Справа № 160/20617/25
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якій позивач просить:
-визнати дії Військової частини НОМЕР_1 , що полягають у відмові щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000,00грн. з розрахунку на місяць за бойове поранення, що сталося 01.11.2022р. за час перебування на стаціонарному лікуванні в КНП «Криворізька міська лікарня № 17» Криворізької міської ради з 07.01.2025р. по 25.01.2025р. та у відпустці за станом здоров`я з 25.01.2025р. по 23.02.2025р. на підставі довідки ВЛК від 24.01.2025р. № 275 неправомірними;
-зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000,00грн. з розрахунку на місяць за бойове поранення, що сталося 01.11.2022р. за час перебування на стаціонарному лікуванні КНП «Криворізька міська лікарня № 17» Криворізької міської ради з 07.01.2025р. по 25.01.2025р. та у відпустці за станом здоров`я з 25.01.2025р. по 23.02.2025р. на підставі довідки ВЛК від 24.01.2025р. № 275.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . 01.11.2022 під час проходження військової служби отримав вибухову травму, у зв`язку з чим тривалий час проходив лікування та перебував у відпустках за станом здоров`я. 19.04.2023 проведено медичний огляд ВЛК та встановлено діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, каліцтва) та встановлено наслідки мінно-вибухової травми 01.11.2022, визнано, що тримана травма - тяжка. Позивач вказує, що з 07.01.2025 по 25.01.2025 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Криворізька міська лікарня № 17» Криворізької міської ради, що підтверджено випискою із медичної карти стаціонарного хворого від 25.01.2025 № 172/20/22. За наслідками проведення медичного огляду висновком ВЛК КНП «Криворізька міська лікарня № 17» Криворізької міської ради 24.01.2025 позивачу йому встановлено діагноз і постанову ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Консолідуючий компресійний перелом тіла L23ст. Статико-динамічне порушення функції 1 ст. Хронічна вертеброгенна білатеральна люмбоішалгія. Гемангіома тіла L3 до 12 мм. L5 до 10 мм. Стійкий больовий синдром. Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини (довідка про обставини травми № 218/5/302А від 09.11.2022). Ступінь тяжкості захворювання - тяжка. 18.06.2025 позивач звернувся до відповідача із рапортом за вх. №3387, у якому здійснити виплату збільшеного додаткового грошового забезпечення із розрахунку 100000,00грн. на місяць за період перебування на стаціонарному лікуванні. На рапорт позивача відповідач у відповіді від 20.06.2025 повідомив, що оскільки до рапорту додано довідку про обставини травми № 218/5/302А від 09.11.2022, видану командиром військової частини НОМЕР_2 , а станом на зараз позивач проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , виплата йому додаткового грошового забезпечення суперечить нормам чинного законодавства. Позивач вважає відмову відповідача у виплаті додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн. за час стаціонарного лікування та перебування у відпустці для лікування після тяжкої травми за висновком (постановою) ВЛК неправомірною, що зумовило звернення до суду з цим позовом.
Цією ж ухвалою витребувано у Військової частини НОМЕР_1 картки особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_3 ) за період служби з січень - квітень 2025 року.
Сторони належним чином повідомлені про судовий розгляд справи.
Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Не надав і витребувані ухвалою суду докази. Про причини невиконання вимог ухвали суду не повідомив.
Ухвалою від 02.10.2025 суд повторно витребував у Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ): картки особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_3 ) за період служби з січень - квітень 2025 року.
Копію ухвали скеровано відповідачу через Електронний суд, а також надіслано Міністерству оборони України для вручення/надіслання Військовій частині НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).
22.10.2025 засобами електронного зв`язку та 29.10.2025 засобами поштового зв`язку від Військової частини НОМЕР_1 на виконання ухвали суду від 02.10.2025 надійшов лист, до якого долучено картку особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 за період січень-березень 2025 року.
Відповідно до частини п`ятої та восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Згідно з частиною п`ятою статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 2 КАС України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_5 , виданого 08.08.2006 Саксаганським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідно до відомостей з військового квитка серії НОМЕР_6 позивач з 08.05.2022 призваний на військову службу під час мобілізації, з 03.06.2022 зарахований до Військової частини НОМЕР_2 , з 28.06.2023 проходив службу в ІНФОРМАЦІЯ_2 (другий відділ), у періоді з 03.05.2024 перебуває на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_2 (форми 5) №218/5/302А від 09.11.2022 солдат ОСОБА_1 , 1990 р.н., 01.11.2022 одержав вибухову травму, закриту черепно-мозкову травму, під час захисту Батьківщини у бойовій обстановці під час виконання бойових завдань з відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації проти України, збройними Формуваннями Російської Федерації був нанесений артилерійський обстріл в районі населеного пункту Ягідне, Куп`янського району Харківської області.
З 01.11.2022 по 19.04.2023 позивач проходив лікування та перебував у відпустках за станом здоров`я.
19.04.2023 щодо позивача проведено медичний огляд та результатами складено довідку ВЛК від 19.04.2023 №382.
Відповідно до довідки ВЛК від 19.04.2023 №382 за наслідками медичного огляду солдата ОСОБА_1 госпітальною ВЛК при в/ч НОМЕР_7 постановлено діагноз та постанову ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, каліцтва), наслідки мінно-вибухової травми (01.11.2022): вогнепального осколкового наскрізного поранення м`яких тканин лівої гомілки, перелому тіла L2 хребця, куприка, закритої черепно-мозкової травми, контузії головного мозку, акубаротравми, забою поперекового відділу хребта, операції первинної хірургічної обробки ран (01.11.2022) у вигляді зміцнілих шкірних рубців, післятравматичного міжхребцевого остеохондрозу, деформуючого спондилоартрозу, протрузії дисків L1-L5, консолідованого компресійного перелому тіла L2 першого ступеня, куприка зі стійким больовим та м`язово-тонічним синдромами, помірним порушенням статико-кінетичної функції хребта, лівобічної радикулопатії L5 корінця зі стійким невропатичним больовим синдромом, двобічної нейросенсорної приглухуватості зі сприйняттям шепітної мови до 5,0 метрів на обидва вуха. Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. Тяжкість отриманої травми: Тяжка. На підставі статей 64б, 23б, 52г, 13в, 55в, 43в графи ІІ Розкладу хвороб: Обмежено придатний до військової служби. Непридатний до служби у високомобільних десантних військах, плавскладі, морської піхоти, спецспорудах. Придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.
Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого №172/20/22 КНП «Криворізька міська лікарня №17» солдат в/ч НОМЕР_8 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 07.01.2025 по 25.01.2025 з діагнозом: консолідуючий компресійний перелом тіла L2 3ст. Статико-динамічне порушення функції 1ст. Хронічна вертеброгенна білатеральна люмбоішалгія. Гемангіома тіла L3 до 12мм, L5 до 10мм. Стійкий больовий синдром.
24.01.2025 щодо позивача проведено медичний огляд та результатами складено довідку ВЛК від 24.01.2025 №275.
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 24.01.2025 №275 щодо солдата ОСОБА_1 проведено медичний огляд ВЛК КНП «Криворізька міська лікарня №17» та постановлено діагноз та постанову ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, каліцтва): консолідуючий компресійний перелом тіла L2 3ст. Статико-динамічне порушення функції 1ст. Хронічна вертеброгенна білатеральна люмбоішалгія. Гемангіома тіла L3 до 12мм, L5 до 10мм. Стійкий больовий синдром. Травма, так, пов`язана з захистом Батьківщини (довідка про обставини травми №218/5/302А від 09.11.2022). Ступінь тяжкості захворювання тяжка. На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб потребує відпустки за станом здоров`я на тридцять календарних днів для подальшого лікування та реабілітації.
18.06.2025 позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із рапортом щодо здійснення виплати додаткового винагороди у розмірі 100000,00 грн. за час перебування на стаціонарному лікуванні за станом здоров`я в КНП «Криворізька міська лікарня №17» Криворізької міської ради.
Листом від 20.06.2025 №4031 Військовою частиною НОМЕР_1 повідомлено позивачу, що оскільки до рапорту додано довідку про обставини травми №218/5/3024 від 09.11.2022, видану командиром військової частини НОМЕР_2 , а станом на зараз він проходить службу у Військовій частині НОМЕР_1 , виплата додаткового грошового забезпечення суперечить нормам чинного законодавства України.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 за період з 07.01.2025 по 25.01.2025 та з 25.01.2025 по 23.02.2025, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.
Згідно із положеннями частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ).
Статтею 1 Закону №2011-XII передбачено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців (частина перша статті 9 Закону № 2011-ХІІ).
Частиною другою та третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ обумовлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
За змістом абзацу 1 частини четвертої статті 9 цього Закону грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
В подальшому, воєнний стан в країні неодноразово продовжувався та станом на час спірних правовідносин та розгляду справи не скасований та не припинений.
На виконання указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 (далі - Постанова №168).
До Постанови №168 неодноразово вносилися зміни та доповнення.
Так, пунктом 1-1 Постанови КМУ № 168, в редакції чинної на час спірних правовідносин, установлено, що на період воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Відповідно до пункту 1-2 Постанови №168 виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Згідно з абзацом 2 частини четвертої статті 9 Закону № 2011-ХІІ порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Пунктом 2 розділу І вказаного Порядку визначено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.
У розділі ХХХІV Порядку №260 визначено особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану.
Так, відповідно до пункту 2 розділу XXXIV Порядку №260 на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:
100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах): під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у тому числі тим, що визначені в абзаці чотирнадцятому цього пункту); у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника; із здійснення польотів в повітряному просторі областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії; з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії, підрозділу (засобу) протиповітряної оборони; на території противника (у тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях); з вогневого ураження повітряних, морських цілей противника; з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту; кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування); у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів (медичних підрозділів підсилення); з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою; у районах ведення воєнних (бойових) дій з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів у місцях виконання завдань за призначенням згідно з бойовими розпорядженнями.
Відповідно до пункту 8 розділу XXXIV Порядку №260 командувачами (командирами) угруповань військ (сил), тактичних груп, командирами військових частин (у тому числі резерву, установ, організацій), до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа повідомляються органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, а також виконання завдання у складі управління (штабу) угруповання військ (сил), тактичної групи (затверджених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України), угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління за минулий місяць.
За змістом пунктів 9-10 розділу XXXIV Порядку №260 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини. Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
Відповідно до пункту 11 розділу XXXIV Порядку №260 у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які:
загинули (померли) внаслідок отриманого після введення воєнного стану поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини,- виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла), у тому числі за місяць початку військової служби;
захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення),- за час перебування в полоні (заручниках) та до дня звільнення включно або за час перебування в інтернуванні та до дня повернення до України або за час безвісної відсутності;
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні (отримують медичну та/або реабілітаційну допомогу у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах) в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.
Військово-лікарськими (лікарсько-експертними) комісіями закладів охорони здоров`я (установ) під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі охорони здоров`я (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100000 гривень за час цієї відпустки (пункт 13 Розділу XXXIV Порядку № 260).
З системного аналізу наведених норм права вбачається, що військовослужбовцям, які отримали поранення (контузію, травму або каліцтво) після введення воєнного стану, пов`язаного із захистом Батьківщини, встановлено додаткову винагороду в розмірі 100000,00грн. за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (отримання медичної та/або реабілітаційної допомоги), у тому числі закордонних, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, а також час перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) ВЛК.
При цьому, для включення військовослужбовця, який отримав поранення (травму, захворювання), до виплати додаткової винагороди розмірі 100000 гривень є необхідним дотримання двох умов, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) внаслідок такого поранення або перебування у відпустці у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
В ході судового розгляду встановлено, про що відсутній спір між сторонами, позивач був призваний на військову службу до лав Збройних Сил України під час мобілізації, з 03.06.2022 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 .
01.11.2022 за обставин виконання бойових завдань з відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації проти України через артилерійський обстріл в районі населеного пункту Ягідне Куп`янського району Харківської області позивач отримав травму під час захисту Батьківщини, що потягло тривале лікування закладах охорони здоров`я.
За висновком ВЛК від 19.04.2023 №382, госпітальною ВЛК при в/ч НОМЕР_7 за наслідками медичного огляду позивача постановлено такий діагноз та постанову ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, каліцтва), наслідки мінно-вибухової травми (01.11.2022): вогнепального осколкового наскрізного поранення м`яких тканин лівої гомілки, перелому тіла L2 хребця, куприка, закритої черепно-мозкової травми, контузії головного мозку, акубаротравми, забою поперекового відділу хребта, операції первинної хірургічної обробки ран (01.11.2022) у вигляді зміцнілих шкірних рубців, післятравматичного міжхребцевого остеохондрозу, деформуючого спондилоартрозу, протрузії дисків L1-L5, консолідованого компресійного перелому тіла L2 першого ступеня, куприка зі стійким больовим та м`язово-тонічним синдромами, помірним порушенням статико-кінетичної функції хребта, лівобічної радикулопатії L5 корінця зі стійким невропатичним больовим синдромом, двобічної нейросенсорної приглухуватості зі сприйняттям шепітної мови до 5,0 метрів на обидва вуха. Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. Тяжкість отриманої травми: Тяжка.
На підставі статей 64б, 23б, 52г, 13в, 55в, 43в графи ІІ Розкладу хвороб позивач визнаний обмежено придатний до військової служби, непридатний до служби у високомобільних десантних військах, плавскладі, морської піхоти, спецспорудах, придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.
Відповідно до відомостей з військового квитка позивач продовжує військову службу, з 03.05.2024 перебуває на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_1 .
Матеріалами справи також підтверджено, що позивач у зв`язку із отриманою травмою 01.11.2022 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Криворізька міська лікарня №17» Криворізької міської ради з 07.01.2025 по 25.01.2025 (виписка із медичної карти стаціонарного хворого №172/20/22).
Також, згідно із довідкою ВЛК №275 від 24.01.2025 позивачеві 24.01.2025 проведено медичний огляд ВЛК КНП «КМЛ» №17 КМР та постановлено діагноз та постанову ВЛК: консолідуючий компресійний перелом тіла L2 3ст. Статико-динамічне порушення функції 1ст. Хронічна вертеброгенна білатеральна люмбоішалгія. Гемангіома тіла L3 до 12мм, L5 до 10мм. Стійкий больовий синдром. Травма, так, пов`язана з захистом Батьківщини (довідка про обставини травми №218/5/302А від 09.11.2022). Ступінь тяжкості захворювання тяжка. На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб потребує відпустки за станом здоров`я на тридцять календарних днів для подальшого лікування та реабілітації.
Зважаючи, що отримана позивачем травма 01.11.2022 пов`язана із проходженням військової служби та захистом Батьківщини, є тяжкою травмою за висновком ВЛК, а також підтверджено його перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я у зв`язку з отриманою травмою 01.11.2022 у періоді з 07.01.2025 по 25.01.2025, а з 25.01.2025 по 23.02.2025 - у відпустці за станом здоров`я за висновком ВЛК, суд вважає, що позивач має право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100000 грн., передбаченої Постановою №168, протягом вказаного періоду.
Разом з цим, відповідно до наданої відповідачем картки особового рахунку додаткова винагорода у розмірі 100000,00 грн. позивачеві протягом спірного періоду не виплачувалась.
Доводи відповідача у листі від 20.06.2025 на обґрунтування підстав невиплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн. протягом з 07.01.2025 по 25.01.2025, з 25.01.2025 по 23.02.2025 на те, що позивачем до рапорту надано довідку про обставини травми № 218/5/302А від 09.11.2022, видану командиром Військової частини НОМЕР_2 , а станом на зараз позивач проходить службу у Військовій частині НОМЕР_1 , суд вважає безпідставними, оскільки грошове забезпечення військовослужбовця виплачується за місцем несення служби, тож оформлення довідки форми 5 про обставини справи іншою військовою частиною не звільняє відповідача від обов`язку нарахувати та виплатити позивачу, який зарахований до списків особового складу частини, грошового забезпечення у належному розмірі, з урахуванням додаткової винагороди відповідно до Постанови №168 за наявності умов, з якими законодавець передбачає право на отримання такої винагороди.
При цьому, суд враховує, що відповідач не ставить під сумнів пов`язаність отриманої позивачем травми із захистом Батьківщини, її тяжкість, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я з 07.01.2025 по 25.01.2025 внаслідок отриманої травми та у лікувальній відпустці з 25.01.2025 по 23.02.2025 у зв`язку із отриманою травмою за висновком (постановою) ВЛК.
Суд зазначає, що ані Постанова №168, ані Розділ XXXIV Порядку № 260 не містять жодних обмежень щодо періоду(ів) та/або кількості перебувань військовослужбовця, який отримав поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із таким пораненням (травмою, контузією, каліцтвом), за яке передбачена виплата додаткової винагороди у розмірі 100000 грн.
У судовій правозастосовчій практиці Верховного Суду України (постанова від 13.06.2017 у справі №21-1393а17), а також Верховного Суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.04.2018 у справі №П/9901/137/18 (800/426/17), від 13.12.2018 у справі №800/434/17 та інших) неодноразово висловлювалась правова позиція про те, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З огляду на викладене, з урахуванням наведених судом законодавчих норм та встановлених обставин, суд дійшов висновку про те, що відповідачем допущена протиправна бездіяльність щодо не нарахування та не виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн. за періоді з 07.01.2025 по 25.01.2025 та з 25.01.2025 по 23.02.2025, тому з метою відновлення порушеного права позивача слід зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити позивачу додаткову винагороду у розмірі 100000,00 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період 07.01.2025 по 25.01.2025 та з 25.01.2025 по 23.02.2025.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За змістом положень частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем не доведено правомірності своїх дій у спірних правовідносинах.
Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України, суд зазначає, що позивач у справі, що розглядається, звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір останнім сплачено не було, а отже відсутні підстави для здійснення розподілу судових витрат.
Керуючись ст.ст.9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) щодо не нарахування і не виплати ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 07.01.2025 по 25.01.2025 та з 25.01.2025 по 23.02.2025.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) додаткову винагороду у розмірі 100000,00 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 07.01.2025 по 25.01.2025 та з 25.01.2025 по 23.02.2025.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.М. Бухтіярова