Справа № 182/729/25
Суддя: Рунчева О. В.
Дата ухвалення: 2025-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 182/729/25
Провадження № 2-а/0182/29/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09.12.2025 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Рунчевої О.В., розглянувши у м. Нікополі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Козадаєва Наталя Юріївна, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

07.02.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із зазначеним вище позовом, посилаючись на наступні обставини.

Постановою ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) № 1488 від 21.01.2025 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 17 000 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 статті 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі КУпАП). У постанові зазначено, що 15.01.2025 року по прибуттю громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до ІНФОРМАЦІЯ_4 було встановлено факт порушення ним правил військового обліку. 18.12.2024 р. була оформлена та вручена під особистий підпис повістка про виклики до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 09-00 год. 18.12.2024 р. для уточнення облікових даних. Але військовозобов`язаний ОСОБА_1 18.12.2024 р. не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 без поважних на те причин, чим порушив вимоги підпункту 2 п.1 Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних, викладених у додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого ПКМУ від 30.12.2022 № 1487 (зі змінами), абз.8 ч.3, абз. 3,6 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

З даною постановою позивач не погоджується з наступних підстав. Підпункт 3 пункту 1 Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних, на який міститься посилання в протоколі про адміністративне правопорушення, виключено на підставі Постанови КМ № 563 від 16.05.2024 року. Тому не зрозуміло, які саме вимоги п.1 Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних порушив ОСОБА_1 . Відповідно до абз.2 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», обов`язок прибувати за викликом територіального центру комплектування та соціальної підтримки для уточнення облікових даних вказаною нормою не передбачений. В протоколі про адміністративне правопорушення № 674 від 15 січня 2025 року зазначено, що «враховуючи, що громадянин (громадянка) ОСОБА_1 скоїв (ла) адміністративне правопорушення, що передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП». Тоді як оскаржуваною постановою № 1488 від 21 січня 2025 року позивач притягнений до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.210 КУпАП. Таким чином, постанова № 1488 від 21 січня 2025 року суперечить протоколу № 674 від 15 січня 2025 року.

Крім того, 25 грудня 2024 року позивач в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 особисто отримав довідку про надання відстрочки від мобілізації (вих.№ 4/34/3440). 12 січня 2025 року під час перевірки документів на блокпосту ОСОБА_1 стало відомо про те, що він перебуває в розшуку за зверненням ІНФОРМАЦІЯ_4 . Адміністративне затримання та доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_4 не здійснювалось. Таким чином, особа, що нібито вчинила правопорушення була виявлена ще 25 грудня 2024 року та 12 січня 2025 року. Проте, протокол № 674 від 15 січня 2024 року складений із значним порушенням терміну, визначеного ч.2 ст.254 КУпАП.

Позивач звертає увагу суду, що в протоколі № 674 від 15 січня 2024 року графа «Факт вчиненого правопорушення підтверджують свідки (за наявності), графа «Від пояснення та підписання протоколу відмовився (відмовилась) у присутності свідків», графа «Особа, яка склала протокол» та графа «Від отримання другого примірника протоколу відмовився (відмовилась) у присутності свідків» не заповнені та не містять прочерків. Також в протоколі відсутня інформація щодо даних ОСОБА_1 , які неможливо отримати держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста. Позивач зазначає, що докази вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.210-1 КУпАП у додатках до протоколу № 674 від 15 січня 2024 року відсутні. Не погоджуючись з протоколом № 674 від 15 січня 2025 року, представником позивача 20 січня 2025 року на електронну пошту відповідача було направлено пояснення, які не враховано начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 при винесенні оскаржуваної постанови.

Оскаржувану постанову ОСОБА_1 отримав «Укрпоштою» 01 лютого 2025 року, з цих підстав просить поновити строк на її оскарження

Враховуючи викладене вище позивач вважає, що складена постанова є протиправною, просить скасувати її та закрити провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності, стягнувши з відповідача на його користь судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.03.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, зобов`язано відповідача надати суду належним чином завірені копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , роз`яснено відповідачу його право на підготовку відзиву на позовну заяву (а.с.26-27).

Відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження та копії позову з додатками на їх юридичну адресу, пакет документів доставлявся до адресата кур`єром суду, про що свідчить запис в журналі вихідної кореспонденції, згідно якого поштове відправлення отримано 10.03.2025 року особою за довіреністю ОСОБА_3 (а.с.30). Крім того, 02.07.2025 року на адресу ІНФОРМАЦІЯ_4 повторно було направлено запит про витребування доказів, про що свідчить поштове повідомлення (а.с. 32).

ІНФОРМАЦІЯ_5 ухвалу від 03.03.2025 року не виконав, матеріали адміністративної справи щодо ОСОБА_1 на адресу суду не направив, своїм правом на підготовку відзиву на позовну заяву не скористався.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи та надані докази у їх сукупності, прийшов до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За приписами ч. 2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, чи прийнято оскаржуване рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII).

У відповідності до положень ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно Указу Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є військовозобов`язаним громадянином України.

Постановою ІНФОРМАЦІЯ_4 № 1488 від 21.01.2025 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 17 000 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 статті 210 КУпАП.

Спірну постанову винесено 21.01.2025 року, тобто під час дії особливого періоду.

Копію даної постанови позивач отримав засобами поштового зв`язку (Укрпоштою) 01.02.2025 року, про що свідчить конверт та трекінг (а.с.13,14), позов надійшов до суду 07.02.2025 року, а отже суд приходить до висновку, що існують підстави для поновлення пропущеного строку на оскарження.

Згідно зі ст. 42 Закону №2232-XII та пункту 19 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, громадяни України, винні в порушенні правил військового обліку громадян України, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.

Як зазначено в постанові №1488 від 21.01.2025 року, суть адміністративного правопорушення полягає в наступному: 15.01.2025 року по прибуттю громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до ІНФОРМАЦІЯ_4 було встановлено факт порушення ним правил військового обліку. 18.12.2024 р. була оформлена та вручена під особистий підпис повістка про виклики до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 09-00 год. 18.12.2024 р. для уточнення облікових даних. Але військовозобов`язаний ОСОБА_1 18.12.2024 р. не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 без поважних на те причин, чим порушив вимоги підпункту 2 п.1 Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних, викладених у додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого ПКМУ від 30.12.2022 № 1487 (зі змінами), абз.8 ч.3, абз. 3,6 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Так, відповідно до частин 1,3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період .

Керуючись вимогами пункту 21 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №560 Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації (далі - Порядок проведення призову), на особливий період за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військовообліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Згідно частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів .

Відтак, громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, мають обов`язок прибути до відповідного ТЦК та СП, зокрема у строк, що вказаний у повістці.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 18.12.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 за викликом по повістці не з`явився, факт отримання повістки ним не заперечується, про причини неявки відповідача не попередив, поважність неявки ним не доведено.

А отже, суд вбачає в діях позивача наявність складу адміністративного правопорушення та критично оцінює посилання позивача на примітку до ст. 210 КУпАП, згідно якої положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

До персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать, зокрема, місце проживання та місцеперебування, номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти (п.7,7-1 ч.1 ст.7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів»). Вказані персональні дані є даними, які особа може змінити в будь-який час, не повідомивши про це відповідні органи державної влади, тому зміни не будуть відображатися в інших публічних реєстрах.

Суд також вважає надмірним формалізмом та не приймає до уваги посилання позивача на відсутність відомостей (або прочерків) в протоколі № 674 від 15 січня 2024 року в графі «Факт вчиненого правопорушення підтверджують свідки (за наявності), графі «Від пояснення та підписання протоколу відмовився (відмовилась) у присутності свідків», графі «Особа, яка склала протокол» та графі «Від отримання другого примірника протоколу відмовився (відмовилась) у присутності свідків».

Разом з тим, суд звертає свою увагу, що 25 грудня 2024 року ОСОБА_1 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 отримав довідку (вих.№ 4/34/3440) про надання йому відстрочки від мобілізації на підставі пункту 5 частини 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (жінки та чоловіки, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, які виховують дитину з інвалідністю віком до 18 років) на строк до 07.02.2025 року (а.с.15).

Тобто, станом на 25.12.2024 року відповідачем були розглянуті подані позивачем документи для надання відстрочки від мобілізації, при цьому відповідачу достовірно було відомо, що 18.12.2024 року ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 за повісткою для уточнення облікових даних.

Відповідно до ч.2 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд в цьому сенсі зазначає, що початком обчислення строку виявлення адміністративного правопорушення є момент, коли особою, уповноваженою на складання протоколу зібрано та проаналізовано необхідні докази та зроблено висновок про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення. Процесуально такий висновок оформлюється у вигляді протоколу про адміністративне правопорушення.

Проте, протокол № 674 від 15 січня 2025 року складений із значним порушенням терміну, визначеного ч.2 ст.254 КУпАП.

Крім того, відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку передбачена ст.210 КУпАП, а ст.210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

В протоколі про адміністративне правопорушення № 674 від 15 січня 2025 року зазначено, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, тоді як постановою №1488 від 21.01.2025 року його притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 210 КУпАП.

Тобто, розгляд справи та винесення оскаржуваної постанови було здійснено при виході за межі протоколу та нібито виявленого правопорушення.

Крім того, суд приймає до уваги заперечення позивача в частині посилання ІНФОРМАЦІЯ_2 в оскаржуваній постанові на неіснуючі норми законодавства.

Так, дійсно, на момент виявлення нібито порушення військового обліку з боку ОСОБА_1 , в діючій редакції відсутні абзац 3 пункту 1 Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних, викладених у додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, та абзац 8 частини 3 статті 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», посилання на які містяться в оскаржуваній постанові, а отже незрозуміло, які саме норми чинного законодавства були порушені позивачем.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Селявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

У рішенні від 10 лютого 1995 року у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" Європейський суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів:(п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості особи у вчиненні злочину. Варто зазначити, що презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 р.

В свою чергу, відповідач не надав суду жодних доказів правомірності свого рішення.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (ч.1 ст.7 КУпАП).

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищенаведене суд дійшов висновку, що оскільки відповідач не довів дотримання ним порядку притягнення особи до відповідальності, а відтак відсутні правові підстави для визнання позивача таким, що скоїв адміністративне правопорушення, що має наслідком оскаржувану постанову №1488 від 21.01.2025 року скасувати як таку, що не відповідає вимогам КУпАП України, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити.

Відповідно до положень ч.1ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.7,9,210,235,245, 251, 268,278 КУпАП, ст.ст. 2,3,72,77,286,293,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Козадаєва Наталя Юріївна, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Поновити строк на оскарження постанови №1488 від 21.01.2025 року, виданої начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст. 210 КУпАП.

Скасувати постанову № 1488 від 21.01.2025 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати по сплаті судового збору в сумі 605,60 (шістсот п`ять грн. 60 коп.) за рахунок відповідних бюджетних асигнувань.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О. В. Рунчева