Справа № 240/27844/23
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2025-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Житомир справа № 240/27844/23

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Шимоновича Р.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного звернувся ОСОБА_1 із позовом, у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нездійснення повного розрахунку при звільненні з військової служби в частині не виплати йому грошової компенсації за невикористані календарні дні основної щорічної відпустки за 2022 рік - 30 днів, та за невикористані календарні дні щорічної додаткової відпустки, передбаченої ст. 162 Закону України «Про відпустки» від 15 листопада 1996 року №504/96-ВР, за 2022 рік - 14 днів;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні основної щорічної відпустки за 2022 рік - 30 днів, та за невикористані календарні дні щорічної додаткової відпустки, передбаченої ст. 162 Закону України «Про відпустки» від 15 листопада 1996 року №504/96-ВР, за 2022 рік - 14 днів;

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування та невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої п. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII, у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні, передбачену п. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII, у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування та невиплати одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 1 Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року №460, у розмірі 64 відсотків місячного грошового забезпечення;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу, передбачену п. 1 Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року №460, у розмірі 64 відсотків місячного грошового забезпечення.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, з 25.02.2022 проходив військову службу за мобілізацією у ІНФОРМАЦІЯ_3 . У зв`язку з проходженням військової служби за мобілізацією вважає, що набув право на виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 1 Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460 (далі - Порядок №460). Крім того, у зв`язку зі звільненням позивача з військової служби за станом здоров`я, останній набув право на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої п. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (Далі - Закон №2011-XII). За результатами розгляду звернення позивача щодо нарахування вказаних виплат при звільненні, листом №9/1491 від 12.06.2023 відповідачем надано довідку про фактично виплачено позивачу грошове забезпечення. Зі змісту вказаної довідки позивачу стало відомо, що в день виключення зі списків особового складу відповідач протиправно не здійснив нарахування та виплату наступних одноразових додаткових видів грошового забезпечення: грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки; грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої ст. 16 Закону України «Про відпустки» за 2022 рік; одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої п. 2 ст. 15 Закону №2011-ХІІ; одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 1 Порядку №460., що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 03.10.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити залишити позовну заяву без розгляду у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до суду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що з 25.02.2022 проходив військову службу за мобілізацією у ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_3 , у тому числі і позивач, перебувають на фінансовому забезпеченні у ІНФОРМАЦІЯ_1 .

12.11.2020 позивач отримав статус особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи, а отже набув право на отримання додаткової щорічної відпустки, передбаченої ст.162 Закону України «Про відпустки».

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по особовому складу) від 07.09.2022 №15-РС був звільнений з військової служби у відставку відповідно до п.п. «б» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я).

08.09.2022 начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) від 08.09.2022 № 188 позивач виключений зі списків особового складу центру.

Як зазначає позивач, у зв`язку з проходженням військової служби за мобілізацією вважає, що набув право на виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 1 Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460 (далі - Порядок №460). Крім того, у зв`язку зі звільненням позивача з військової служби за станом здоров`я, останній набув право на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої п. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (Далі - Закон №2011-XII).

За результатами розгляду звернення позивача щодо нарахування вказаних виплат при звільненні, листом №9/1491 від 12.06.2023 відповідачем надано довідку про фактично виплачено позивачу грошове забезпечення. Зі змісту вказаної довідки позивачу стало відомо, що в день виключення зі списків особового складу відповідач протиправно не здійснив нарахування та виплату наступних одноразових додаткових видів грошового забезпечення: грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки; грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої ст. 16 Закону України «Про відпустки» за 2022 рік; одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої п. 2 ст. 15 Закону №2011-ХІІ; одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 1 Порядку №460.

Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо не проведення призначення, нарахування та виплати йому вказаних одноразових додаткових видів грошового забезпечення протиправною, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Щодо грошової компенсації за всі невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2022 рік та додаткової відпустки, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 1 ст. 10 Закону №2011-XII, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів.

Відповідно до п.8 Закону №2011-ХІІ, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України «Про відпустки». Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

Стаття 16 Закону України «Про відпустки» передбачає, що особи з інвалідністю внаслідок війни мають право на одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Судом встановлено, що позивач є особою з інвалідністю внаслідок війни, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1 від 05.01.2021. Вказане посвідчення позивач отримав 12.11.2020, а отже, набув право на отримання додаткової щорічної відпустки, передбаченої ст.16-2 Закону України «Про відпустки».

Відповідно до абзацу 3 пункту 14 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ у рік звільнення військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної та додаткової відпусток їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток.

Згідно з витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 08.09.2022 №188, позивач щорічну основну відпустку за 2022 рік не використав.

Отже, 08.09.2022, тобто в день виключення зі списків особового складу, позивачу належала до виплати грошова компенсація за всі невикористанні календарні дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки, передбаченої ст. 16-2 Закону України «Про відпустки», за 2022 рік, а саме: 30 днів щорічної основної відпустки (Згідно з п. 1 ст. 10 Закону №2011-ХП позивач мав право у 2022 році на 30 днів відпустки); 14 днів додаткової відпустки, передбаченої ст. 16-2 Закону України «Про відпустки».

Відповідно до абзацу 3 пункту 7 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260 (Далі - Порядок №260), в наказах про виключення зі списків особового складу обов`язково зазначається про виплату одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Проте, витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 08.09.2022 №188 не містить відомості щодо виплати позивачу грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік та додаткової відпустки, передбаченої ст. 162 Закону України «Про відпустки», за 2022 рік. Натомість містить інформацію, що позивач щорічну основну відпустку у 2022 році не використовував,

Крім того, у довідці про фактично виплачене грошове забезпечення від 12.06.2023 №9/1491 також відсутня інформація щодо виплати вказаної грошової компенсації позивачу.

Таким чином, попри набуття позивачем права на виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної та додаткової відпусток за 2022 рік, відповідачем протиправно не проведено нарахування вказаної виплати на день виключення позивача зі списків особового складу (звільнення).

Варто зазначити, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан. Згідно п.18 ст.101 Закону № 2011 -XII (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) в особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям надається відпустка тільки за сімейними обставинами та з інших поважних причин.

Однак припинення надання відпустки на час дії воєнного стану не означає припинення права на відпустку. Таке право може бути реалізовано зокрема, шляхом надання грошової компенсації за невикористані дні відпустки під час звільнення особи зі служби.

Вказані твердження узгоджуються з правовим висновком колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеним у рішенні Верховного Суду від 16.05.2019 у справи №620/4218/18, яке підтверджене постановою, прийнятою Великою Палатою Верховного Суду від 21.08.2019 у справі 620/4218/18.

Верховним Судом був зроблений висновок, що положення пункту 19 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» не обмежує та не припиняє право учасника бойових дій на отримання при звільненні виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, право на яку набуто під час проходження військової служби в особливий період з моменту оголошення мобілізації.

Щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої п. 2 ст. 15 Закону №2011-ХІІ, слід вказати наступне.

Частинами 1, 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до абз. 1 п. 2 ст. 15 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Аналогічні положення містяться в статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та пункті 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» (далі - Порядок №393).

Таким чином, нормою матеріального права визначено право військовослужбовця, звільненого з військової служби за станом здоров`я, на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Вказаному праву кореспондує обов`язок військової частини провести відповідні нарахування та виплату не пізніше дати виключення військовослужбовця зі списків особового складу частини.

Судом встановлено, що позивач звільнений з військової служби за п.п. «б» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за станом здоров`я. Відповідно до витягу з наказу від 08.09.2022 № 188 календарна вислуга позивача становить 01 рік 04 місяці 18 дні.

Отже, слід дійти висновку, що позивач, як військовослужбовець, який звільнений з військової служби за станом здоров`я, за наявності календарної вислуги років - 01 рік 04 місяці 18 дні, має право на одноразову грошову допомогу, передбачену абзацом другим пункту 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Щодо виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 1 Порядку №460, суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №460. військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (далі - військовослужбовці) та звільняються із служби, виплачується одноразова грошова допомога (далі - допомога) в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.

Військовослужбовцям виплата допомоги здійснюється за період військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період із дня їх призову на відповідну військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Таким чином, п. 1 Порядку №460 передбачає перелік військовослужбовців, яким при звільненні з військової служби виплачується одноразова грошова допомога, передбачення вказаним порядком, а саме: призвані на військову службу за призовом під час мобілізації; призвані на особливий період; призвані на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Норми Порядку №460 не передбачають жодних додаткових умов щодо набуття права на виплату вказаної одноразової грошової допомоги. Крім того ні норми Порядку №460, ні стаття 15 Закону №2011-XII не містять застережень щодо неможливості одночасного нарахування та виплати одноразових грошових допомог, передбачених вказаними нормативно процесуальними актами.

У витязі з наказу від 08.09.2022 №188 зазначено, що позивача призвано на військову службу відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №69/2022.

З урахуванням факту призову позивача на військову службу під час мобілізації, останній набув право на виплату при звільненні одноразової грошової допомоги, передбаченої Порядком №460.

Пунктом 2 Порядку №460 передбачено випадок в якому період попередньої служби враховується при визначенні розміру одноразової грошової допомоги, передбаченої Порядком №460 - якщо військовослужбовець не набув права на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону №2011-XII на час попереднього звільнення з військової служби.

Одноразова грошова допомога при звільненні, передбачена п. 2 статті 15 Закону №2011-ХІІ, в залежності від підстав звільнення, виплачується в розмірі 25-50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Таким чином, військовослужбовець набуває права на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, передбачена п. 2 с. 15 Закону №2011-XII, за умови наявності в нього календарної вислуги мінімум в 1 рік.

Згідно витягу з наказу від 08.09.2022 №188 календарна вислуга років позивача станом на день повторного звільнення з військової служби становить 01 рік 04 місяці 18 днів.

Позивач призваний на військову службу під час мобілізації - 25.02.2022, а виключений зі списків особового складу - 08.09.2022. Календарний строк військової служби позивача під час мобілізації становить 06 місяців 15 днів,

Таким чином, календарна вислуга років позивача на день попереднього звільнення з військової служби становить 10 місяців 03 дні.

01 рік 04 місяці 18 днів - 6 місяців 15 днів = 10 місяців 03 дні

01 рік 04 місяці 18 днів - календарна вислуга років станом на 08.09.2022;

6 місяців 15 днів - строк військової служби під час мобілізації.

З врахуванням викладеного, на день попередньо звільнення з військової служби позивач не набув права на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої п. 2 ст. 15 Закону № 2011-ХІІ.

Отже, з врахуванням п. 2 Порядку № 460, одноразова грошова допомога, передбачена п. 1 Порядку №460, мала бути виплачена позивачу в розрахунку за 16 місяців, тобто у розмірі 64 відсотків місячного грошового забезпечення.

Нормами чинного законодавства - п. 2 ст. 15 Закону № 2011-XII та п. 1 Порядку №460, передбачено право позивача на отримання одноразових грошових допомог, що виплачуються при звільненні, при цьому підстави для набуття права на отримання вказаних виплат законодавством пов`язано з дотриманням різних умов.

Відтак, не виплата відповідачем позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої п. 2 ст. 15 Закону № 2011-XII, та одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 1 Порядку №460 є безпідставною.

Щодо клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, слід зазначити таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. З ст. 122 КАС України).

Компенсації при звільненні за невикористані дні відпустки є невід`ємною частиною заробітної плати, а тому процесуальні строки звернення до суду з даними вимогами передбаченні ч. 2 ст. 233 КЗпП України.

Спеціальним законодавством прямо не врегульовано питання строків звернення до суду у зв`язку з порушенням відповідачем законодавства про оплату праці (виплату грошового забезпечення), однак за змістом пункту 3 розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260 грошова компенсація виплачується за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

На час відпустки за особою зберігається заробітна плата (грошове забезпечення), такі виплати включаються до фонду заробітної плати і є невід`ємною його частиною. Це ж саме стосується і компенсації при звільненні за невикористані дні відпустки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду, прийнятою за розглядом зразкової справи № 620/4218/18 від 21.08.2019.

Щодо процесуальних строків звернення до суду з вимогами про виплату одноразової грошової допомоги при звільненні варто зазначити, що Верховний Суд в постанові від 07.02.2022 у справі №420/7697/21, надаючи оцінку поняттям «грошова винагорода», «одноразова грошова допомога при звільненні», «оплата праці» і «заробітна плата», які використовується у законодавстві, що регулює трудові правовідносини, дійшов висновку, що вказані поняття є рівнозначними, а при обрахунку строку звернення до суду у справах щодо виплати одноразової грошової допомоги застосуванню підлягають положення частини другої статті 233 КЗпП України.

Частиною 2 ст. 233 КЗпП України визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати у тримісячний строк з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

З`ясовано, що позивач звернувся до суду у вересні 2023. Повідомлення про суми грошового забезпечення, нараховані та виплачені позивачеві при звільненні, останній не отримував, довідка про фактично виплачене грошове забезпечення від 12.06.2023 № 9/1491 надійшла на адресу позивача 09.07.2023.

Враховуючи викладене, клопотання відповідача задоволенню не підлягає.

За приписами частини 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 260-262, 295 КАС України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нездійснення ОСОБА_1 повного розрахунку при звільненні з військової служби в частині не виплати йому грошової компенсації за невикористані календарні дні основної щорічної відпустки за 2022 рік - 30 днів, та за невикористані календарні дні щорічної додаткової відпустки, передбаченої ст. 16-2 Закону України «Про відпустки» від 15 листопада 1996 року №504/96-ВР, за 2022 рік - 14 днів.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні основної щорічної відпустки за 2022 рік - 30 днів, та за невикористані календарні дні щорічної додаткової відпустки, передбаченої ст. 16-2 Закону України «Про відпустки» від 15 листопада 1996 року №504/96-ВР, за 2022 рік - 14 днів.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої п. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII, у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні, передбачену п. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII, у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 1 Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року №460, у розмірі 64 відсотків місячного грошового забезпечення.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену п. 1 Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року №460, у розмірі 64 % місячного грошового забезпечення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 09 грудня 2025 року.

Суддя Р.М.Шимонович