Справа № 520/29786/25
Суддя: Садова М.І.
Дата ухвалення: 2025-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2025 року Справа № 520/29786/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Садової М.І.,

за участю секретаря судових засідань Акулової А.М.,

позивач ОСОБА_1 ,

розглянувши в приміщенні суду в місті Харкові у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Хаблов Валерій Миколайович про визнання незаконною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Хаблова Валерія Миколайовича про стягнення з боржника основної винагороди від 03.11.2025 № ВП № 79487676; - вирішити питання розподілу судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що приватним виконавцем 03.11.2025 відкрито виконавче провадження № 79487676 на підставі судового наказу № 642/4304/24, виданого 18.02.2025 Ленінським районним судом м. Харкова. Того ж дня винесено постанову про накладення арешту на грошові кошти позивача та постанову про стягнення з боржника основної винагороди, а 04.11.2025 з рахунку позивача стягнуто 210,93 грн. Позивач стверджує, що дії відповідача порушують його права та інтереси, і покликається на ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» як підставу для оскарження в адміністративному порядку. У відповідності до ст. 139 КАС України просить вирішити питання розподілу судових витрат.

Відповідачем не подано відзив, який би містив заперечення на позов.

Ухвалою суду від 18.11.2025 відмовлено у відкритті провадження у справі № 520/29786/25 в частині позовних вимог: - визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Хаблова В. М. щодо стягнення грошових коштів позивача неправомірними; - визнати незаконною та скасувати постанову про арешт коштів боржника від 03.11.2025 № ВП № 79487676; - припинити дію оскаржуваних рішень і заборонити вчинити стягнення грошових коштів з позивача до виправлення всіх зазначених помилок допущених відповідачем при винесенні своїх постанов про стягнення грошових коштів; - зобов`язати відповідача звернутися до суду за роз`ясненням судового наказу № 642/4304/24 виданий 18.02.2025 щодо внесення уточнення до виконавчих документів всіх виявлених в судовому процесі помилок; - зобов`язати відповідача повернути грошові кошти в сумі 210,93 грн стягнуті на підставі незаконно прийнятих постанов.

Ухвалою суду від 18.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду в частині позовних вимог та відкрито провадження в адміністративній справі.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просить такі задовольнити.

Суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у відсутності осіб, що не з`явились, у відповідності до ч. 3 ст. 268 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного з огляду на таке.

Суд установив, приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Хабловим Валерієм Миколайовичем постановою від 03.11.2025 № ВП № 79487676 відкрито виконавче провадження (реєстраційний номер 79487676) по примусовому виконанні судового наказу № 642/4304/24 виданого 18.02.2025 Холодногірським районним судом міста Харкова про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь комунального підприємства Харківські теплові мережі (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, p/p НОМЕР_3 в Філії Харківського обласного управління АТ Ощадбанк, МФО 351823, ), заборгованість за надання комунальних послуг за адресою АДРЕСА_1 , в розмірі 49411.67 грн., з яких: - 41712.81 грн за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.02.2019 по 30.06.2024; - 573 грн за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 30.06.2024; - 2934.88 грн за послуги з постачання гарячої води за період з 01.02.2019 по 30.06.2024; - 426 грн. за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 30.06.2024; - 1014.96 грн за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період 01.07.2022 по 30.06.2024; - 330 грн за послугу з технічного 3 обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 30.06.2024; три відсотки річних в сумі 650.39 грн. за період з 01.05.2019 по 31.01.2022; - інфляційні втрати в сумі 1769.63 грн. за період з 01.05.2019 по 31.01.2022. Стягнути в рівних частках із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Комунального підприємства Харківські теплові мережі (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, p/p НОМЕР_3 в Філії Харківського обласного управління АТ Ощадбанк, МФО 351823, ), витрати зі сплати судового збору у розмірі 302 грн 80 коп, а саме по 151 грн 40 коп з кожного. Стягувач Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі». Боржник ОСОБА_1 .

Постановою приватного виконавця від 03.11.2025 у межах ВП № 79487676 накладено арешт на грошові кошти позивача.

Постановою приватного виконавця від 03.11.2025 встановлено стягнути з боржника основну винагороду приватного виконавця в розмірі 10 (десяти) відсотків, від суми, котра підлягала виконанню. Постановлено стягнути з боржника ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: Харківська обл., м. Харків, вулиця Холодногірська, РНОКПП: НОМЕР_2 основну винагороду у сумі 4956,31 грн.

У судовому засідання позивач наводить аргументи про те, що розмір основної винагороди обчислено невірно, адже 10 (десять) відсотків, від суми, котра підлягає виконанню, згідно з судовим наказом стягнуто солідарно із двох боржників, а відтак винагорода приватного виконавця також підлягає поділу на дві частини у рівних частках з кожного боржника, у зв`язку із чим подано позов до суду.

Зі змісту постанови від 03.11.2025 установлено, що сума основної винагороди приватного виконавця у вказаному розмірі є сумою, яку належить стягнути солідарно зі всіх боржників, визначених виконавчим документом, відповідно, натомість сприймається саме як стягнення вказаної суми лише із позивача, що фактично призводить до правової невизначеності.

Спеціальними законами, що визначають умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі Закон №1404-VIII) та Закон України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" №1403-VIII (далі Закон №1403-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частина перша статті 5 Закону №1404-VIII передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону.

Відповідно до статті 1 Закону №1403-VIII, примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Частиною першою статті 31 Закону №1403-VIII визначено, що за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Відповідно до частин другої-четвертої статті 31 Закону №1403-VIII, винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Частина п`ята статті 31 Закону №1403-VIII передбачає, що, якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення (частина шоста статті 31 Закону №1403-VIII).

Відповідно до частини сьомої статті 31 Закону №1403-VIII, приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2016 року №643 "Про затвердження Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця" (далі - Порядок №643).

З 01.01.2022 набула чинності нова редакція «Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця», затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 726, де Кабінетом Міністрів України, якому частиною третьою статті 31 Закону № 1403-VIII законодавцем делеговано повноваження встановлювати розмір основної винагороди приватного виконавця, визначено такий розмір у пункті 12 Порядку № 643, відповідно до якого розмір основної винагороди приватного виконавця становить 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Виходячи з аналізу наведених норм у їх сукупності, постанова про стягнення основної винагороди приватного виконавця виноситься одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, однак, підставою отримання приватним виконавцем основної винагороди є фактичне виконання (повне або часткове) виконавчого документа, а сума основної винагороди визначається у відсотках до стягнутої суми.

Таким чином, постанова про стягнення основної винагороди має визначати суму основної винагороди у розмірі 10 відсотків від суми, що підлягає стягненню та яка заявлена у виконавчому документі, пред`явленому до виконання, оскільки виноситься одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, та приватний виконавець на момент відкриття виконавчого провадження не володіє інформацією стосовно подальшого фактичного стягнення суми коштів та їх розміру. Реалізується у випадку виконання виконавчого провадження приватним виконавцем.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що за своїм призначенням основна винагорода приватного виконавця є винагородою приватному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до повного або часткового виконання рішення та стягується з боржника в пропорційному до фактично стягнутої суми розмірі.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постановах від 03 березня 2020 у справі №260/801/19, від 28 жовтня 2020 у справі № 640/13697/19.

Суд установив, приватним виконавцем з метою виконання ВП № 79487676 частково стягнуто заборгованість у розмірі 210,93 грн, що підтверджено квитанцією від 04.11.2025 № АК69-7921-МЕ78-5К2Т /а.с. 12/.

Отже, приватним виконавцем лише частково було стягнуто з позивача заборгованість з подальшим перерахуванням її стягувачу з одночасним стягненням основної винагороди у розмірі 10 % від цієї суми 4956,31 гривень.

Разом із тим, частиною сьомою статті 31 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" передбачений обов`язок приватного виконавця виносити одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, у якій має бути наведено розрахунок та зазначено порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Для правильної оцінки правомірності постанови про стягнення основної винагороди приватного виконавця, визначеної у вигляді відсотка, винесеної приватним виконавцем одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, судам необхідно встановити предмет виконавчого провадження (стягнення сум чи передача майна за виконавчим документом).

Враховуючи, що на момент відкриття виконавчого провадження не завжди можливо визначити розмір фактично стягнутих сум чи остаточну вартість переданого майна за наслідками фактичного виконання приватним виконавцем, суди мають перевіряти механізм розрахунку, застосованого виконавцем при визначенні суми основної винагороди та наведеного ним у постанові про стягнення основної винагороди, винесеної одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

Зі встановлених у справі обставин вбачається, що спірна постанова має розрахунок основної винагороди приватного виконавця - 10% від суми, що визначена у виконавчому документі, та становить 49411,67 гривень. Тобто, вказана постанова була прийнята у відповідності та на виконання частини сьомої статті 31 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Сума основної винагороди, визначена приватним виконавцем у постанові про її стягнення, яка винесена одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, не є винагородою, яка гарантовано має бути стягнута за наслідками фактичного виконання виконавчого провадження у випадках неповного виконання або ж невиконання відповідного виконавчого документа.

Так, згідно з пунктом 5 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди є виконавчими документами, які підлягають примусовому виконанню в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

Отже, саме лише існування такої постанови, винесеної одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, не означає безумовного та гарантованого стягнення основної винагороди, не надає права приватному виконавцю стягувати визначену ним суму без здійснення фактичних дій з виконання судового рішення.

Верховний Суд у своїх постановах вже висловлював позицію з приводу даного питання. Так у постановах від 03 березня 2020 у справі №260/801/19, від 28 жовтня 2020 у справі № 640/13697/19, від 21 січня 2021 року у справі № 160/5321/20, від 27 квітня 2021 року у справі № 580/3444/20, від 11 серпня 2021 року у справі № 500/2190/18, від 08.02.2023 у справі № 160/26568/21, що право на стягнення суми основної винагороди, визначеної у постанові про стягнення основної винагороди, залежить від того чи виконане рішення в повному або частковому обсязі внаслідок дій приватного виконавця.

Однак, як вбачається з матеріалів справи відповідачем може бути подано заяву про примусове виконання постанови про стягнення основної винагороди від 03.11.2025 в розмірі 4956,31 грн (яка є предметом спору в цій справі), що в подальшому призведе до списання коштів з рахунку позивача у розмірі 4956,31 грн, при частковому виконанні судового наказу № 642/4304/24.

Будь-яких доказів, які б підтверджували здійснення контролю під час примусового виконання судового рішення та фактично забезпечив повне виконання виконавчого документа майнового характеру, а тому набув право на одержання основної винагороди у розмірі 10 відсотків суми, що підлягала стягненню за виконавчим документом та основна винагорода буде стягнута протягом примусового виконання виконавчого документа про стягнення коштів, суду не надано.

Суд витребував у відповідача матеріалами виконавчого провадження та встановлював останньому процесуальний строк для подання відзиву до суду, однак ані матеріалів виконавчого провадження, ані відзиву до суду не подано.

Суд вважає за необхідне зазначити про суть та зміст солідарної відповідальності боржників.

Зміст солідарного обов`язку боржників визначений статтею 543 Цивільного кодексу України, відповідно до частин першої та другої якої у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором (частина четверта статті 543 Цивільного кодексу України).

Своєю чергою, відповідно до частини першої статті 544 Цивільного кодексу України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Відповідно до частини дев`ятої статті 31 Закону № 1403-VIII солідарні боржники несуть солідарний обов`язок із сплати основної винагороди.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.09.2025 у справі № 620/4633/23.

Отже, приватним виконавцем самостійно визначено в постанові про стягнення основної винагороди, винесеної одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, порядок стягнення основної винагороди та її розмір - 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

За таких обставин, не дивлячись на те, що оскаржувана постанова приватного виконавця від 03.11.2025 про стягнення основної винагороди у виконавчому провадженні ВП №79487676 у сумі 4956,31 гривень, прийнята у відповідності та на виконання частини сьомої статті 31 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", з метою відновлення порушеного права позивача підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню, оскільки подальше виконання спірної постанови спричинить вкрай негативні наслідки для позивача, який несе солідарний обов`язок із сплати основної винагороди та незаконне списання коштів в сумі 4956,31 гривень, які обчислені без урахування солідарного обов`язку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене вище суд прийшов висновку про задоволення позову повністю.

У відповідності до ст. 139 КАС України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Хаблов Валерій Миколайович про визнання незаконною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Хаблова Валерія Миколайовича про стягнення з боржника основної винагороди від 03.11.2025 № ВП № 79487676.

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Хаблова Валерія Миколайовича на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, згідно з ч. 6 ст. 287 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 272 КАС України.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ;

відповідач приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Хаблов Валерій Миколайович місцезнаходження місто Харків, бульвар Гончарівський, будинок № 4, офіс № 308.

Повне судове рішення складено та підписано суддею 08.12.2025.

Суддя М. І. Садова