Справа № 685/973/25
Суддя: Турчин-Кукаріна І. В.
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 685/973/25
Провадження № 2-а/685/38/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2025 року селище Теофіполь

Теофіпольський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Турчин-Кукаріної І.В.,

за участі секретаря судового засідання Медун В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Теофіполь в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Теофіпольського районного суду Хмельницької області з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі.

Позовну заяву подано у зв`язку із незгодою з постановою № 14947 від 16.09.2025, винесеною тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. за порушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, про винесення якої позивачу стало відомо, як він зазначає, 02.10.2025, коли він отримав копію постанови засобами зв`язку АТ «Укрпошта».

Позовну заяву мотивовано тим, що позивач не повідомляв ІНФОРМАЦІЯ_2 про зміни стану його здоров`я, оскільки жодних таких змін під час дії особливого періоду не настало, посилань на докази їх настання оскаржувана постанова не містить, у зв?язку з чим вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, постанову № 14947 від 16.09.2025 просить визнати протиправною та скасувати, закрити провадження у справі.

Ухвалою судді Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 28.10.2025 відкрито провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, встановлено строк для подання відзиву, попереджено відповідача, що неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову (ч. 4 ст. 159 КАС України), роз`яснено відповідачу, що відповідно до вимог ч. 6 ст. 18 КАС України, адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку, попереджено відповідача, що відповідно до ч. 7 ст. 162 КАС України, суд має право вирішити справу за наявними матеріалами також у разі, якщо відзив подано особою, яка відповідно до ч. 6 ст. 18 КАС України зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його і не навела поважних причин невиконання такого обов`язку.

У судове засідання 04.11.2025 учасники справи не прибули. Відзиву від відповідача до суду не надійшло, судове засідання відкладено на 20.11.2025.

У судове засідання 20.11.2025 учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи судом, не прибули повторно. Позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, до якої долучено копію довідки військово-лікарської комісії від 03.11.2025.

Відзиву від відповідача до суду не надійшло, судове засідання відкладено на 08.12.2025.

У судове засідання 08.12.2025 учасники справи не прибули, заяв, клопотань, відзиву у справі не подали.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

При зверненні до суду позивач заявив клопотання про поновлення строку звернення до суду з позовом про оскарження постанови, мотивоване тим, що оскаржувану постанову позивач отримав 02.10.2025, на підтвердження чого подав копію поштового конверту та роздруківку трекінгу з сайту відстеження пересилання поштових відправлень.

Ураховуючи, що даний факт не спростовано відповідачем, а позовну заяву подано до суду 09.10.2025, тобто, в межах десятиденного строку з дня отримання копії оскаржуваної постанови, суд наведені позивачем причини пропуску строку на оскарження постанови визнає поважними та достатніми підставами для поновлення строку оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Дослідивши подані суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, з оцінкою належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, суд встановив такі обставини та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до постанови № 14947 від 16.09.2025 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, розглянувши протокол про адміністративне правопорушення № 337 від 02.09.2025, про те, що 02.09.2025 о 09:04 год в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у період проведення мобілізації та протягом дії правового режиму воєнного стану особисто не повідомив органам, в яких перебуває на військовому обліку, відомості про результати медичних оглядів, що проводяться з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку, які визначені пунктом 17-1 частини першої статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», що підтверджується відомостями АІТС Оберіг, порушив вимоги частини 11 статті 38 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП під час дії особливого періоду; враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, постановив на ОСОБА_1 накласти штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Крім цього, у постанові № 14947 від 16.09.2025 зазначено, що ОСОБА_1 не усунув порушення, не пройшов ВЛК та не подав відомостей про стан здоров`я для визначення придатності до виконання військового обов`язку станом на дату розгляду справи.

Копію зазначеної постанови ОСОБА_1 отримав 02.10.2025, про що свідчать дані реєстру відстеження поштових відправлень, позов подано 09.10.2025, тобто, на сьомий день від дня отримання копії оскаржуваної постанови.

ОСОБА_1 в обгрунтуванняі неправомірності оскаржуваної постанови стверджував, що жодних змін стану його здоров`я під час дії особливого періоду не настало, посилань на докази їх настання оскаржувана постанова не містить, у матеріалах справи відсутні докази наявності змін у стані здоров`я позивача як військовозобов`язаного.

Зазначені вище обставини не спростовані відповідачем, на якого відповідно до ст. 77 КАС України покладено обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, а крім цього, який не подав відзив, що хоча і є правом відповідача як учасника справи, проте відповідно до ст. 159 КАС України може квалфікуватись як визнання позову, що було роз`яснено відповідачу в ухвалі про відкриття провадження у справі від 28.10.2025, отриманій відповідачем 03.11.2025.

Окрім цього, як вбачається з копії довідки військово-лікарської комісії від 03.11.2025 № 2025-1103-0838-1932-7, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , пройшов медичний огляд ВЛК 03.11.2025, на підставі якого йому встановлено діагноз варикозна хвороба лівої гомілки без запалення або виразки, на підставі статті 426 графи ІІ Розкладу хвороб придатний до військової служби.

За змістом ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 283 КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Частина 3 статті 210-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчиненні під час особливого періоду.

За визначенням у Законі України «Про оборону України», особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на теперішній час.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Обов`язки органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, закладів освіти, посадових осіб, призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо виконання правил військового обліку визначені статтею 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до приписів ч. 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, регулювання відносин у сфері державної реєстрації громадян України, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави, та осіб, приписаних до призовних дільниць (далі призовники, військовозобов`язані та резервісти) визначені Законом України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (далі Закон № 1951-VIII)

Основними завданнями Реєстру є: 1) ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України; 2) інформаційне забезпечення комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань особовим складом у мирний час та в особливий період; 3) інформаційне забезпечення громадян України, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію, та членів сімей загиблих військовослужбовців відомостями щодо виконання ними військового обов`язку. Держателем Реєстру є Міністерство оборони України (далі - Держатель Реєстру), розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (далі - розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру. Держатель Реєстру: забезпечує технологічне функціонування Реєстру, для чого утворює уповноважений орган адміністрування Держателя Реєстру; організовує взаємодію Реєстру з іншими реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних щодо отримання (обміну) інформації, визначеної статтями 6-9 цього Закону, відповідно до Закону України «Про публічні електронні реєстри» (ст. 2, ч. 1, пункти 1 та 3 ст. 5 Закону № 1951-VIII).

Частиною 1 ст. 6 Закону 1951-VIII визначено, що до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: 1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з пунктом 17-1 частини 1 статті 7 Закону 1951-VIII, до персональних даних призовників відносяться відомості про результати медичних оглядів, що проводяться з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку.

Порядок формування Реєстру визначений ст. 13 Закону 1951-VIII, відповідно до якої для формування бази даних Реєстру Центральна виборча комісія, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, подають шляхом електронної взаємодії Держателю Реєстру відомості, передбачені статтею 7 цього Закону, стосовно усіх громадян України, які підлягають взяттю на військовий облік (приписці до призовних дільниць) відповідно до статті 14 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», віком до 60 років. До Реєстру вносяться відомості, визначені статтею 6 цього Закону, одержані від призовників, військовозобов`язаних та резервістів або шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені частиною третьою статті 14 цього Закону.

Положеннями ст. 14 Закону 1951-VIII визначено, що ведення Реєстру включає зокрема внесення запису про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до бази даних Реєстру для взяття на облік або при відновленні на військовому обліку з перевіркою відповідності персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів існуючим обліковим даним; внесення змін до персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних, резервістів на підставі відомостей органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності, а також відомостей, що подаються органу ведення Реєстру призовниками, військовозобов`язаними, резервістами.

Актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.

Органи ведення Реєстру одержують в електронному вигляді від: центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, - відомості, зазначені у пункті 17-1 частини першої статті 7 цього Закону (п. 6 ч. 3 ст. 14 Закону 1951-VIII).

Статтею 251 КУпАП України визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, в обгрунтування протиправності діяння ОСОБА_1 вказано, що ОСОБА_1 не повідомив органам, в яких перебуває на військовому обліку, відомості про результати медичних оглядів, що проводяться з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку, які визначені п. 17-1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», чим порушив вимоги ч. 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Разом з цим, доказів того, що станом на 02.09.2025 (дату складення протоколу про адміністративне правопорушення № 337) ОСОБА_1 пройшов (або не пройшов) відповідний медичний огляд, матеріали справи не містять.

Навпаки, з наданих позивачем доказів вбачаєтьсяч, що ОСОБА_1 пройшов медичний огляд ВЛК 03.11.2025 року, що підтверджено копією довідки військово-лікарської комісії № 2025-1103-0838-1932-7.

Будь-які сумніви у винуватості особи повинні тлумачитись на її користь.

Відповідач не спростував твердження позивача про відсутність змін у стані здоров`я позивача під час дії особливого періоду, а також не довів, що ОСОБА_1 самостійно пройшов (або не пройшов) відповідний медичний огляд станом на дату складення протоколу про адміністративне правопорушення, про що не повідимив територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.

Окрім цього, суд ураховує, що відповідно до положень Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», орган ведення Реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, до якого відносяться зокрема і районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, має можливість одержати відповідну персональну інформацію про призовника шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

У той же час, відповідно до примітки до ст. 210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. На підставі ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 9, 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що оскаржувану постанову прийнято необґрунтовано, не на підставі закону, не у спосіб, визначений Конституцією та законами України, з порушенням ст. 210-1 КУпАП щодо кваліфікації діяння, що формує склад правопорушення, з порушенням ст. 33 КУпАП щодо накладення стягнення саме за адміністративне правопорушення та виключно у межах, встановлених КУпАП.

Відповідач не спростував доводи адміністративного позову, не довів належними і допустимими доказами правомірності своїх дій, а відтак, враховуючи встановлені на підставі досліджених доказів обставини справи, результати системного аналізу законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, позов підлягає задоволенню, а його задоволення буде достатнім та ефективним способом поновлення порушених прав позивача.

Статтею 286 КАС України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, згідно з якими за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Ураховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та наведені вище положення нормативно-правових актів, суд дійшов переконання, що права позивача порушено з вини відповідача, відповідне право підлягає захисту в судовому порядку шляхом задоволення позову в межах позовних вимог за формулюваннями, визначеними ст. 286 КАС України.

Відповідно до статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень КАС України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань з суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 210-1, 268, 283 КУпАП, статтями 2, 77, 78, 139, 159, 162, 229, 245, 246, 255, 268-271, 286, 289, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі, задовольнити.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 14947 від 16.09.2025 у справі про адміністративне правопорушення, якою на ОСОБА_1 накладено стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП скасувати, закривши провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 сплачений ним при зверненні до суду судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять гривень) 60 копійок за рахунок бюджетних асигнувань.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 (ІКЮО в ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ).

Повне рішення суду складено 08.12.2025.

Головуюча суддя І.В. Турчин-Кукаріна