Справа № 520/19549/25
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2025-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 р. Справа № 520/19549/25

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Дмитро Волошин) від 02.10.2025 по справі № 520/19549/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АСТЕР-М"

до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ "АСТЕР-М", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просив:

визнати протиправними та скасувати рішення Комісії про реєстрацію податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації Рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних від 04.04.2025 № 12715279/35590228, від 07.04.2025 № 12717213/35590228, від 07.04.2025 № 12717215/35590228, від 07.04.2025 № 12717212/35590228, від 07.04.2025 № 12717214/35590228, від 07.04.2025 № 12717211/35590228;

зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних/розрахунків коригування податкові накладні № 147 від 30.05.2024, № 167 від 18.04.2024, № 168 від 18.04.2024, № 169 від 18.04.2024, № 170 від 18.04.2024, № 171 від 18.04.2024, фактичною датою їх подання

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22.07.2025 у справі № 520/19045/25 роз`єднано у самостійні провадження позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю АСТЕР-М до Головного управління ДПС у Харківській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Позовній заяві Товариства з обмеженою відповідальністю "АСТЕР-М" до Головного управління ДПС у Харківській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії з позовними вимогами про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії з позовними вимогами про визнання протиправним та скасування рішення Комісії про реєстрацію податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних від 07.04.2025 № 12717211/35590228 та зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних/розрахунків коригування податкові накладні № 171 від 18.04.2024 - присвоєно номер № 520/19549/25 та за протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 22.07.2025 даний позов було передано до провадження судді.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.09.2025 по справі № 520/19549/25 позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення комісії ГУ ДПС у Харківській області від 07.04.2025 № 12717211/35590228 про відмову у реєстрації податкової накладної № 171 від 18.04.2024.

Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 171 від 18.04.2024 днем її фактичної подачі.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю АСТЕР-М за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області суму сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю АСТЕР-М за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України суму сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Від представника позивача 26.09.2025 через систему "Електронний суд" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в якій позивач просить суд ухвалити додаткове рішення по справі № 520/19549/25, в якому стягнути з Головного управління ДПС у Харківській області та Державної податкової служби України на користь ТОВ "АСТЕР-М" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6533,33 грн.

У заяві представник позивача зазначив, що, оскільки ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22.07.2025 у справі № 520/19045/25 роз`єднано у самостійні провадження позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю АСТЕР-М до Головного управління ДПС у Харківській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, стягненню підлягає сума витрат на правову допомогу пропорційно до кожної вимоги, а саме: 39200,00 грн/6 = 6533,33 грн.

Представник відповідача подав до суду заперечення на заяву про стягнення судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу), в якій зазначив, що розмір витрат на правничу допомогу заявлений у даній справі у немайнових спорах явно не є співрозмірним із складністю справи та ціною позову, у зв`язку з чим просить суд відмовити у задоволенні заяви про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.10.2025 по справі № 520/19549/25 заяву позивача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю АСТЕР-М (вул. Шевченка, буд. 164, м. Харків, 61033, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, 61057, ) суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 350,00 (триста п`ятдесят гривень).

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю АСТЕР-М (вул. Шевченка, буд. 164, м. Харків, 61033, ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (площа Львівська, буд. 8, м. Київ, 04053, ) суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 350,00 (триста п`ятдесят гривень).

У задоволенні іншої частини заяви - відмовлено.

Відповідач, Головне управління ДПС у Харківській області, не погодився з додатковим рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що розмір витрат на правничу допомогу у задоволеній у сумі 700,00 грн у немайнових спорах явно не є співрозмірним із складністю справи та ціною позову. Більш того, невідомо, як саме було розраховано адвокатом розмір гонорару, який наразі просить відшкодувати.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності додаткового рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Сторони про розгляд справи в порядку письмового провадження повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши додаткове рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

Відповідно до частини першої статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

За частиною третьою статті 132 КАС України до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, в тому числі і на професійну правничу допомогу.

Відповідно до приписів частин 1-4 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Системний аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати, у тому числі, розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Така правова позиція сформована Верховним Судом у постанові від 01.10.2018 у справі № 569/17904/17.

Водночас, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Такий висновок сформовано Верховним Судом у постановах від 21.03.18 у справі № 815/4300/17, від 11.04.18 у справі № 814/698/16, від 18.10.18 у справі № 813/4989/17.

Згідно з частиною шостою статті 135 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною сьомою статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Виходячи з положень частини 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані такі витрати з розглядом справи.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд указав, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Зазначені висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі № 810/3806/18, від 31 березня 2020 року у справі № 726/549/19.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 02.09.2020 у справі № 826/4959/16, вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як вже було зазначено вище, включає у себе такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони.

Окрім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 01.09.2020 у справі № 640/6209/19, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також, судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 19 листопада 2020 року у справі № 520/7431/19 при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг з категорією складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Вказані критерії закріплені у ч. 5 ст. 134 КАС України.

Зі змісту норм частин 4, 5 та 6 ст. 134 КАС України вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (саме така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17).

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до суду першої інстанції надано: ордер на надання правничої допомоги серії ВІ №1319342, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, договір про надання правової допомоги № 31/03-25 від 31.03.2025, додаткова угода № 1 до договору про надання правової допомоги № 31/03-25 від 31.03.2025, акт приймання-передачі наданих юридичних послуг від 23.09.2025, платіжна інструкція кредитового переказу коштів від 31.03.2025 на суму 14000,00 грн (платник: ТОВ "АСТЕР-М", отримувач: ФОП ОСОБА_1 , призначення платежу: попередня оплата за договором № 31/03-25 від 31.03.2025), платіжна інструкція кредитового переказу коштів від 18.07.2025 на суму 25200,00 грн (платник: ТОВ "АСТЕР-М", отримувач: ФОП ОСОБА_1 , призначення платежу: попередня оплата за договором № 31/03-25 від 31.03.2025).

Дослідивши подані представником позивача документи, судом першої інстанції установлено, що відповідно до п. 1 договору про надання правової допомоги № 31/03-25 від 31.03.2025, у редакції додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги № 31/03-25 від 31.03.2025, в порядку і на умовах, визначених цим договором Адвокат приймає доручення на: ознайомлення з документами первинного бухгалтерського обліку, договорів, звітних, а також інших документів, надання консультацій в межах подання повідомлень, скарг та інших документів Клієнтом, складання їх основі позовної заяви щодо: визнання протиправними та скасування рішень Комісії про реєстрацію податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних від 04.04.2025 № 12715279/35590228, від 07.04.2025 № 12717213/35590228, від 07.04.2025 № 12717215/35590228, від 07.04.2025 № 12717212/35590228, від 07.04.2025 № 12717214/35590228, від 07.04.2025 № 12717211/35590228 та зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних/розрахунків коригування податкові накладні № 147 від 30.05.2024, № 167 від 18.04.2024, № 168 від 18.04.2024, № 169 від 18.04.2024, № 170 від 18.04.2024, № 171 від 18.04.2024, фактичною датою їх подання; складання документів в межах судового розгляду, інші послуги в межах даних правовідносин, подання позовної заяви до Харківського окружного адміністративного суду в тому числі представництво інтересів Клієнта у Харківського окружного адміністративного суду, складання документів в межах судового розгляду, інші послуги в межах даних правовідносин (далі Доручення), а Клієнт зобов`язується сплатити Адвокатові гонорар та відшкодувати понесені витрати у зв`язку з виконанням доручення.

В межах даної справи вирішувалося питання щодо визнання протиправним та скасування рішення Комісії про реєстрацію податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних від 07.04.2025 № 12717211/35590228 та зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних/розрахунків коригування податкову накладну № 171 від 18.04.2024.

Відповідно до п. 6.2, 6.2.1, 6.2.2 Договору, у редакції додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги № 31/03-25 від 31.03.2025, Клієнт сплачує на користь Адвоката гонорар в якості оплати послуг Адвоката в розмірі 39200,00 грн. (тридцять дев`ять тисяч двісті грн. 00 коп.) в такому порядку: попередня оплата в розмірі 14000,00 грн. (чотирнадцять тисяч грн. 00 коп.) сплачується протягом 3 (трьох) банківських днів з дати підписання даного Договору; попередня оплата в розмірі 25200,00 грн. (двадцять п`ять тисяч двісті грн. 00 коп.) сплачується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати підписання Додаткової угоди № 1 до Договору.

З акту приймання-передачі наданих юридичних послуг від 23.09.2025 судом першої інстанції установлено, що Адвокатом належним чином і в повному обсязі надані, а Клієнтом прийняті юридичні послуги в межах Договору про надання юридичних послуг № 31/03-25 від 31.03.2025. Послуги надані в повному обсязі та з дотриманням умов договору. Претензій щодо наданих послуг у Клієнта немає. Загальна вартість послуг складає 39200,00 грн.

Вивчивши подані представником позивача докази, суд установив, що спір у даній справі не є складним як за обсягом доказів, так і за природою суджень суб`єкта владних повноважень, котрі були покладені в основу оскаржуваного рішення; причина виникнення спору, предмет спору, обсяг предмету доказування об`єктивно не вимагали вжиття значних зусиль для з`ясування справжніх обставин фактичної дійсності, вивчення змісту належних норм права, спростування мотивів суб`єкта владних повноважень. Матеріали справи не містять відомостей про збирання представником позивача доказів задля звернення до суду, обсяг наданих письмових доказів є незначним; всі надані докази наявні у позивача. Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників, судові засідання не проводились. Адвокат не відвідував суд для з`ясування обставин справи, не ознайомлювався з матеріалами справи. Зазначена справа належить до справ незначної складності, а тому написання позовної заяви, яка здебільшого містить цитовані норми законодавчих актів, не вимагало значного обсягу юридичної і технічної роботи, не потребувало тривалого часу та надмірних зусиль адвоката.

Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт на 39200,00 грн є неспівмірним з обставинами даного конкретного спору та у даному конкретному випадку справедливим і співмірним відшкодуванням витрат заявника на професійну правничу допомогу буде сума в розмірі - 4200,00 грн. і враховуючи те, що ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22.07.2025 в межах справи № 520/19045/25 роз`єднано в самостійні провадження позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю АСТЕР-М до Головного управління ДПС у Харківській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, на користь позивача в межах даної справи підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 700,00 грн.

Надаючи оцінку доводам апелянта про те, що розмір витрат на правничу допомогу у задоволеній у сумі 700,00 грн у немайнових спорах явно не є співрозмірним із складністю справи та ціною позову, колегія суддів зазначає, що відповідач не враховує того, що судом першої інстанції при вирішення цього питання вже надано оцінку співмірності заявлених до відшкодування витрат зі складністю цієї справи та зменшено їх розмір. При цьому, відповідач не обґрунтовує того, який розмір витрат, на його думку, є співмірним зі складністю справи та не наводить критеріїв, на підставі яких судом має бути визначений такий розмір.

Щодо доводів про те, що апелянту невідомо, як саме було розраховано адвокатом розмір гонорару, колегія суддів зазначає, що розмір гонорару визначений на підставі умов договору про надання правової допомоги № 31/03-25 від 31.03.2025 та додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги № 31/03-25 від 31.03.2025, а в акті приймання-передачі наданих юридичних послуг від 23.09.2025 відображено перелік послуг, які надавалися адвокатом.

Колегія суддів враховує, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення гонорару у фіксованій сумі у справі, яка розглядається, є розумність заявлених витрат.

Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат.

Отже, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Надаючи оцінку співмірності заявленої до відшкодування суми понесених витрат на правничу допомогу критеріям, встановленим ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів зазначає, що виходячи зі складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг позивачу, час витрачений адвокатом, враховуючи суть спірних правовідносин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що стягненню на користь позивача підлягають витрати на правничу допомогу в сумі 700,00 грн. (по 350,00 грн з кожного відповідача).

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті судового рішення у цій справі, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи сторін отримали достатню оцінку.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст. 327, ч. 1 ст. 329 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.

Додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.10.2025 по справі № 520/19549/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)І.С. Чалий
Судді(підпис) (підпис) І.М. Ральченко В.В. Катунов