Справа № 760/19347/24
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Застрожнікова К.С. Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року Справа № 760/19347/24

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції про скасування постанови на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 08 липня 2025 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови у справі про

адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. ОСОБА_1 (далі - Позивачка) звернулася до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції (далі - Відповідач), в якому просила визнати протиправними та скасувати постанови серії АВ № 00375343 від 26 червня 2022 року, серії АВ №00375430 від 26 червня 2022 року, серії АВ №00837845 від 02 серпня 2022 року, серії АВ № 01006519 від 20 серпня 2020 року, серії АВ № 02079190 від 06 квітня 2023 року, які винесені в автоматичному режимі про накладення на ОСОБА_1 штрафу за порушення ч. 1 ст.122 КУпАП, провадження у справі закрити.

В обґрунтування заявлених вимог Позивачка зазначала, що 26 червня 2022 року, 02 серпня 2022 року, 02 серпня 2022 року, 20 серпня 2020 року, 06 квітня 2023 року її притягнуто до адміністративної відповідальності, втім 06 березня 2022 року вона була вимушена виїхати за межі України з метою захисту свого життя та в Україну більше не поверталася.

При цьому Позивачка посилалася на відсутність печаток про в`їзд в Україну в закордонному паспорті та відповідь Державної прикордонної служби України на адвокатський запит, згідно з яким перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями громадянкою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 08.11.2017 по 10.10.2023 в базі даних не виявлено.

2. Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 08 липня 2025 року адміністративний позов було задоволено повністю.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що за кермом транспортного засобу була не Позивачка, внаслідок чого дані постанови підлягають скасуванню.

При цьому, суд врахував принцип презумпції невинуватості та індивідуальний характер юридичної відповідальності.

3. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, зазначаючи, що суб`єктом правопорушення даної категорії справ є саме фізична особа за якою зареєстровано транспортний засіб - Позивачка.

Також Апелянт відзначає, що судом першої інстанції не враховано, положення законодавства в частині можливості звільнення від відповідальності.

Окремо Апелянт посилається на порушення судом правил об`єднання позовних вимог та стягнення судового збору у надмірному розмірі.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2025 та 28.10.2025 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

5. Позивачкою подано відзив на апеляційну скаргу в якому вона наполягає на тому, що при прийнятті рішення судом не було порушено норм ані матеріального, ані процесуального права.

6. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

7. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

8. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 26.06.2022 відносно Позивачки було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії 2АВ № 00375343, відповідно до якої остання перевищила встановлені обмеження швидкості руху на 38 км/год., порушуючи при цьому п. 12.9(б) Правил дорожнього руху, та скоївши тим самим правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП;

26.06.2022 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії 2АВ № 00375430, згідно із якою позивачка перевищила встановлені обмеження швидкості руху на 24 км/год, порушуючи при цьому п. 12.9(б) Правил дорожнього руху, та скоївши тим самим правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП;

02.08.2022 постанову про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії 2АВ № 00837845, згідно з якою Позивачка перевищила встановлені обмеження швидкості руху на 27 км/год, порушуючи при цьому п. 12.9(б) Правил дорожнього руху, та скоївши тим самим правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП;

20.08.2022 постанову про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії 2АВ № 01006519, згідно з якою позивачка перевищила встановлені обмеження швидкості руху на 31 км/год, порушуючи при цьому п. 12.9(б) Правил дорожнього руху, та скоївши тим самим правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП;

06.04.2024 постанову про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії 3АВ № 02079190, відповідно до якої позивачка перевищила встановлені обмеження швидкості руху на 23 км/год., порушуючи при цьому п. 12.9(б) Правил дорожнього руху, та скоївши тим самим правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Судом першої інстанції встановлено, що в цей період часу Позивачка перебувала за межами території України, про що свідчить копія наданого позивачкою паспортного документу із відмітками про перетин державного кордону України та відповіддю Державної прикордонної служби України щодо перетинання державного кордону України, відповідно до якої позивачка лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями в період з 08.11.2017 по 10.10.2023 не перетинала.

9.Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законом України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII (далі - Закон № 3353-XII), Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР), Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1174 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16.06.2021 № 623) (далі - Порядок № 1174), Інструкцією з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 № 512 (далі - Інструкція № 512).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною п`ятою статті 14 Закону № 3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

У п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 1.3 ПДР передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Частиною першою статті 122 КУпАП України передбачено адміністративну відповідальність у випадку перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно примітки до ст. 122 КУпАП суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - четвертою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Згідно з частиною першою статті 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідно до частини сьомої статті 258 КУпАП у разі виявлення адміністративного правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, правопорушення, передбаченого статтею 132-2 цього Кодексу, та/або порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису), протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом п`ятнадцяти днів з дня винесення такої постанови, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 279-1 цього Кодексу.

Висновки суду апеляційної інстанції.

10. Переглядаючи оскаржуване рішення з урахуванням доводів Апелянта, колегія суддів відзначає, що з ініціативи власника транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів (далі - Реєстр, ЄДРТЗ) вносяться відомості про належного користувача транспортного засобу.

При цьому, невнесення відомостей до ЄДРТЗ щодо належного користувача транспортного засобу, незалежно від підстав такого невнесення є підставою для притягнення до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень саме фізичну особу або керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб.

Відповідно, внесенню до ЄДРТЗ підлягають лише власники транспортних засобів (фізичні та юридичні особи) або належні користувачі транспортних засобів, які несуть відповідальність, згідно правил, встановлених статтею 14-2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого зокрема частиною першою статті 122 КУпАП лише у випадку такого їх внесення до ЄДРТЗ.

Отже, за загальним правилом, відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, несе фізична особа, за якою зареєстровано транспортний засіб, що чітко регламентовано приміткою до ст. 122 КУпАП у взаємозв`язку з приписами ст. 14-2 КУпАП, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу.

11. Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_1 не було внесено до ЄДРТЗ відомості про ОСОБА_2 як належного користувача транспортним засобом марки JEEP PATRIOT державний номерний знак НОМЕР_1 , що не заперечується ані Позивачем, ані Відповідачем у цій справі.

12. Більш того, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_2 у строк, встановлений законом, звертався до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення саме його до адміністративної відповідальності.

Отже, відсутні правові підстави вважати, що суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 122 КУпАП є інша особа, ані ж ОСОБА_1 .

13. Долучені до справи матеріали фотофіксації події правопорушення не спростовують висновки суду, оскільки вони не є чіткими та не дозволяють встановити особу водія, а тому не є допустимими доказами у розумінні ст. 74 КАС України.

14. Посилання Позивачки на наявність у її паспорті відмітки про її виїзд за кордон України та лист Головного центру обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України від 10.10.2023, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони не спростовують ту обставину, що ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення у розумінні ст.ст. 14-2, 122 КУпАП.

15. Таким чином, апеляційний суд погоджується з доводами Апелянта про те, що Позивач, як належний користувач транспортного засобу, є відповідальною особою у контексті статті 14-2 КУпАП.

16. Щодо посилання Апелянта на порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині об`єднання позовних вимог, колегія суддів зазначає про їх необґрунтованість оскільки Позивачка посилалася на одні й ті ж самі докази та законодавчі норми, якими регулюються спірні правовідносини. Крім того, позовні вимоги виникли з одних і тих же підстав безвідносно до того, що правопорушення мали місце зі значним відривом у часі.

17. Аналізуючи всі доводи апеляційної скарги, апеляційний суд також приймає до уваги висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

18. Отже, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, та неправильно застосував норми матеріального права.

19. Відповідно до положень статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки Апелянт не зазначає жодних доводів в частині щодо поновлення Позивачці строку звернення до суду із позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, оскаржуване рішення суду в цій частині не переглядається.

20. Отже, апеляційна скарга Департаменту патрульної поліції підлягає задоволенню частково, рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 08 липня 2025 року - скасуванню в частині вирішення позовних вимог по суті, а у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

21. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги у цій справі задоволенню не підлягають, правові підстави для стягнення на користь Позивачки за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача судових витрат зі сплати судового збору - відсутні.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 08 липня 2025 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі та в частині розподілу судових витрат - скасувати та ухвалити постанову, якою у задоволенні позовних вимог - відмовити.

В іншій частині рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 08 липня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскаржена.

Судове рішення виготовлено 08 грудня 2025 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев