача є одним з джерел надходжень ФОП ОСОБА_1 ; виконання робіт проводилось особисто ФОП ОСОБА_2 без залучення найманих працівників, про що свідчать акти наданих послуг (виконаних робіт); фактичний обсяг виконаних робіт, наданих послуг не відповідає прийнятим нормам використання людино-годин; робота виконується інтересах ТОВ «Всеукраїнське бюро технічної інвентаризації, реєстрації та оцінки нерухомого майна» є одним з джерел надходжень ФОП ОСОБА_1 та для здійснення нею господарської діяльності та отримання доходу; роботи ОСОБА_1 як ФОП виконувалися в регламентований час роботи товариства одночасно з виконанням обов`язків згідно трудового договору, відповідно до наданих до перевірки табелів обліку робочого часу ОСОБА_1 дотримувався внутрішнього розпорядку ТОВ «Всеукраїнське бюро технічної інвентаризації, реєстрації та оцінки нерухомого майна» є одним з джерел надходжень ФОП ОСОБА_1 .

Враховуючи те, що підприємство має регламентований час роботи, та те, що виконавець одночасно є найманим працівником та ФОП, встановлено, що ці послуги виконані в межах робочого часу ( під час) виконання основних функцій на підприємстві.

Тобто, надані послуги ФОП ОСОБА_1 на підставі первинних документів, належать до компетенції та обов`язків найманих працівників підприємства.

Отже здійснено висновок що підприємством не дотримано п.п.14.1.231 ст 14 ПКУ, а саме розуміння - розумна економічна причина (ділова мета) мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності.

Таким чином, ФОП ОСОБА_1 одночасно є працівником підприємства, а виконані роботи (надані послуги) згідно Договорів та актів виконаних робіт надані в ході трудової діяльності, та відносяться до функцій та обов`язків найманих працівників підприємства, то суми доходу виплаченого в рамках надання цих послуг та робіт підлягають включенню до загального оподатковуваного, доходу як заробітна плата відповідно до підпунктів 164.2.1 пункту 164.2 статті 164 ПК України, а сторони договору прирівнюються до працівника та роботодавця в розумінні підпунктів 14.1.195 та 14.1.222 пункту 14.1 статті 14 ПК України та фактично є трудовими.

На думку податкового органу, платник податків, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених Податковим кодексом та іншим законодавством, шляхом перерахування коштів фізичним особам як виплату за надані послуги ФОП.

Щодо строків на проведення планових перевірок представник відповідача зазначає, що 08.03.2021 був офіційно вихідним днем, а тому перевірка проводилась протягом 10 робочих днів, а саме з 26.02.2021 по 12.03.2021.

З огляду на вказане представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити.

У поданій до суду відповіді на відзив позивач підтримав позовні вимоги з підстав, що є аналогічними доводам позовної заяви Звертає увагу, що у відзиві на адміністративний позов ГУ ДПС у м. Києві ніяким чином не спростовує обґрунтування незаконності наказу ГУ ДПС у м. Києві від 15.02.2021 №1417-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Всеукраїнське бюро технічної інвентаризації, реєстрації та оцінки нерухомого майна» від 15.02.2021 , а також те, що податковий орган проводив перевірку без належного повідомлення позивача про її початок. Також відповідач зробив висновок, що між позивачем та ФОП ОСОБА_2 виникли трудові відносини, що сталою підставою для прийняття оспорюваних податкових рішень, однак на підтвердження своїх тверджень ГУ ДПС у м. Києві не надає жодних належних та допустимих доказів.

В той же час, згідно з наданою посадовою інструкцією директора Товариства, до його завдань та обов`язків входило виконання лише адміністративних, організаційних, контролюючих функцій. За виконання вказаних трудових обов`язків ОСОБА_1 отримував заробітну плату. Жодних додаткових завдань та обов`язків директор Товариства за посадовою інструкцією не має. Відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами те, що послуги з технічного консультування у сфері інжинірингу належать до компетенції та директора, а законодавством не заборонено залучати до виконання робіт (надання послуг) за договором третіх осіб.

Крім того, позивач вказує, що ФОП ОСОБА_1 виконує аналогічні роботи (надає послуги) й іншим фізичним та юридичним особам. З такими особами, як і з Позивачем, ФОП ОСОБА_1 пов`язують цивільно-правові, договірні відносини, а не трудові. Метою укладення таких договорів є отримання певного матеріального результату, предметом - виконання певного визначеного обсягу робіт. Жоден із досліджених під час перевірки договорів не містив положень щодо регламентованого часу роботи, щодо підпорядкування правилам внутрішнього трудового розпорядку, тощо. Договорами була передбачена чітка індивідуально-визначена робота (послуга), яку ФОП ОСОБА_1 виконував на власний ризик з метою отримання прибутку. ФОП ОСОБА_1 вільний у виборі часу виконання робіт (надання послуг) за такими договорами в межах встановленого строку.

В результаті виконання робіт (надання послуг) за договорами, що стали підставою для прийняття відповідачем оспорюваних податкових рішень, ФОП ОСОБА_1 виготовив, в тому числі але не виключно, довідки про інжинірингові послуги та технічні паспорти.

Таким чином, оскільки ФОП ОСОБА_1 отримав дохід за вказаними договорами та сплатив єдиний податок у встановленому ПК України порядку, у позивача відсутні обов`язки по сплаті єдиного соціального внеску, податку з доходів фізичних осіб та військового збору із сум, що отримані ФОП ОСОБА_1 на підставі укладених договорів (том 2, а.с.1-5).

Позивач також подав до суду додаткові пояснення, в яких зазначає, що Кабінет міністрів України прийняв Постанову №89 всупереч нормам ПК України, а у разі застосування податковим органом цієї постанови з метою здійснення перевірок, платники податків можуть поставити під сумнів її правомірність, а також результати її проведення в період мораторію. Отже, зазначаючи однією із підстав для здійснення документальної перевірки позивача відповідно до Наказу ГУ ДПС у м. Києві 31417-п від 15.02.2021, в тому числі, Постанову №89 відповідач у вказаний спосіб діяв всупереч норм закону, який має вищу юридичну силу і обов`язково повинен застосовуватися у випадку, якщо підзаконний акт суперечить нормам закону, якими є пункт 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України. Крім того, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.01.2022 у справі №640/18314/21 Постанову №89 визнано протиправною (том 2, а.с.108-11).

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 28.02.2025 прийнято до провадження дану адміністративну справу та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (том 2, а.с.115-116).

У відзиві на позовну заяву, поданому до суду 17.03.2025 представник відповідач просить відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що у відзиві на позовну заяву поданому до суду.

Щодо мораторію на проведення документальних перевірок додатково зазначає, що Постанова №89 у відповідності пункту 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України від 17.09.2020 №909-IХ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» постановлено: «Скоротити строк дії обмежень, встановлених пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок, дозволивши проведення таких видів перевірок юридичних осіб.

Враховуючи, те що Кабінет Міністрів України є органом виконавчої влади уповноваженим встановлювати, закінчувати та відміняти карантин, а також затверджувати необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавців та терміни проведення, встановлювати тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, законодавець додатково наділив Кабінет Міністрів України повноваженнями скорочувати строк дії згаданих вище обмежень, заборон, пільг та гарантій окремо, не застосовуючи механізм закінчення строку дії карантину, крім випадків, коли зазначене може призвести до обмеження конституційних прав чи свобод особи. Кабінету Міністрів України скасовувати обмеження, заборони, пільги та гарантії.

При цьому, відповідач наголошує, що Верховною Радою України не надано права Кабінету Міністрів України скасовувати обмеження, заборони, пільги та гарантії, встановлені відповідними законами України, а лише дозволено скорочувати строк дії таких обмежень, заборон, пільг та гарантій, що і так належить до повноважень Кабінету Міністрів України, який є органом уповноваженим встановлювати і скасовувати карантин, а отже і первинно наділений повноваженнями визначати строк їх дії.

Зважаючи на те, що законом №909-IХ надано можливість Кабінету Міністрів України скорочувати строк дії окремих обмежень встановлених відповідними законами України, прийнятими з метою запобігання виникненню і поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, а строк дії такого обмеження прямо пов`язаний із строком дії карантину, законодавець фактично наділив вищий орган виконавчої влади в рамках конкретної норми скорочувати строк дії карантину, яким визначено строк дії відповідного обмеження.

Беручи до уваги те, що закінчення мораторію безпосередньо пов`язано із закінченням дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) скорочення строку дії обмежень, встановлених пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок (положення Постанови № 89) означає, скорочення строку дії карантину до якого відсилає пункт 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України.

Таким чином, приписи Постанови №89 не скасовують мораторій на проведення перевірок встановлений пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, та не містять суперечливих правил і положень щодо його дії (том 2, а.с.119 -128).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 13.05.2025 позов ТОВ «Всеукраїнське бюро технічної інвентаризації, реєстрації та оцінки нерухомого майна» до ГУ ДПС у місті Києві про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування наказу, податкових повідомлень-рішень, рішень про застосування штрафних санкцій та податкової вимоги залишити без розгляду (том 2, а.с.168-170).

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.09.2025 апеляційну скаргу ТОВ «Смайт Кор» задоволено; ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 13.05.2025 скасовано; справу направлено до Волинського окружного адміністративного суду для продовження розгляду (том 2, а.с.222-227).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 17.11.2025 прийнято до провадження та продовжено розгляд справи за позовом ТОВ «Всеукраїнське бюро технічної інвентаризації, реєстрації та оцінки нерухомого майна» до ГУ ДПС у місті Києві про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування наказу, податкових повідомлень-рішень, рішень про застосування штрафних санкцій, та податкової вимоги (том 2, а.с.231).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 10.12.2025 провадження в даній справі закрито в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДПС у м. Києві №1417-п від 15.02.2021.

Дослідивши письмові докази, письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить наступних висновків.

Суд встановив, що ТОВ «СМАЙТ КОР», позивач) (до зміни найменування ТОВ «Всеукраїнське бюро технічної інвентаризації, реєстрації та оцінки нерухомого майна» зареєстроване як юридична особа 31.03.2015, із наступними видами діяльності КВЕД: 46.90 - неспеціалізована оптова торгівля (основний); 47.19 - інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (том 2, а.с. 143-145, 165-166).

На підставі наказу ГУ ДПС у м. Києві від 15.02.2021 №1417-п (том 1, ас.с.19) проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Всеукраїнське бюро технічної інвентаризації, реєстрації та оцінки нерухомого майна» з питань дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2017 по 01.10.2010, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.04.2015 по 01.10.2020, військового збору за період з 01.01.2017 по 01.10.2020.

За результатами вказаної перевірки складено акт від 19.03.2021 №22123/Ж/5/26-15-07-09-02-39721302/30 (том 1, а.с.20-37), згідно із висновками якого документальною перевіркою встановлені порушення позивачем:

- підпункту 164.2.1 пункту 164.2 ст.164, підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168, пункту 54.2 статті 54, пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого позивачем занижено податкове зобов`язання по сплаті до бюджету податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 346644 грн., в тому числі за 2017 рік - 133 668 грн., за 2018 рік 72882 грн., за 2019 рік - 113 094 грн., за III квартали 2020 року - 27 000 грн.

- пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ з урахування статті 176, підпункту 168.1.1. пункту 168.1 статті 168 ПК України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті до бюджету військового збору на загальну суму 28911,68 грн, в тому числі за 2017 рік - 11132,68 грн., за 2018 рік - 6073,5 грн., за 2019 рік - 9430,50 грн, за III квартали 2020 року - 2275 грн.;

- підпункту 51.1 статті 51, пункту 70.16 статті 70, підпункту 176.2 «б» пункту 176.2 статті 176 ПК України, р. ІІ «Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» затвердженого наказом Мінфіну України від 13.01.2015 №4 з врахуванням внесених змін, а саме невірно визначено ознаку доходу, що призвело до збільшення податкових зобов`язань;

- пункту 1 частини першої статті 7 та пункту 5 статті 8 Закону України від 08.07.2010 №2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон №2464-VІ), в результаті чого занижено зобов`язання по сплаті єдиного внеску на загальну суму 200480,50 грн., в тому числі за 2017 рік - 36861 грн, за 2018 рік - 64159,78 грн, за 2019 рік - 66459,8 грн, за 9 місяців 2020 року - 33000 грн;

- частини восьмої статті 9 Закону №2464-VI несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період травень 2015 року.

Не погодившись із висновками акту перевірки, позивач подав на вищезазначений акт заперечення вих. №02/04-01/21 від 02.04.2021 (том 1, а.с.41-46).

Листом від 15.04.2021 №7237/1/26-15-07-09-02-25 «Про розгляд заперечення» ГУ ДПС у м. Києві повідомило позивача, що комісією прийнято рішення залишити без задоволення заперечення до акту перевірки, а висновки до акту перевірки від 19.03.2021 №22123/Ж/5/26-15-07-09-02-39721302/30 про результати документальної планової виїзної перевірки залишити без змін (том 1, а.с.47-57).

На підставі акту перевірки від 19.03.2021 №22123/Ж/5/26-15-07-09-02-39721302/30 ГУ ДПС у м. Києві винесено:

- податкове повідомлення рішення від 19.04.2021 №2, згідно із яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 1020,00 грн (том 1, а.с.58);

- податкове повідомлення рішення від 19.04.2021 №2, згідно із яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, пені з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 426 555,00 грн., в тому числі: 326 644, 00 грн - за податковим зобов`язанням, 79 911, 00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (том 1, а.с.61-62);

- податкове повідомлення рішення від 19.04.2021 №2; згідно із яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на загальну суму 35 546, 25 грн, в тому числі: 28887,00 грн - за податковим зобов`язанням та 6 659, 25 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (том 1, а.с.59-60);

- рішення від 19.04.2021 №2 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на загальну суму 83 740,25 грн (том 1, а.с.71);

- рішення від 19.04.2021 №2 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на загальну суму 170,57 грн, в тому числі штраф в розмірі 161, 68 грн та пеню в розмірі 8,89 грн (том 1, а.с.70);

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-2 від 19.04.2021 в розмірі 200 480, 50 грн (том 1, а.69).

Позивач, вважаючи наказ на проведення документальної перевірки, та прийняття за її результатами рішення протиправними, звернувся до суду з даним позовом.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України.

Відповідно до підпункту 20.1.2 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За змістом підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Стаття 77 ПК України визначає порядок проведення документальних планових перевірок.

Згідно з пунктами 77.1-77.4 цієї статті ПК України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок. План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки. До плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи. Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік. Порядок формування, затвердження плану-графіка та внесення змін до нього, а також перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Внесення змін до плану-графіка проведення документальних планових перевірок на поточний рік допускається не частіше одного разу в першому та одного разу в другому кварталі такого року, крім випадків коли зміни пов`язані із змінами найменування платника податків, що вже був включений до плану-графіка, та/або виправлення технічних помилок. Документальна перевірка платника податків, який був включений до плану-графіка проведення документальних планових перевірок на поточний рік внаслідок внесення змін у такому році (інших ніж зміни найменування платника податків, що вже був включений до плану-графіка, та/або виправлення технічних помилок), може бути розпочата не раніше 1 липня поточного року в разі внесення змін до плану-графіка проведення документальних перевірок на поточний рік у першому кварталі такого року і не раніше 1 жовтня поточного року в разі внесення змін до плану-графіка проведення документальних перевірок на поточний рік у другому кварталі такого року.

Про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано (вручено) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

18.03.2020 набрав чинності Закон України від 17.03.2020 №533-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України доповнено пунктами 52-1 - 52-5.

Зокрема, згідно з пунктом 52-2 установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18.03.2020 по 31.05.2020, крім документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу. Інформація про перенесення документальних планових перевірок, які відповідно до плану-графіку проведення планових документальних перевірок мали розпочатися у період з 18.03.2020 по 31.05.2020 та на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» не були розпочаті, включається до оновленого плану-графіку, який оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 30.03.2020. Документальні та фактичні перевірки, що були розпочаті до 18.03.2020 у та не були завершеними, тимчасово зупиняються на період до 31.05.2020. Таке зупинення перериває термін проведення перевірки та не потребує прийняття будь-яких додаткових рішень контролюючим органом. На період з 18.03.2020 по 31.05.2020 зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

Законом України від 30.03.2020 №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» внесено зміни, зокрема, до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України і абзац перший пункту 52-2 замінено сімома новими абзацами такого змісту: Установити мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18.03.2020 по 31.05.2020, крім: документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу; фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині: обліку, ліцензування, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального та спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу. У зв`язку з цим абзаци другий - четвертий слід вважати відповідно абзацами восьмим - десятим.

29.05.2020 набрав чинності Закон України від 13.05.2020 № 591-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким внесено зміни, зокрема до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, в абзацах першому і дев`ятому слова та цифри «по 31 травня 2020 року» замінено цифрами та словами « 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Отже, законодавець шляхом внесення змін до ПК України запровадив мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок (крім чітко визначеного переліку видів перевірок) на період з 18.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), а також зупинив на цей період проведення документальних та фактичних перевірок, що були розпочаті до 18 березня 2020 року та не були завершеними.

Водночас, 04.10.2020 набрав чинності Закон України від 17.09.2020 №909-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», пунктом 4 розділу ІІ «Прикінцевих положень» якого встановлено, що у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, надано право Кабінету Міністрів України скорочувати строк дії обмежень, заборон, пільг та гарантій, встановлених відповідними законами України, прийнятими з метою запобігання виникненню і поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, крім випадків, коли зазначене може призвести до обмеження конституційних прав чи свобод особи.

На виконання вказаного Закону Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 03.02.2021 №89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок» (далі - постанова № 89), якою постановив скоротити строк дії обмежень, встановлених пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок, дозволивши проведення перевірок юридичних осіб, зокрема, тимчасово зупинених документальних та фактичних перевірок, що були розпочаті до 18 березня 2020 року та не були завершеними; документальних перевірок, право на проведення яких надається з дотриманням вимог пункту 77.4 статті 77 Кодексу.

Таким чином, виникла колізія між нормами ПК України та Постановою КМ України № 89 в частині можливості здійснювати контрольні заходи шляхом проведення деяких видів перевірок у період з дня набрання чинності такої постанови по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби.

Верховний Суд вже неодноразово вирішував наведену вище колізію.

Так, у постанові від 22.02.2022 у справі № 420/12859/21 Верховний Суд виклав правову позицію, що мораторій на проведення податкових перевірок на період карантину прямо закріплений пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України (в редакції на момент винесення спірного наказу) та вказана норма в частині обмежень на проведення планових перевірок, була чинною, її дія не зупинялась. Виходячи зі змісту пункту 2.1 статті 2 ПК України, зміна приписів Податкового кодексу України здійснюється виключно законами про внесення змін до Кодексу, відповідно зміна строків дії мораторію може бути здійснена виключно шляхом прямого внесення змін до ПК України. Верховний Суд дійшов висновку, що за наявності суперечливих правил і положень щодо дії мораторію на проведення перевірок, які містяться у ПК України і в постанові Кабінету Міністрів України - застосуванню підлягають положення і правила саме ПК України.

У постанові від 27.04.2022 у справі № 140/1846/21 Верховний Суд також підтримав позицію про неможливість застосування постанови КМ України № 89 як такої, що змінила строки обмежень на проведення планових перевірок, встановлені пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України. Додатково Верховний Суд звернув увагу, що постанова КМУ №89 прийнята не на підставі та не на виконання ПК України та законів з питань митної справи, у зв`язку з чим згідно з пунктом 3.1 статті 3 ПК України не може вважатися складовою податкового законодавства і не підлягає застосуванню у питаннях, пов`язаних з оподаткуванням.

Аналогічна позиція в подальшому неодноразово висловлювалась Верховним Судом і в постановах від 17.05.2022 у справі № 20/592/21, від 06.07.2022 у справі №360/1182/21, від 01.09.2022 у справі №640/16093/21, від 12.10.2022 у справі №160/24072/21, від 28.10.2022 у справі №600/1741/21-а, від 23.02.2023 у справі №160/20112/21, від 23.02.2023 у справі № 600/1402/22-а, від 30.09.2024 у справі № 200/1057/24.

Питання щодо впливу таких процедурних порушень на правомірність податкових повідомлень-рішень, прийнятих за результатами проведення відповідної податкової перевірки, також вже неодноразово вирішувалось Верховним Судом. У постановах від 28.12.2022 у справах № 420/22374/21, № 540/5445/21, №160/14248/21, від 28.10.2022 у справі №600/1741/21-а, від 12.10.2022 у справі № 160/24072/21, від 01.09.2022 у справі № 640/16093/21 Верховний Суд констатував, що проведення перевірки на підставі постанови КМУ № 89 (в умовах чинності пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України) є протиправним і тягне за собою наслідки у вигляді скасування прийнятих за результатами такої перевірки податкових повідомлень-рішень.

Зокрема, під час ухвалення постанов від 28.10.2022 у справі № 600/1741/21-а, від 12.10.2022 у справі № 160/24072/21 Верховний Суд також враховував висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 08.09.2021 у справі №816/228/17, і зазначив, що доводи про неправомірність дій контролюючого органу, а саме - невиконання вимог норм ПК України щодо процедури проведення перевірки, можуть бути підставою для висновку про відсутність правових наслідків такої та визнання протиправними рішень прийнятих за її наслідками.

Аналогічна правова позиція була викладена в постанові Верховного Суду від 23.02.2023 року у справі № 160/20112/21.

Отже, позиція Верховного Суду щодо наслідків неправомірного проведення документальних перевірок на підставі підпункту 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення ПК України вже є сформованою, усталеною і суд не вбачає підстав для відступу від неї при вирішенні спірних правовідносин у даній справі.

Як встановлено судами та вбачається з матеріалів справи, на момент видання наказу ГУ ДПС у м. Києві №1417-п від 15.02.2021, складання акту перевірки від 19.03.2021 №22123/26-15-07-09-02-39721303/30, в якому контролюючий орган вказав про порушення позивачем:, дія карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), не завершилася, а відтак діяв і мораторій на проведення документальних перевірок. Цей мораторій був прямо закріплений пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Таким чином, податковий орган, незважаючи на прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 03.02.2021 № 89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок», не був наділений повноваженнями призначати та проводити документальні перевірки.

Таким чином, з урахуванням вказаних положень чинного податкового законодавства, а також правових висновків Верховного Суду, суд дійшов висновку, що дії податкового органу, а саме - невиконання вимог норм ПК України щодо процедури проведення перевірки та її призначення, є самостійною підставою для висновку про відсутність правових наслідків такої та визнання протиправними рішень прийнятих за її наслідками.

При цьому, Суд звертає увагу, що таким обставинам суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, і лише у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства (в контексті спірних правовідносин господарські відносини за договорами про надання послуг, які були укладені між ТОВ «Всеукраїнське бюро технічної інвентаризації, реєстрації та оцінки нерухомого майна» в особі директора ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_1 , згідно яких останній надає послуги з технічного консультування у сфері інжинірингу).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.11.2025 у справі № 520/11765/22.

У справі, що розглядається установлено, що не заперечується податковим органом та не спростовується жодними належними, достатніми та допустимими доказами, що на час прийняття відповідачем наказу про проведення планової виїзної документальної перевірки позивача пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України було установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок, а отже невиконання відповідачем вимог норм ПК України щодо процедури проведення перевірки та її призначення, є самостійною та достатньою підставою для висновку про відсутність правових наслідків такої та визнання протиправними рішень прийнятих за її наслідками.

Такий висновок суду узгоджується зі сталою правовою позицією Верховного Суду, послідовно викладеною у численних судових рішеннях. Зокрема, у постановах від 01.09.2022 у справі №640/16093/21, від 12.10.2022 у справі №160/24072/21, від 28.10.2022 у справі №600/1741/21-а, від 21.12.2022 у справі №160/14976/21 Верховний Суд, застосовуючи висновки Верховного Суду, викладені, зокрема, у постановах від 22 лютого 2022 року у справі №420/12859/21, від 17 травня 2022 року у справі №520/592/21, від 15 квітня 2022 року у справі №160/5267/21, від 27 квітня 2022 року у справі №140/1846/21, від 6 липня 2022 року у справі №360/1182/21, констатував, що проведення перевірки на підставі постанови №89 (в умовах чинності пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України) є протиправним і тягне за собою наслідки у вигляді скасування прийнятих за результатами такої перевірки податкових повідомлень-рішень.

Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання протиправними дій ГУ ДПС у місті Києві щодо проведення документальної планової виїзної перевірки; суд зазначає таке.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2021 у справі № 816/228/17 зазначено, що неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Це ж саме стосується і вимоги про визнання протиправними дій щодо проведення документальної позапланової перевірки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03.02.2022 у справі № 640/19884/19, від 25.05.2023 у справі № 420/4306/20, від 20.04.2023 у справі № 826/5273/18

З огляду на викладене, самі по собі дії відповідача щодо проведення документальної планової виїзну перевірку ТОВ «Всеукраїнське бюро технічної інвентаризації, реєстрації та оцінки нерухомого майна», на думку суду, не породжують правових наслідків для позивача, тобто не змінюють стану її суб`єктивних прав та не створюють жодних додаткових обов`язків, що, в свою чергу, виключає підстави для задоволення такої позовної вимоги.

Статтею 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, згідно встановлених обставин справи, аналізу норм чинного законодавства та наданих письмових доказів, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19.04.2021 №2, від 19.04.2021 №2 та від 19.04.2021 №2, рішень про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 19.04.2021 №2 та від 19.04.2021 №2, а також вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ю-2 від 19.04.2021 та про відмову у задоволення решти позовних вимог.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із квитанцією від 30.04.2021 за подання даного позову позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 15 752,56 грн (том 1, а.с.214).

Оскільки суд задовольняє позов частково, то за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 11 212,69 грн пропорційно до задоволених позовних вимог (747 512,57 грн = 1020,00 грн + 426 555,00 грн + 35546,25 грн +83740,25 грн +83740,25 грн +170,57 грн + 200480,50 х 1,5 %).

Керуючись статтями 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СМАЙТ КОР» до Головного управління ДПС у місті Києві про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування наказу, податкових повідомлень-рішень, рішень про застосування штрафних санкцій та податкової вимоги, задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у місті Києві від 19.04.2021 №2, від 19.04.2021 №2 та від 19.04.2021 №2.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління ДПС у місті Києві про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 19.04.2021 №2 та від 19.04.2021 №2.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у місті Києві про сплату боргу (недоїмки) №Ю-2 від 19.04.2021.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у місті Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СМАЙТ КОР» судовий збір у розмірі 11 212 (одинадцять тисяч двісті дванадцять) гривень 69 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «СМАЙТ КОР» (03110, місто Київ, вулиця Головка Андрія, будинок 29, ).

Відповідач: Головне управління ДПС у місті Києві (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, 33/19, код ЄДРПОУ ВП 44116011).

Суддя А.Я. Ксензюк