Справа № 380/6634/25
Суддя: Чиркін С.М.
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

08 грудня 2025 року

м. Київ

справа №380/6634/25

адміністративне провадження № К/990/47089/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Чиркіна С.М., суддів - Берназюка Я.О., Кравчука В.М., перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.06.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2025 у справі № 380/6634/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

В 2025 році ОСОБА_1 ( далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не проведення у 2023-2025 роках індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, а саме за 2019, 2020, 2021 - 10846,37 грн, у розмірі 1,197, 1,0796, 1,115;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити

з 01 березня 2023 року індексацію пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, а саме за 2019, 2020, 2021 - 10846,37 грн, у розмірі 1,197, та у зв`язку з чим провести перерахунок та виплату пенсії з 01 березня 2023 року;

з 01 березня 2024 року індексацію пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, а саме за 2019, 2020, 2021 - 10846,37 грн., у розмірі 1,197, 1,0796, та у зв`язку з чим провести перерахунок та виплату пенсії з 01 березня 2024 року;

з 01 березня 2025 року індексацію пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, а саме за 2019, 2020, 2021 - 10846,37 грн, у розмірі 1,197, 1,0796, 1,115 та у зв`язку з чим провести перерахунок та виплату пенсії з 01 березня 2025 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23.06.2025, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2025, позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не проведення у 2023-2025 роках індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, а саме за 2019, 2020, 2021 - 10846,37 грн, у розмірі 1,197, 1,0796, 1,115.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду у Львівській області здійснити індексацію пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2024 із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірах 1,197 1,0796 та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду у Львівській області здійснити індексацію пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2025 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,115 (з урахуванням коефіцієнтів збільшення 1,197 та 1,0796) та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії.

17.11.2025 до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах надійшла касаційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області.

Як на підставу касаційного оскарження скаржник посилається на пункт перший частини четвертої статті 328 КАС України, вказуючи, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 07.02.2019 у справі № 750/6379/16-а.

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд виходить з такого.

За правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Буквальне тлумачення положень зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах «а», «б», «в» та «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. Водночас обов`язок доведення наявності таких виняткових обставин покладається на особу, яка звертається до суду з касаційною скаргою.

Означені критерії прийнятності касаційної скарги встановлені задля можливості забезпечення Верховним Судом ключової мети касаційного перегляду - виправлення судових помилок та усунення недоліків судочинства, що призвели до порушення прав учасників справи. Тобто касаційний перегляд за своєю сутністю має екстраординарний характер і спрямований на забезпечення основоположних гарантій справедливого судового розгляду, які становлять зміст конституційного принципу верховенства права.

Доведення зазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

У свою чергу, скаржник не обґрунтував у касаційній скарзі того, чи стосується касаційна скарга питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; чи був скаржник позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, під час розгляду іншої справи; чи справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; чи суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Так, оскарження судових рішень з підстави, передбаченої пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України вимагає не лише констатації факту, що суди неправильно застосували норми права у подібних правовідносинах, а і визначення норми (норм) права, які саме порушені при неврахуванні визначеного висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах, а також зазначення обставин, які б свідчили про те, що посилання на постанову Верховного Суду, які застосували суди попередніх інстанцій потребують відступлення від таких висновків.

До того ж, Верховний Суд наголошує, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України необхідно зазначати постанову Верховного Суду, висновки якої не було враховано судами попередніх інстанцій, в тому числі навести обґрунтовані аргументи необхідності відступлення від такого висновку у визначеній постанові.

На думку скаржника, суди першої та апеляційної інстанцій не врахували наступні висновки Верховного Суду:

Верховний Суд у постанові від 07 лютого 2019 року у справі №750/6379/16-а зазначив, що Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який розробляє проєкт закону про Державний бюджет України та забезпечує його виконання. Це є основою для вжиття ним заходів щодо соціального захисту та фінансової політики.

Також, у постанові від 29 вересня 2020 року у справі №263/14242/17 Верховний Суд дійшов висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється за принципом «дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Це обмежує їх у виборі варіантів поведінки та забезпечує використання повноважень виключно в межах закону.

Надаючи належну оцінку посиланням скаржника на неврахування судом апеляційної інстанції висновків викладених у постановах Верховного Суду, Суд зазначає таке.

Касаційна скарга містить абстрактне цитування постанов Верховного Суду від 07.02.2019 у справі №750/6379/16, від 29.09.2020 у справі №263/14242/17.

Проте касаційна скарга не містить конкретних посилань на відповідний пункт та підпункт частини четвертої, п`ятої статті 328 КАС України, лише загальне цитування вказаних норм.

Так, у справі, що розглядається, спір стосується дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не проведення у 2023-2025 роках індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено стархові внески та який вираховується для обчислення пенсії, а саме 2019, 2020, 2021 - 10846, 37 грн у розмірі 1,197Ю 1, 0796, 1, 115.

Проте, як вбачається зі змісту постанови Верховного Суду від 29.09.2020, предметом оскарження у справі №263/14242/17 є рішення Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області про відмову в призначенні пенсії за віком достроково на підставі статті 16 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» та абзацу 6 пункту 3 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Отже, предметом оскарження у справі №750/6379/16 були дії щодо нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік у меншому розмірі ніж передбачено частиною п`ятою статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Водночас, обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновку судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) у чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга). Обов`язковим є взаємозв`язок усіх чотирьох умов.

Також, варто зауважити, що в такому випадку обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Подібність правовідносин означає, зокрема подібність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи. При цьому, обставини, які формують зміст таких правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, самі по собі не формують подібності правовідносин, важливими факторами є також доводи і аргументи сторін, які складають межі судового розгляду справи.

Верховний Суд зауважує, що скаржником не доведено подібність правовідносин у вказаних справах, аналіз висновків судів попередніх інстанцій у цій справі і у наведених скаржником судових рішеннях суду касаційної інстанції свідчить про те, що вони ґрунтуються на конкретних фактичних обставинах справи, які залежать від їх повноти, характеру, об`єктивності, юридичного значення. Посилання на постанови Верховного Суду у скарзі зроблено без аналізу та врахування обставин справ, за яких суд касаційної інстанції зробив ці висновки.

Скаржником не обґрунтовано, в чому полягало неправильне застосування норм матеріального права, які висновки судів попередніх інстанцій суперечать висновкам Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

Доводи касаційної скарги зводяться до викладення фактичних обставин справи, цитування норм права, якими врегульовано спірні правовідносини, висловлення незгоди з наданою судами правовою оцінкою встановлених обставин і досліджених доказів, що не є належним викладенням заявленої підстави касаційного оскарження.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадженням за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.06.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2025 у справі № 380/6634/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не оскаржується.

Суддя-доповідач С.М. Чиркін

Судді: Я.О. Берназюк

В.М. Кравчук