Справа № 640/7745/21
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2025 р. № 640/7745/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Брагар В. С. в порядку письмового провадження розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачівІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) АДРЕСА_2 Військової частини НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ,

провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; стягнення 18 068,51 грн,

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (далі відповідач 1) та до військової частини НОМЕР_2 (далі відповідач 2) про:

- визнання протиправною бездіяльність Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту щодо незазначення у наказі Начальника гловного штабу - першого заступника Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту (по стройовій частині) від 30.10.2020 №204 належних до виплати позивачу грошової компенсації вартості за неотримане під час проходження військової служби речове майно у розмірі 92658,81 грн.

- стягнення з військової частини НОМЕР_2 на користь позивача залишок грошової компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно у розмірі 18068,51 грн., без утримання із зазначеної суми податку з доходів фізичних осіб та військового збору.

-зобов`язання Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту розрахувати та виплатити на користь позивача середній заробіток з (01.11.2020 по день фактичного зарахування коштів на картковий рахунок) з розрахунку 1209,90 грн. день за весь час затримки належних виплат при звільненні.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив військову службу за контрактом у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_3 ). Станом на день прийняття наказу про виключення зі списків особового складу, 25.10.2020, відповідач не провів з ним повного розрахунку щодо грошової компенсації за недоотримане речове майно у розмірі 92658,81 грн., виплативши лише 74590,30 грн., залишок невиплаченої компенсації за неотримане речове майно складає 18068,51 грн. (із загальної суми 92 659, 81 грн., було утримано: ПДФО: 16 678, 77 грн. (18%); Військовий збір: 1389, 90 грн. (1,5%)). Позивач вважає, що утримання з виплаченої йому під час звільнення компенсації за недоотримане речове майно ПДФО та військового збору є безпідставним та таким, що суперечить вимогам чинного законодавства. Крім того, позивач вважає, що він має право на виплату середнього заробітку з 01.11.2020 по день фактичного зарахування коштів на картковий рахунок з розрахунку 1209,90 грн. день за весь час затримки належних виплат при звільненні.

Відповідач позов не визнав та подав відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти позовних вимог та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки об`єктом оподаткування військовим збором є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, до складу якого включаються доходи у вигляді грошового забезпечення, такі доходи підлягають оподаткуванню військовим збором за ставкою 1,5 відсотка. Військовий збір не сплачується лише у періоди безпосередньої участі особи в АТО. Позивач не відноситься до категорії осіб, які звільнені від сплати військового збору. Відтак, одноразова грошова допомога, виплачена позивачу після звільнення зі служби, повинна бути оподаткована військовим збором.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 31.03.2021 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 24.04.2025 року прийнято до свого провадження адміністративну справу №640/7745/21 та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та з`ясувавши обставини справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач проходив військову службу в Державній спеціальній службі транспорту на посаді начальника відділу охорони державної таємниці Адміністрації Держспецтрансслужби та 31.08.2020 подав рапорт по команді про звільнення з військової служби у зв`язку із закінченням контракту.

Наказом Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту (по особовому складу) від 25.10.2020 №69 був звільнений з військової служби у запас Збройних Сил України за підпунктом «А» пункту 2 частини п`ятої (у зв`язку із закінченням строку контракту), а наказом Начальника головного штабу - першого заступника Голови Адміністрації (по стройовій частині) від 30.10.2020 №204 виключений із списків особового складу Адміністрації Держспецтрансслужби.

Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням від 10.12.2015 № НОМЕР_4 .

В період проходження військової служби в ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) по 30.10.2020 позивач перебував на речовому забезпечені у військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою розрахунком № 7 від 10 листопада 2020 року, яка підписана начальником речової служби тилу військової частини НОМЕР_2 майором ОСОБА_2 .

Відповідно до довідк-розрахунку від 29.10.2020 №5 сума грошової компенсації за речове майно становить 92658,81 грн.

Відповідно до платіжного доручення №2019 від 23.12.2020 військовою частиною НОМЕР_2 24.12.2020 позивачу були перераховані кошти в сумі 75 118,68 грн. (призначення платежу 2105010;2210; грошова компенсація за речове майно згідно постанови КМУ №178 від 16.03.2016).

Тобто з суми грошової компенсації за недоотримане речове майно у розмірі 92658,81 грн. відповідачем було утримано ПДФО: 16 678, 77 грн. (18%); Військовий збір: 1389, 90 грн. (1,5%).

Разом з тим, під час звільнення, відповідачем не було проведено своєчасної виплати: грошової компенсації за недоотримане речове майно - виплачено 13.11.2020 (затримка 13 діб), вихідної допомоги по звільненню - виплачено 23.11.2020 (затримка 23 доби), грошового забезпечення за жовтень місяць - виплачено 05.11.2020 (затримка 5 діб).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно зі ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Статтею 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за недоотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктом 168.5 статті 168 Податкового кодексу України (у редакції на момент звільнення позивача зі служби), суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Положеннями частини другої статті 24 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 р. № 178 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно» затверджено Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі Порядок №178).

Згідно з п.1 Порядку №178 цей Порядок визначає механізм виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку і Управління державної охорони (далі - військовослужбовці) грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - грошова компенсація).

Виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу (п.2 Порядку №178).

Згідно із пунктами 3, 4 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

24.12.2020 відповідно до платіжного доручення №2019 від 23.12.2020 військовою частиною НОМЕР_2 позивачу були перераховані кошти в сумі 75 118,68 грн. (призначення платежу 2105010;2210; грошова компенсація за речове майно згідно постанови КМУ №178 від 16.03.2016).

Тобто з суми грошової компенсації за недоотримане речове майно у розмірі 92658,81 грн. відповідачем було утримано ПДФО: 16 678, 77 грн. (18%); Військовий збір: 1389, 90 грн. (1,5%).

Постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 р.№ 44 «Про затвердження Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу» затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (далі Порядок №44, у редакції станом на момент звернення представника позивача до відповідача із адвокатським запитом від 04.04.2019).

Відповідно до п.1 Порядку №44 цей Порядок визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація).

Згідно з абзацом 1 п. 2 Порядку №44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Згідно з п.3 Порядку №44 виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб".

Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення (п.4 Порядку №44).

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення (п.5 Порядку №44).

З наведених приписів законодавства випливає, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат їх доходів, виплата грошової компенсації здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення та виплачується установами, що утримують військовослужбовців за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Отже, суд констатує, що у відповідача наявний обов`язок з виплати позивачу грошової компенсації в розмірі суми податку з доходів фізичних осіб у сумі 16 678, 77 грн. (18%); Військовий збір: 1389, 90 грн. (1,5%), утриманих з компенсації за недоотримане під час служби речове майно.

Таким чином, при належному виконанні відповідачем своїх зобов`язань та виплаті позивачу компенсації за недоотримане під час служби речове майно, своєчасно не виплаченої при звільненні в повному розмірі, грошова компенсація у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб та військового збору, утриманого з грошового забезпечення, мала бути виплачена позивачу одночасно з виплатою йому компенсації за недоотримане під час служби речове майно при звільненні за наявності у позивача статусу військовослужбовця.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 22.06.2018 у справі №812/1048/17, від 25.06.2020 у справі №825/761/17 та від 29.07.2020 у справі №814/142/17.

Щодо вимоги про зобов`язання Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту розрахувати та виплатити на користь позивача середній заробіток з (01.11.2020 по день фактичного зарахування коштів на картковий рахунок) з розрахунку 1209,90 грн. день за весь час затримки належних виплат при звільненні.

За приписами частини першої статті 47 Кодексу законів про працю України (КЗпП) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно із статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Виходячи зі змісту трудових правовідносин між працівником та підприємством, установою, організацією, під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Таким чином, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За змістом частини першої статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто, реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом до якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності.

Як вбачається із виписки по картковому рахунку, грошове забезпечення за жовтень зарахована на його рахунок 05.11.2020, компенсація за недоотримане речове майно зарахована на його рахунок 13.11.2020, а вихідної допомоги по звільненню 23.11.2020.

Таким чином, датою остаточного розрахунку з позивачем є саме 23.11.2020.

В цьому випадку фактичний розрахунок з позивачем проведено відповідачем 23.11.2020, таким чином відповідач повинен виплатити позивачу середній заробіток (середнє грошове забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.11.2020 по 23.11.2020, тобто за 22 робочі дні.

За змістом статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, суд наділений правом вийти за межі позовних вимог під час ухвалення рішення у справі та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на вищевикладене, суд, вважає що для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача необхідно вийти за межі позовних вимог, шляхом визнання протиправними дії Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту щодо утримання з грошової компенсації ОСОБА_1 за недоотримане речове майно суми податку з доходу фізичних осіб у розмірі 16678,77 грн. та військового збору в розмірі 1389,90 грн., всього на суму 18068,51 грн. та зобов`язання нарахувати та виплатити утримані з грошової компенсації за недоотримане речове майно суми податку з доходу фізичних осіб у розмірі 16678,77 грн. та військового збору в розмірі 1389,90 грн., а всього на суму 18068,51 грн.; визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.11.2020 по 23.11.2020, тобто за 22 робочі дні та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 01.11.2020 по 23.11.2020, за 22 робочі дні, у відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100.

Відповідно до частини першої статті 9 КАСУ, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За таких обставин, позов слід задовольнити частково.

Оскільки сторонами не надано доказів понесення ними судових витрат, будь-які судові витрати присудженню не підлягають.

Керуючись статтями 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту (вул. Якова Гніздовського, 5,м. Київ,02094, ), Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту щодо утримання з грошової компенсації ОСОБА_1 за недоотримане речове майно суми податку з доходу фізичних осіб у розмірі 16678,77 грн. та військового збору в розмірі 1389,90 грн., всього на суму 18068,51 грн.

3. Зобов`язати Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту (вул. Якова Гніздовського, 5,м. Київ,02094, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) утримані з грошової компенсації за недоотримане речове майно суми податку з доходу фізичних осіб у розмірі 16678,77 грн. та військового збору в розмірі 1389,90 грн., всього на суму 18068,51 грн.

4. Визнати протиправною бездіяльність Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.11.2020 по 23.11.2020, тобто за 22 робочі дні.

5. Зобов`язати Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту (вул. Якова Гніздовського, 5,м. Київ,02094, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 01.11.2020 по 23.11.2020, за 22 робочі дні, у відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В. С. Брагар