Справа № 140/9663/25
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2025-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року ЛуцькСправа № 140/9663/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (далі ГУ ПФУ в Київській області, відповідач-2) про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком, як жінці, що народила п`ятеро дітей та виховала їх до шестирічного віку; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити та виплачувати пенсію, як жінці, що народила п`ятеро дітей та виховала їх до шестирічного віку відповідно до статті 115 Закону України №1058-IV від 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з одночасним встановленням надбавки за особливі заслуги перед Україною.

В обґрунтування позову позивач вказує, що 27.06.2025 звернулась до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, як жінка, що народила і виховала п`ятеро дітей та виховала їх до шестирічного віку.

Вказує, що після реєстрації заяви за принципом екстериторіальності подані документи було направлено на розгляд ГУ ПФУ в Київській області, яким було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з тим, що чоловік позивача отримує пенсію, як батько дитини з інвалідністю, що наступила до шестирічного віку.

Підставою відмови вказано, що чоловік позивача ОСОБА_2 отримує пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку за дочку ОСОБА_3 , яка була визнана особою з інвалідністю з дитинства, інвалідність якої наступила до шестирічного віку.

ОСОБА_1 не погоджується з такою відмовою та вказує, що пенсійним органом не повністю вивчено та розглянуто питання, адже в даному випадку необхідно індивідуально підходити до вирішення питання призначення пенсії, як матері яка народила та виховала п`ятеро дітей . З урахуванням наведеного просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 01.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (а.с.42).

У поданому до суду відзиві на позовну заяву від 12.09.2025 відповідач-2 позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні в повному обсязі.

Представник ГУ ПФУ в Київській області зазначає, що відповідно до підпункту 6 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок), для визначення права на призначення дострокової пенсії за віком матерям осіб з інвалідністю з дитинства надається документ про визнання дитини заявника особою з інвалідністю з дитинства.

За вибором матері або в разі її відсутності, якщо виховання п`ятьох або більше дітей, дитини з інвалідністю чи тяжко хворої дитини, якій не встановлено інвалідність, до шестирічного віку здійснювалося батьком, батьку призначається дострокова пенсія за віком після досягнення віку 55 років та за наявності страхового стажу не менше ніж 20 років.

Одночасне призначення дострокових пенсій відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 Закону №1058 обом батькам окремо за дитину з інвалідністю з дитинства та за виховання п`ятьох або більше дітей чинним законодавством не передбачено. Страховий стаж позивача становить 25 років 8 днів.

Враховуючи вищезазначене, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Право на пенсійну виплату набуде з 05.07.2038. Підсумовуючи все вищенаведене Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області діяло в межах та в спосіб передбачений чинним законодавством України. (а.с.46-60).

Представник ГУ ПФУ у Волинській області у відзиві на позовну заяву від 26.09.2025 вимоги позивача заперечує в повному обсязі та просить відмовити у задоволенні позову. Вважає, що відповідач-2 при винесенні вищевказаного рішення діяв в порядку передбаченому законодавством, обґрунтовано, а тому підстави для задоволення позовної вимоги Позивача відсутні. Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і послуг, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909.

Що стосується позовної вимоги позивача щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити та виплачувати пенсію, як жінці, що народила п`ятеро дітей та виховала їх до шестирічного віку відповідно до статті 115 Закону України № 1058-IV з одночасним встановленням надбавки за особливі заслуги перед Україною.

З огляду на викладене, позов ОСОБА_1 є безпідставним та необґрунтованим, а дії відповідача-2 при винесенні оскаржуваного рішення про відмову у призначення пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування не можна вважати неправомірними, оскільки він діяв виключно в межах, визначених нормами чинного законодавства. (а.с.62-69).

Суд, керуючись вимогами частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), дійшов висновку про можливість розгляду даного спору за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи вимоги статті 262 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою від 27.06.2025 зі зниженням пенсійного віку, як жінка, що народила і виховала п`ятеро дітей та виховала їх до шестирічного віку .

За принципом екстериторіальності заяву та додані документи було розглянуто ГУ ПФУ в Київській області та рішенням якого №96 від 30.07.2025 відмовлено у призначенні пенсії (а.с.38).

До заяви про призначення пенсії за віком долучено повідомлення від позивача, що її чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває на обліку в Пенсійному фонді України та отримує пенсію за віком відповідно до пункту 3 статті 115 Закону №1058.

Одночасне призначення дострокових пенсій відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 Закону №1058 обом батькам окремо за дитину з інвалідністю з дитинства та за виховання п`ятьох або більше дітей чинним законодавством не передбачено.

Страховий стаж позивача становить 25 років 8 днів.

За доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди.

Позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Право на пенсійну виплату набуде з 05.07.2038.

Позивачка народила та виховала 5-х дітей, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 згідно із яким указом Президента України від 08.09.2015 №260 позивачці присвоєно почесне звання "Мати-героїня", , свідоцтвами про народження дітей: серії НОМЕР_2 від 02.01.1997, серії НОМЕР_3 від 20.05.1998, серії НОМЕР_4 від 01.12.2000, серії НОМЕР_5 від 12.01.2004, серії НОМЕР_6 від 16.09.2006 (а.с. 25-31).

Позивачка, не погодившись не погоджується з такою відмовою у призначенні пенсії, вважаючи її протиправною та такою, що порушує її право на соціальний захист, звернулася до суду із цим позовом.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано такі обставини справи та норми чинного законодавства.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом (стаття 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Відповідно до пункту 3 частини 1статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на призначення дострокової пенсії за віком мають

жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства та тяжко хворих дітей, яким не встановлено інвалідність, які виховали їх до досягнення зазначеного віку, - після досягнення віку 50 років та за наявності не менше ніж 15 років страхового стажу. При цьому особами з інвалідністю з дитинства вважаються також діти з інвалідністю віком до 18 років.

За вибором матері або в разі її відсутності, якщо виховання п`ятьох або більше дітей, дитини з інвалідністю чи тяжко хворої дитини, якій не встановлено інвалідність, до шестирічного віку здійснювалося батьком, батьку призначається дострокова пенсія за віком після досягнення віку 55 років та за наявності страхового стажу не менше ніж 20 років.

Таким чином, матері, за наявності підстав передбачених пунктом 3 частини 1 статті 115 Закону №1058, надається право вибору особи, яка буде одержувати дострокову пенсію за віком: вона сама або батько дітей.

Відповідачами не заперечуються обставини, які надають право позивачці ОСОБА_1 на призначення дострокової пенсії за віком, а саме наявність відповідного страхового стажу не менше 15 років, досягнення відповідного віку 50 років.

При цьому, позиція пенсійного органу полягає в тому, що право на достроковий вихід на пенсію вже використав чоловік позивачки. Зокрема ОСОБА_2 , призначено дострокову пенсію за віком відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 Закону №1058. При цьому, одночасне призначення дострокових пенсій відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 Закону №1058 обом батькам окремо за дитину з інвалідністю з дитинства та за виховання п`ятьох або більше дітей законодавством не передбачено.

Разом з тим суд звертає увагу, що вищевказана позиція пенсійного органу є помилковою з огляду на таке.

Як слідує з матеріалів справи, своє право на отримання пенсії із підстав, встановлених пунктом 3 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", як жінка, що народила та виховала п`ять і більше дітей до шестирічного віку, ОСОБА_1 не використала.

Натомість її чоловік ОСОБА_2 скористався правом на призначення дострокової пенсії за віком з іншої самостійної підстави як особа, що виховала до шестирічного віку дитину з інвалідністю.

Суд звертає увагу на ту обставину, що положення пункту 3 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV передбачають дві окремі, самостійні умови (підстави), за наявності яких може бути призначена дострокова пенсія матері або батьку (за відповідних умов) за віком, а саме:

-в разі народження п`ятьох або більше дітей та виховання їх до шестирічного віку;

-в разі виховання матір`ю або батьком до шестирічного віку осіб (особи) з інвалідністю з дитинства.

Чоловік позивачки, за її згодою, отримує достроково пенсію за віком за однією підставою як батько, який до шестирічного віку виховав особу з інвалідністю ОСОБА_4 .

Натомість позивачка претендує на отримання дострокової пенсії за віком за зовсім іншою (відмінною) підставою, аніж її чоловік, а саме як жінка, що народила та виховала п`ять і більше дітей до шестирічного віку.

Положеннями абзацу 2 пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено спеціальне суб`єктивне право батька, як одного з членів подружжя, що здійснювало виховання дитини-інваліда, на призначення дострокової пенсії за віком, і реалізація цього права не може впливати на реалізацію матір`ю свого права на призначення пенсії за іншою самостійною підставою (народження п`ятьох або більше дітей та виховання їх до шестирічного віку).

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 12.11.2013 у справі №21-373а13. Верховний Суд від зазначеної правової позиції у своїх рішеннях станом на час розгляду справи не відступав.

Відтак, суд вважає безпідставними посилання відповідача-2, що оскільки, ОСОБА_2 використав своє право на достроковий вихід на пенсію, то заявниця ОСОБА_1 на призначення дострокової пенсії за віком, як жінка, яка народила та виховала до шестирічного віку п`ятьох або більше дітей права не має, як на підставу відмови позивачу в призначенні пенсії.

Щодо обраного позивачем способу захисту суд зазначає наступне.

Так, позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Київській області від 30.07.2025 №96 про відмову у призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області призначити дострокову пенсію за віком, як жінці, яка народила шістьох дітей та виховала їх до шестирічного віку відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування .

За загальним правилом, діями суб`єкта владних повноважень є сукупність вчинків здійснених у межах наданих чинним законодавством повноважень. Отже, під протиправними діями суб`єкта владних повноважень слід розуміти активну форму поведінки, пов`язану з виконанням дій, які такий суб`єкт не мав права вчинювати відповідно до його повноважень, за відсутності обставин, з якими пов`язана необхідність вчинення певної дії або з порушенням процедури.

До адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено, оскільки підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод. Однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу саме позивача. При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення можливості чи неможливість реалізації її законного права та/або виникнення додаткового обов`язку.

У даному випадку, права позивачки порушені рішенням ГУ ПФУ в Київській області від 30.07.2025 №96, яким позивачці відмовлено у призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону України.

Відповідно до частини 2статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі зазначеного, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд визнає протиправним та таким, що підлягає скасуванню рішення ГУ ПФУ в Київській області про відмову у призначені дострокової пенсії за віком від 30.07.2025 №96 ОСОБА_1 , як матері, яка народила та виховала до шестирічного віку п`ятьох або більше дітей відповідно до п. 3 ч. 1ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Водночас, на переконання суду, позовні вимоги зобов`язального характеру безпідставно заявлені позивачем до ГУ ПФУ у Волинській області, яке прав та інтересів позивачки не порушило та жодних рішень з приводу призначення (чи відмови у призначенні) дострокової пенсії за віком не приймало.

Крім того, суд зауважує, що завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Статтею 58 Закону № 1058визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Згідно з абзацом другим частини четвертої статті 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до Рекомендацій № К(80)2 щодо здійснення дискреційних повноважень адміністративними органами, прийнятим Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 термін дискреційне повноваження означає повноваження, яке надає адміністративному органу певний ступінь свободи під час прийняття рішення, таким чином даючи йому змогу вибрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке буде найбільш прийнятним.

Отже, дискреційними є повноваження, які залишають державному органу чи його посадовій особі свободу розсуду після з`ясування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Оскільки суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, призначенні певних виплат та допомог, суд дійшов висновку щодо зобов`язання ГУ ПФУ в Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.06.2025 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду у даній справі та прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною першою статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно з частиною другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною першою статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем 1 по справі, як суб`єктом владних повноважень рішення якого оскаржується, не виконано покладеного на нього обов`язку доказування правомірності прийнятого рішення та не спростовано доводи позивача в цій частині.

З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

За змістом частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2 (рішенням якого відмовлено у призначенні позивачу пенсії за віком) на користь позивача необхідно стягнути 1 211,20 грн. судового збору, сплаченого відповідно до квитанції від 26.08.2025.

Керуючись статтями 139, 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 30.07.2025 №96 про відмову ОСОБА_1 у призначені дострокової пенсії за віком, як матері, яка народила та виховала до шестирічного віку п`ятьох або більше дітей відповідно до п. 3 ч. 1ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.07.2025 про призначення дострокової пенсії за віком, як матері, яка народила та виховала до шестирічного віку п`ятьох або більше дітей відповідно до п. 3 ч. 1ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду у даній справі та прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства України.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області судовий збір у сумі 1 211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ).

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Київський майдан, 6, ).

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області (54008, Київська область, місто Фастів, вулиця Саєнка Андрія, 10, )

Суддя А.Я. Ксензюк