Справа № 480/7278/24
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2025-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 р. Справа № 480/7278/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.09.2025 року (ухвалене суддею Гелета С.М.) в справі № 480/7278/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОТЕХСТАНДАРТ»

до Головного управління ДПС у Сумській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОТЕХСТАНДАРТ» звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Сумській області, в якому просило: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 01.04.2024 р. №03, від 01.04.2024 р. №03.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 11.09.2025 р. позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.09.2025 р., прийнявши нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а саме, Податкового кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Судовим розглядом встановлено, що Головним управлінням ДПС у Сумській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Автотехстандарт» з питань своєчасності реєстрації платником податку на додану вартість за період діяльності з 01.01.2018 р. по 04.09.2019 р., за результатами якої складено акт від 12.03.2024 р. №2337/18-28-07-03-07/36719637/75 та встановлено наступні порушення: 1) п. 181.1 ст. 181, п.п. 183.1, 183.2, 183.10 ст. 183, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, пп. «а» п. 193.1 ст. 193 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 142936 грн., в т.ч. за липень 2019 р. - 72598 грн., за серпень 2019 р. - 55288 грн. та за вересень 2019 р. (01.09.2019 04.09.2019) - 15050 грн.; 2) п. 49.2 ст. 49, п. 183.10 ст. 183 Податкового кодексу України, а саме не подання податкових декларацій з податку на додану вартість за липень - вересень 2019 року.

Перевіркою встановлено, що позивач протягом періоду, у якому проводилася перевірка, у відповідності з Статутом здійснювало господарську діяльність з інспектування технічного стану транспортного засобу з видачею протоколу, отримання комісійної винагороди, надання розширеного висновку спеціаліста, тощо.

Під час перевірки встановлено, що у період з 01.01.2018 р. по 04.09.2019 р. ТОВ «АВТОТЕХСТАНДАРТ» не було зареєстровано платником ПДВ та не подавало до Головного управління ДПС у Сумській області податкові декларації з ПДВ, за якими здійснюються розрахунки з бюджетом у загальновстановленому порядку (загальна, тип декларації 0110).

ТОВ «АВТОТЕХСТАНДАРТ» у липні 2019 року підлягало обов`язковій реєстрації як платник податку на додану вартість (до 10.07.2019 р. мало подати Реєстраційну заяву), так як у червні 2019 року загальний обсяг оподатковуваних операцій з постачання товарів за попередні 12 місяців досяг 1 млн. грн.

Так, у червні 2019 року загальний обсяг оподаткованих операцій ТОВ «АВТОТЕХСТАНДАРТ» за постачання товарів за попередні 12 місяців досяг 1 млн.грн., а саме дата досягнення загальної суми оподатковуваних операцій - 22.05.2019 р.

Згідно даних бухгалтерського обліку та первинних документів, обсяг надходжень від здійснених господарських операцій з постачання товарів/послуг за період липня 2018 року червень 2019 року складає 1412490 грн.

Крім того, ТОВ «АВТОТЕХСТАНДАРТ» з 01.07.2019 р. змінено систему оподаткування (з платника єдиного податку третьої групи за ставкою 5% на платника податку на прибуток на загальних підставах).

Також, перевіркою встановлено, що позивачем не дотримано вимоги п. 49.2 ст. 49, п.п. 183.1, 183.2, 183.10 ст. 183 Податкового кодексу України щодо строків обов`язкової реєстрації як платника податку на додану вартість та подання Податкових декларацій з податку на додану вартість за звітні (податкові) періоди: липень - вересень 2019 року.

Відповідно до інформаційних баз даних ДПС, поданої податкової та фінансової звітності, наданих до перевірки документів та регістрів бухгалтерського обліку в червні 2019 року за попередні 12 місяців (з 01.07.2018 р. по 30.06.2019 р.) ТОВ «АВТОТЕХСТАНДАРТ» досягнуто загального обсягу оподатковуваних операцій з постачання послуг - 1412490 грн., обов`язок щодо нарахування та сплати податкових зобов`язань з податку на додану вартість виник у позивача з 01.07.2019 р.

За результатами перевірки ГУ ДПС у Сумській області прийнято податкове-повідомлення рішення від 01.04.2024 р. №03, яким визначено податкове зобов`язання зі сплати штрафних санкцій по податку на додану вартість за не реєстрацію платником ПДВ на загальну суму 157229,60 грн., в тому числі основний платіж 142936 грн. та штрафні санкції на суму 14293,60 грн., податкове-повідомлення рішення від 01.04.2024 р. №03, яким визначено податкове зобов`язання зі сплати штрафних санкцій за неподання декларацій з ПДВ за період липень-вересень 2019 року у розмірі 1020 грн.

Позивач подав скаргу до ДПС України, яка рішенням ДПС України від 12.07.2024 р. залишена без задоволення.

Не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями від 01.04.2024 р. №03, №03, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та таким, що підлягають скасуванню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, врегульовано Податковим кодексом України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п. 181.1 ст. 181 Податкового кодексу України, у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі операцій з постачання товарів/послуг з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі (зокрема, але не виключно шляхом встановлення спеціального застосунку або додатку на смартфонах, планшетах чи інших цифрових пристроях), нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Пунктами 183.1, 183.2, 183.4 статті 183 Податкового кодексу України визначено, що будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву. Як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу. У разі переходу осіб із спрощеної системи оподаткування, що не передбачає сплати податку, на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, у випадках, визначених главою 1 розділу цього Кодексу, за умови, що такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 181.1 статті 181 цього Кодексу, реєстраційна заява подається не пізніше 10 числа першого календарного місяця, в якому здійснено перехід на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом. Якщо такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 182.1 статті 182 цього Кодексу, реєстраційна заява подається у строк, визначений пунктом 183.3 цієї статті. У разі зміни ставки єдиного податку відповідно до підпункту "б" підпункту 4 пункту 293.8 статті 293 цього Кодексу реєстраційна заява подається не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку календарного місяця, в якому буде застосовуватися ставка єдиного податку, що передбачає сплату податку на додану вартість.

Враховуючи викладене, особа, яка безпосередньо здійснює операції з постачання товарів та послуг на митній території України, що підлягають оподаткуванню податком на додану вартість згідно з розділом V ПК України, загальний обсяг яких перевищує 1 млн. грн., зобов`язана згідно з вимогами ПК України подати до контролюючого органу за своїм місцезнаходженнями заяву та зареєструватись платником податку на додану вартість. При цьому таке правило, не застосовується до платників єдиного податку першої - третьої груп. Обрахування граничного обсягу оподатковуваних операцій (1 млн грн.), з досягненням якого пов`язується обов`язок зареєструватись платником податку на додану вартість, а також обов`язок з його сплати та подання звітності, особою, яка є платником єдиного податку, здійснюється з моменту, коли у цієї особи виник обов`язок перейти на загальну систему оподаткування, оскільки до цього ця особа звільнена від сплати податку на додану вартість.

Отже, в особи, що перейшла зі спрощеної системи оподаткування на сплату інших податків і зборів, обов`язок зареєструватись платником податку на додану вартість виникає в разі якщо загальна сума від здійснення операцій із постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню податком на додану вартість нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість).

При цьому обрахунок загальної суми розпочинається з часу переходу на загальну систему оподаткування, тобто для визначення наявності обов`язку щодо реєстрації платником податку на додану вартість та подання звітності з такого податку, отриманні від здійснення операцій на спрощеній системі оподаткування суми не враховуються.

Судовим розглядом встановлено, що ТОВ «АВТОТЕХСТАНДАРТ» з 01.01.2018 р. до 30.06.2018 р. було платником єдиного податку 3 групи із ставкою 5 %, а з 01.07.2019 р. до 31.12.2019 р. перебувало на загальній системі оподаткування.

Таким чином, оскільки відповідач при обрахунку загальної суми від здійснення позивачем операцій з постачання товарів/послуг протягом останніх 12 календарних місяців, врахував доходи, отримані під час перебування платника податків на спрощеній системі оподаткування (з 01.01.2018 р. до червня 2019 р.), який лише з 01.07.2019 р. перейшов із спеціальної (спрощеної системи) на загальну систему оподаткування, позивач не зобов`язаний був реєструватись платником податку на додану вартість та подавати звітність із цього податку.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що під час перевірки податковим органом не встановлено та не відображено в акті перевірки, що після 01.07.2019 р. (день переходу на загальну систему оподаткування) протягом 12 календарних місяців позивач здійснив операції із постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню податком на додану вартість нарахована (сплачена) такій особі, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість).

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що обсяг операцій із постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню податком на додану вартість, за умови перевищення 1 млн. грн. протягом останніх 12 календарних місяців, повинен був визначатися для позивача не з липня 2018 року до червня 2019 року, а з часу переходу позивача на загальну систему оподаткування, а саме з 01.07.2019 р.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постановах Верховного Суду від 17.08.2022 р. в справі № 560/8206/20, від 16.09.2022 р. в справі № 824/275/18-а, від 29.10.2024 р. в справі № 580/498/23.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідачем всупереч вимог ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України не доведено правомірність прийнятих спірних податкових повідомлень-рішень.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС в Сумській області від 01.04.2024 р. №03, №03.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.09.2025 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.09.2025 в справі № 480/7278/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді О.А. Спаскін Л.В. Любчич