Справа № 120/16644/25
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

м. Вінниця

08 грудня 2025 р. Справа № 120/16644/25

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Крапівницька Н. Л., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом ОСОБА_1

до Державної установи «Вінницька установа виконання покарань №1»

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді

В С Т А Н О В И В :

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної установи «Вінницька установа виконання покарань №1» про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими матеріалами, вважаю, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Відповідно до положень частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Разом із тим, під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту порушеного права, свободи чи інтересу згідно вищезазначеної ч. 1 ст. 5 КАС України, який має бути сформульований максимально чітко і зрозуміло, оскільки від якості позовної заяви, юридично правильно сформованого змісту позовних вимог залежить і ефективність судового захисту, позаяк суд розглядає адміністративні справи лише в межах позовних вимог.

Так, в прохальній частині позову, позивач просить суд:

-визнати таким, що не відповідає нормам Закону Висновок службового розслідування від 31.10.2025 року щодо скоєння прапорщиком внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодшим інспектором відділу режиму і охорони Державної установи «Вінницька установа виконання покарань №1» дисциплінарного проступку.

-визнати незаконним та скасувати наказ начальника Державної установи «Вінницька установа виконання покарань №1 №151/ОС-25 від 31.10.2025 про звільнення прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодшого інспектора відділу режиму і охорони Державної установи «Вінницька установа виконання покарань №1» з посади. Поновити прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_1 на посаді молодшого інспектора відділу режиму і охорони Державної установи «Вінницька установа виконання покарань №1».

-стягнути з Державної установи «Вінницька установа виконання покарань №1»: середній заробіток за час вимушеного прогулу та судові витрати, пов`язані з розглядом справи, в т.ч. на професійну правничу допомогу.

Разом з тим, формулювання вимоги у спосіб «визнати таким, що не відповідає нормам Закону» не відповідає положенням ст. 5 КАС України. Більше того «вимогам Закону», позивачем не конкретизовано яким нормам і якого закону.

Більше того, сам висновок не породжує обов`язкових правових наслідків для позивача, натомість може бути покладений в основу незаконності кінцевого рішення.

Також, варто звернути увагу, що в позовній заяві позивачем не наведено нормативно-правового обґрунтування з посиланням на відповідні статті того чи іншого Закону та/або Положення, Порядку проведення службового розслідування, тощо, які, на думку позивача, були допущені посадовими особами під службового розслідування та на час прийняття оскаржуваного наказу.

Водночас, в позовній заяві позивач лише цитує ст. 72, 73, 75, 76, 78 КАС України щодо належності та допустимості доказів.

Варто зазначити, що обов`язок по визначенню (формулюванню) позовних вимог, з якими особа звертається до суду за захистом своїх прав на етапі подання позовної заяви процесуальним законодавством покладено саме на позивача, саме для цього законодавцем визначені вимоги до позовної заяви, що міститься в статті 160 КАС України. Цей обов`язок не може бути перекладено на суд, оскільки саме позивач є зацікавленим в ефективному захисті своїх прав та ефективному здійснені судочинства за його позовною заявою.

Водночас, суд позбавлений можливості визначати зміст позовних вимог замість позивача на власний розсуд.

Великою Палатою Верховного Суду у справі № 640/7310/19 зазначено: особа, яка вважає, що порушені її права, свободи чи інтереси, і яка у зв`язку із цим звертається за їх захистом до адміністративного суду, має зазначити в позовній заяві: хто, який саме суб`єкт владних повноважень порушив її права чи інтереси, яким чином, якими діями (рішенням, бездіяльністю) відбулося втручання в права.

Варто вказати, що зміст позовних вимог впливає на з`ясування наявності підстав або перешкод для відкриття провадження у справі.

При цьому, слід зазначити, що відповідач має право на подання відзиву на позовну заяву, а отже має бути обізнаним відносно чого він має надавати таку заяву по суті справи.

Отже визначитися з предметом спору має саме позивач, оскільки саме він є ініціатором судового процесу, а суд створює умови для реалізації ним процесуальних прав сторони спору.

Аналогічні висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 31.10.2018 по справі № 826/16958/17.

Тобто, предмет позову має бути визначений чітко та конкретизований в прохальній частині позовної заяви, такому предмету має відповідати правове обґрунтування заявлених вимог.

Таким чином позивачу слід навести нормативно-правове обґрунтування позовних вимог та привести зміст заявлених позовних вимог у відповідність до ст. 5 КАС України, оскільки визначитись з предметом спору має саме позивач, а відповідач в свою чергу повинен бути обізнаним про предмет спору, з метою надання відзиву на позов.

За правилами частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною третьою статті 122 КАС України установлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 КАС України).

Як слідує зі змісту заявленого позову, позивач є колишнім працівником Державної установи «Вінницька установа виконання покарань №1», який оскаржує застосоване до нього дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Відповідно до оскаржуваного наказу №151 ОС/25 від 31.10.2025, в якому вказано «звільнити у відповідності із Законом України «Про Національну поліцію» звільнити за ст. 77 ч. 1 п. 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту ОВС України)».

Відповідно до Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України»,

Затвердити Дисциплінарний статут Національної поліції України (додається).

Преамбулу Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" (Відомості Верховної Ради України, 2006 р., № 29, ст. 245), доповнити абзацом другим такого змісту:

"Дія цього Статуту поширюється на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та податкової міліції, які повинні неухильно додержуватися його вимог".

Тобто, дія цього Статуту поширюється осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України.

Так, відповідно до приписів частини першої статті 59 Закону України "Про Національну поліцію" служба в поліції є державною службою особливого характеру, що відносить її до публічної служби в розумінні пункту 17 частини першої статті 4 КАС України.

Преамбулою Дисциплінарного статуту Національної поліції України передбачено, що цим Статутом, зокрема, визначені види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Законом України від 15 березня 2022 року № 2123-IX "Про внесення змін до законів України "Про Національну поліцію" та "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану" (далі - Закон № 2123-IX) внесено зміни до указаних нормативно-правових актів. Зокрема, Дисциплінарний статут НП України доповнено розділом V "Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану", яким з 01 травня 2022 року, запроваджено іншу процедуру ознайомлення поліцейського з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності та інші строки звернення до суду.

Зокрема, частиною четвертою статті 31 Дисциплінарного статуту НП передбачено, що поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності. У разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 28.03.2024 у справі № 420/22052/23, в контексті питання щодо строків звернення до суду підлягають застосуванню положення Дисциплінарного статут Національної поліції України, як спеціальних норм, якими передбачені порядок та строки оскарження дисциплінарного стягнення.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 08 лютого 2023 року у справі № 120/7567/22, від 31 жовтня 2023 року у справі № 400/5692/22, від 31 жовтня 2023 року у справі № 340/4394/22, від 30 листопада 2023 року у справі № 500/1224/23 та інших.

Таким чином до правовідносин, які склалися у цій справі потрібно застосовувати положення частини четвертої статті 31 Дисциплінарного статуту, які передбачають оскарження наказу про звільнення у 15-ти денний термін з дня ознайомлення з відповідним наказом.

Зі змісту позовної заяви слідує, що позивач оскаржує висновок про результати службового розслідування від 31.10.2025 та наказ від 31.01.2025 №151/ОС-25 про звільнення зі служби в ОСОБА_1 .

Відповідно до оскаржуваного наказу позивача було звільнено зі служби в поліції з 31.10.2025.

Отже, з 31.10.2025 позивач беззаперечно був обізнаним зі своїм звільненням, тобто саме з цієї дати для позивача розпочався перебіг 15-ти денного строку на оскарження таких наказів.

Натомість до суду з даним позовом позивач звернувся лише 30.11.2025, тобто із пропуском строку звернення до адміністративного суду.

Частиною 6 статті 161 КАС України встановлено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Проте жодних клопотань щодо поновлення такого строку позивачем до позовної заяви додано не було.

Частиною першою статті 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Отже, в порядку усунення даного недоліку позовної заяви позивачу необхідно надати суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного із наданням доказів поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 160, 161 КАС України, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 169, 248, 256 КАС України, -

У Х В А Л И В :

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної установи «Вінницька установа виконання покарань №1» про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді залишити без руху.

2. Запропонувати позивачу у 5 денний строк з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви, зазначені в мотивувальній частині ухвали суду.

3. Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя підпис Крапівницька Н. Л.

Згідно з оригіналом Суддя: Секретар: