Справа № 380/9953/25
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/9953/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2025 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої - судді Потабенко В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , треті особи військова частина НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 , відповідач), треті особи військова частина НОМЕР_2 (далі третя особа 1, ВЧ НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі третя особа 2, ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі третя особа -3, ІНФОРМАЦІЯ_3 ), в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень військову частину НОМЕР_1 з розгляду та надання відповіді по результатам розгляду рапорту (усного рапорту, звернення) щодо надання ОСОБА_1 медичної допомоги, направлення на медичне обстеження, лікування та огляд військово лікарської комісії для встановлення придатності до військової служби (або лікування);

- зобов`язати суб`єкта владних повноважень військову частину НОМЕР_1 розглянути по суті рапорт (усний рапорт, звернення) та направити солдата ОСОБА_1 на лікування, медичне обстеження та медичний огляд військово-лікарською комісією для встановлення придатності до військової служби та надати йому направлення для проходження ВЛК.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 18.05.2025 через погіршення стану здоров`я звернувся із рапортом до командування ВЧ НОМЕР_1 для невідкладного проведення йому лікування та належного медичного огляду з метою визначення необхідності направлення для лікування чи ВЛК і придатності до військової служби за станом здоров`я. Проте, рапорт відповідачем не прийнятий, не розглянутий, а відтак рішення по ньому не приймалося. Вважає, що такі дії відповідача є протиправними, тому звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою суду від 26.05.2025 було залишено позовну заяву заяви ОСОБА_1 без руху.

29.05.25.2025 позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 17.06.2025 було продовжено процесуальний строк звернення до суду.

19.06.2025 від позивача надійшла заява про усунення недоліків в повному обсязі (вх. № 50857).

Ухвалою від 23.06.2025 суддя відкрила провадження в адміністративній справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.

02.07.2025 від відповідача за вх. №59738 надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача позовні вимоги заперечив, пояснивши, що 21.05.2025 солдат ОСОБА_1 звертався в медичний пункт військової частини НОМЕР_1 , про що відображено в записі № 1527 у книзі обліку амбулаторних хворих в медичному пункті військової частини. За результатами звернення солдата ОСОБА_1 госпіталізовано до медичного пункту військової частини. 22.05.2025 солдата ОСОБА_1 скеровано у Військово-медичний клінічний центр Західного регіону для проходження подальшого стаціонарного лікування. Згідно з виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 7024 від 06.06.2025 ВМКЦ Західного регіону солдат ОСОБА_1 перебував у стаціонарі на лікуванні, дата надходження 22.05.2025, дата виписки 06.06.2025. Діагноз: гостре респіраторне захворювання по типу ринофаринготрахеїту, легкого ступеня тяжкості. Стан при виписці задовільний. Інших рапортів, звернень, скарг військовослужбовця ОСОБА_1 до військової не надходило, в тому числі і рапорту ОСОБА_1 від 18.05.2025, про що свідчить відсутність записів у книзі вхідних документів військової частини НОМЕР_1 . Представник відповідача зазначив, що нормами чинного законодавства чітко визначено порядок звернення військовослужбовців за медичною допомогою та порядок направлення військовослужбовців на медичний огляд військово-лікарською комісією, а саме зокрема наявність висновку та/або рекомендації лікаря, яка є підставою для виникнення права командира направляти військовослужбовця на лікування за межі частини або на медичний огляд військово-лікарською комісією. Однак, сама лише незгода військовослужбовця з постановою ВЛК, бажання проходити повторний медичний огляд ВЛК чи сам факт подання рапорту без наявності рекомендації лікаря про потребу в такому огляді не є підставою для скерування на повторний медичний огляд ВЛК. Разом з тим, при надходженні до військової частини НОМЕР_1 рапорту військовослужбовця ОСОБА_1 для скерування на військово-лікарську комісію з метою визначення ступеня придатності до військової служби, останній буде розглянутий у встановленому законом порядку. З урахуванням наведеного просить суд відмовити у задоволенні позову.

04.07.2025 від позивача за вх. №55225 надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивача зазначив, що він неодноразово усно та письмово повідомляв командування про погіршення стану здоров`я, проте рапорт не реєструвався і рішення по ньому не приймалося. У своєму відзиві відповідач зазначив, що при надходженні до ВЧ НОМЕР_1 рапорту військовослужбовця ОСОБА_1 для скерування на військово-лікарську комісію з метою визначення ступеня придатності до військової служби, останній буде розглянутий у встановленому законом порядку. Позивач, ознайомившись через свого представника з такою позицією відповідача написав і спробував подати рапорт про погіршення стану здоров`я та направлення на медичний огляд ВЛК. Проте рапорт у нього не прийняли та роз`яснили, що у разі повторних звернень буде відібраний телефон. Жодної раціональної та законної підстави для ненадання позивачу медичної допомоги і направлення на медичний огляд ВЛК немає. Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

09.07.2025 від третьої особи ВЧ НОМЕР_2 за вх. №56114, надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник зазначив, що 21.05.2025 солдат ОСОБА_1 звертався в медичний пункт військової частини НОМЕР_1 , про що відображено в записі № 1527 у книзі обліку амбулаторних хворих в медичному пункті військової частини. За результатами звернення солдата ОСОБА_1 госпіталізовано до медичного пункту військової частини. 22.05.2025 солдата ОСОБА_1 скеровано у Військово-медичний клінічний центр Західного регіону для проходження подальшого стаціонарного лікування. Згідно з виписки із медичної карти стаціонарного хворого №7024 від 06.06.2025 ВМКЦ Західного регіону солдат ОСОБА_1 перебував у стаціонарі на лікуванні, дата надходження 22.05.2025, дата виписки 06.06.2025. Діагноз: гостре респіраторне захворювання по типу ринофаринготрахеїту легкого ступеня тяжкості. Стан при виписці задовільний. Інших рапортів, звернень, скарг військовослужбовця ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 не надходило, в тому числі і рапорту ОСОБА_1 від 18.05.2025, про що свідчить відсутність записів у книзі вхідних документів військової частини НОМЕР_1 . Вважає, що належних і допустимих доказів, що підтверджують неналежний розгляд звернень солдата ОСОБА_1 та ненадання останньому медичної допомоги не долучено до заяви, тому просить суд відмовити у задоволенні позову.

Інші учасники справи правом на подання пояснень на позов не скористались.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 .

28.06.2024 ОСОБА_1 був проведений медичний огляд військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 . Згідно запису у військово-обліковому документі за результатами цього огляду ОСОБА_1 визнаний за ст. 39 "б" Положення про військово-лікарську експертизу придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.

07.05.2025 ОСОБА_1 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_3 за мобілізацією у особливий період та направлений для проходження військової служби у військову частину НОМЕР_1 .

Згідно запису у військовому квитку ОСОБА_1 в результаті проведеного медичного огляду ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_5 він визнаний здоровим та повністю придатним до військової служби.

Позивач зазначає, що на момент проходження ВЛК у нього була низка хронічних захворювань, які не враховані під час медичного огляду військово-лікарської комісії ТЦК та СП.

Згідно акту 2734 від 25.06.2024 дослідження стену здоров`я, ОСОБА_1 перебував за направленням ІНФОРМАЦІЯ_5 на обстеженні у Хмельницькому обласному серцево-судинному центрі, куди направлений у зв`язку із скаргами на періодичні головні болі, втомлюваність, задишки при фізичному навантаженні. Періодичне підвищення артеріального тиску на протязі 12-ти років. Поставлений діагноз: гіпертонічна хвороба ІІ ст. 2 ст. ризик 2. Ангіопатія судин сітківки.

Відповідно консультативного висновку спеціаліста - офтальмолога, у ОСОБА_1 діагностована ангіопатія сітківки обидвох очей. Проведеним ультразвуковим дослідженням черевної порожнини у ОСОБА_1 виявлені та діагностовані: помірна гепатомегалія, дифузні зміни паренхіми печінки, хронічний панкреатит, хронічний холецистит.

У зв`язку з непроведенням ОСОБА_1 належного медичного обстеження ВЛК та погіршенням його здоров`я, останній 17.05.2025 звернувся до командира зведеної навчальної роти навчального батальйону шкоди індивідуальної підготовки ВЧ НОМЕР_1 із рапортом про надання солдату ОСОБА_1 законної можливості проходження військово-лікарської комісії з метою встановлення придатності/непридатності до військової служби.

Крім цього, мама позивача ОСОБА_2 звернулася із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_5 про порушення прав ОСОБА_1 . Заява була скерована у ІНФОРМАЦІЯ_3 рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідно до відмітки на повідомлення документ вручено 12.05.2025.

Однак, рапорт відповідачем не розглянутий, чим порушено право позивача на повторне проходження ВЛК, тому останній з метою захисту своїх прав звернувся до суду.

При вирішенні спору по суті суд керується таким.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII), ч. 1 ст. 1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Частиною 3 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

За приписами ч. 7 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частинами 2-4 ст. 2 Закону України № 2232-ХІІ передбачено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України № 2232-XII правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закони України Про оборону України, Про Збройні Сили України, Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію, інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом абз. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 № 1932-XII особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (далі Закон № 3543-XII) мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно -рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався.

В подальшому воєнний стан неодноразово продовжувався і триває надалі.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Згідно з ч. 5 ст. 22 Закону № 3543-XII призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин.

Особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

Відповідно до ч. 10 ст. 2 Закону № 2232-XII та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи, наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800 (далі - Положення № 402) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 1.1. глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Згідно із п. 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд, зокрема, військовослужбовців та членів їхніх сімей, визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Серед основних завдань військово-лікарської експертизи, згідно з п. 1.3. глави 1 розділу І Положення № 402, є: аналіз результатів медичного огляду та розробка заходів щодо комплектування Збройних Сил України особовим складом, придатним до військової служби за станом здоров`я; визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть; визначення ступеня придатності військовослужбовців до військової служби у зв`язку з їх звільненням.

Пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення № 402 визначено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Судом встановлено, що станом на час виникнення спірних правовідносин позивач є військовослужбовцем, що проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Медичний огляд військовослужбовців регламентується положеннями глави 6 розділу ІI Положення № 402.

Відповідно до абз. абз. 1-3 п. 6.1 глави 6 розділу ІІ Положення № 402 направлення на медичний огляд військовослужбовців проводиться: прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, штатних ВЛК, керівниками ТЦК та СП, начальниками (керівниками) закладів охорони здоров`я за місцем лікування, органів військового управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, органами прокуратури, судом у порядку та з метою, визначеними цим Положенням.

Прямі начальники від командира окремої частини, йому рівних та вище мають право направляти підпорядкованих військовослужбовців на медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби виключно за рекомендацією лікаря закладу охорони здоров`я (установи), у разі виявлення у військовослужбовця під час обстеження або лікування захворювань, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), що можуть зумовлювати непридатність до військової служби.

Також направлення військовослужбовців на медичний огляд ВЛК прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище проводиться у випадках, визначених Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153, та Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 за № 438/16454.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут).

Згідно зі ст. 3 Статуту військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.

Внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами (ст. 5 Статуту).

Відповідно до ст. 7 Статуту внутрішньою службою у військових частинах та підрозділах керують їх командири.

За змістом ст. ст. 12 - 14 Статуту про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

Військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.

Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Відповідно до ст. ст. 18 та 19 Статуту військовослужбовці перебувають під захистом держави і мають усю повноту прав і свобод, закріплених Конституцією України.

Держава гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей соціальний і правовий захист відповідно до законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником (ст. 31 Статуту).

Як передбачено ст. 58 Статуту, командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості.

При цьому, за змістом ст. 59 Статуту командир (начальник) зобов`язаний, зокрема: встановлювати у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України; показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів (начальників); бути ввічливим і справедливим у ставленні до підлеглих, не принижувати їх честі і гідності; виявляти чуйність та бути уважним до підлеглих, поєднувати вимогливість і принциповість з повагою до їх честі і гідності, вникати в проблеми їх побуту, забезпечувати соціальну та правову захищеність, у разі необхідності клопотати за них перед старшими командирами (начальниками); знати потреби і запити особового складу, приймати рішення за його заявами, скаргами та іншими зверненнями; під час вирішення питань, пов`язаних з трудовою діяльністю працівників, суворо додержуватися законодавства про працю.

Відповідно до ст. 254 Статуту військовослужбовці зобов`язані негайно повідомити про захворювання безпосередньому начальникові, який зобов`язаний направити хворого до медичного пункту частини.

Обов`язок командирів (начальників) щодо виявлення турботи про збереження та зміцнення здоров`я військовослужбовців закріплений і в ч. 1 ст. 11 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в якому закріплені основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлена єдина система їх соціального та правового захисту, забезпечено гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та яким регульовано відносини у цій галузі.

Турбота про збереження та зміцнення здоров`я військовослужбовців - обов`язок командирів (начальників). На них покладається забезпечення вимог безпеки при проведенні навчань, інших заходів бойової підготовки, під час експлуатації озброєння і військової техніки, проведення робіт та виконання інших обов`язків військової служби (абз. 2 ч. 1 ст. 11 Закону №2011-XII).

Наказом Міністерства оборони України 06.08.2024 № 531 затверджено Порядок організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, який визначає механізм оформлення, подання, реєстрації, розгляду, прийняття та повідомлення рішення за результатами розгляду рапортів військовослужбовців у Міністерстві оборони України (далі - Міноборони), Збройних Силах України (далі - Збройні Сили) та Державній спеціальній службі транспорту (далі - Порядок № 531).

Відповідно до п. 1 Розділу ІІ Порядку № 531 рапорти подаються в усній та письмовій (паперовій або електронній) формах. Військовослужбовець має право усно рапортувати за допомогою технічних засобів комунікації.

Згідно із п. 8 Розділу ІІ Порядку № 531 у разі направлення рапорту засобами поштового зв`язку часом подання рапорту є дата надходження рапорту до поштового відділення за місцем знаходження відповідного підрозділу.

Пунктом 9 Розділу ІІ Порядку № 531 передбачено, що розгляд паперового рапорту військовослужбовця всіма його прямими командирами (начальниками) здійснюється: 1) невідкладно, але не пізніше ніж за 48 годин із часу подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які стосуються військової дисципліни, обов`язків особового складу під час виконання бойових наказів (розпоряджень), збереження життя та здоров`я особового складу, відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин; 2) у строк не більше 14 днів із дня подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які не відносяться до питань, визначених підпунктом 1 цього пункту.

Отже, спеціальними законодавчими нормами, що регламентують порядок здійснення медичного огляду військовослужбовців, передбачено, що направлення на такий огляд здійснюється прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище. При цьому, прямі начальники від командира окремої частини, йому рівних та вище мають право направляти підпорядкованих військовослужбовців на медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби за рекомендацією лікаря, у разі виявлення у військовослужбовця під час обстеження або лікування захворювань, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), що можуть обмежувати придатність або зумовлювати непридатність до військової служби. Наведені положення передбачають право військовослужбовця на проходження військово-лікарської комісії за наявності достатніх підстав, а також ініціювання цих питань та подання рапортів з питань, що виникають під час проходження військової служби.

Судом з матеріалів справи встановлено, що 17.05.2025 позивачем на ім`я командира зведеної навчальної роти навчального батальйону шкоди індивідуальної підготовки ВЧ НОМЕР_1 із рапортом про надання йому, згідно військово-облікового документа солдату ОСОБА_1 законної можливості проходження військово-лікарської комісії з метою встановлення придатності/непридатності до військової служби.

Водночас, відповідачем під час розгляду цієї справи не надано належних та допустимих доказів щодо повідомлення позивача про розгляд рапорту, відмову чи задоволення такого у визначеному законом порядку, тобто не надано доказів прийняття відповідного управлінського рішення з приводу порушених у рапорті питань.

Оформлення та видачу направлення на проходження позивачем військово-лікарської комісії для встановлення ступеня придатності до військової служби відповідачем не здійснено, доказів зворотного матеріали справи не містять.

Тобто, відповідачем безпідставно не вирішено питання про задоволення або відмову у задоволенні рапорту позивача від 17.05.2025 щодо оформлення та видачі направлення на медичний огляд військово-лікарської комісії для визначення ступеня придатності до військової служби, та відповідного рішення за результатами розгляду вказаного рапорту відповідачем не було прийнято.

У судовій правозастосовчій практиці Верховного Суду України (постанова від 13.06.2017 у справі № 21-1393а17), а також Верховного Суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.04.2018 у справі № П/9901/137/18 (800/426/17), від 13.12.2018 у справі № 800/434/17 та інших) неодноразово висловлювалась правова позиція про те, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Відтак, дослідивши наявні в матеріалах справи докази й надавши їм оцінку в сукупності з нормами законодавства, що регулюють спірні відносини, суд дійшов висновку, що, незважаючи на вжиття позивачем всіх можливих і залежних від нього заходів спрямованих на отримання направлення на медичний огляд військово-лікарської комісії для визначення ступеня придатності до військової служби, рапорт ОСОБА_1 від 17.05.2025 відповідачем не розглянуто, чим допущено протиправну бездіяльність та порушено права позивача.

Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, суд зазначає, що спосіб захисту має враховувати суть порушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем, а тому суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на встановлену бездіяльність суб`єкта владних повноважень щодо не розгляду рапорту позивача та враховуючи необхідність повного та ефективного захисту прав позивача, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 розглянути рапорт позивача від 17.05.2025 про надання ОСОБА_1 медичної допомоги, направлення на медичне обстеження, лікування та огляд військово лікарської комісії для встановлення придатності до військової служби (або лікування) та прийняти за наслідком розгляду відповідне рішення.

Водночас, враховуючи те, що рішення за результатом розгляду рапорту позивача від 17.05.2025 відповідачем не приймалося, суд вважає передчасними вимоги позивача щодо вирішення питання оформлення та видачу йому направлення на медичний огляд військово-лікарської комісії для визначення ступеня придатності до військової служби, адже, як вже зазначалось, відповідне направлення видається саме уповноваженою особою, зокрема, й за результатами розгляду відповідного рапорту. Відтак, в задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити.

Щодо інших посилань учасників справи, суд зазначає, що вони не впливають на правильність вирішення спору по суті.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до положень ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 2, 6-9, 19-20, 22, 25-26, 72, 77, 90, 139, 143, 241-246, 255, 257-258, 293, 295, п.п. 15.5 п. 15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо розгляду та надання відповіді на рапорт від 17.05.202 ОСОБА_1 про надання такому медичної допомоги, направлення на медичне обстеження, лікування та огляд військово лікарської комісії для встановлення придатності до військової служби (або лікування).

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , адреса місця знаходження: АДРЕСА_1 ) розглянути по суті рапорт від 17.05.2025 солдата ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) про направлення його на лікування, медичне обстеження та медичний огляд військово-лікарською комісією для встановлення придатності до військової служби та прийняти за результатом розгляду рапорту відповідне рішення.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 08.12.2025.

Суддя Потабенко В.А.