Справа № 260/7085/25
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 грудня 2025 рокум. Ужгород№ 260/7085/25
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Скраль Т.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 15, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

08 вересня 2025 року ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, якою просить: 1) визнати протиправними дії та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №11 від 12.06.2025 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з недостатністю стажу педагогічного працівника; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати час перебування ОСОБА_1 на посаді вихователя - методиста до спеціального ( педагогічного ) стажу починаючи з 15.08.1987 року, включно до часу подання письмової заяви; 3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на підставі пункту 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

03 жовтня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області надати суду до 24 жовтня 2025 року пенсійну справу ОСОБА_1 .

23 жовтня 2025 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначають, що у зв`язку з розглядом заяви за принципом екстериторіальності та єдиної черги завдань, копії матеріалів пенсійної справи позивачки містяться в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

12 листопада 2025 року ухвалою суду витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області пенсійну справу ОСОБА_1 .

Станом на 28 листопада 2025 року доказів суду не було надано.

28 листопада 2025 року ухвалою суду витребувано повторно від Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області пенсійну справу ОСОБА_1 .

05 грудня 2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області надано електронну пенсійну справу ОСОБА_1 .

1. Позиції сторін.

Позивач свої позовні вимоги аргументувала тим, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах ( в даному випадку більше 30 років) й виходом на пенсію саме з цих посад у закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотриманням такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії. Згідно довідки про підтвердження спеціального стажу для призначення одноразової грошової допомоги від 20.03.2025 року, виданої директором закладу дошкільної освіти №15 «Казка» за професією і посадою вчителя фізики і математики, працювала вихователем-методистом. Станом на 20.03.2025 рік її педагогічний стаж становив 37 років 5 місяців і 28 днів. З огляду на вищенаведене вважаю, що рішення за № 11 Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 12 червня 2025 року про відмову в проведенні перерахунку пенсії є протиправним, тому підлягає скасуванню з прийняттям рішення в межах діючого законодавства.

23 жовтня 2025 року відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, в якому просять відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування зазначають, що за результатом розгляду документів, долучених до звернення, до страхового стажу позивачки, що визначає право на виплату грошової допомоги зараховано 25 років 4 місяці 8 днів як працівнику освіти, що є недостатнім для права на виплату десяти пенсій. До відповідного стажу зараховано періоди роботи на посадах: вчителя фізики та математики з 15.09.1987 року до 10.11.1988 року, вихователя дошкільних груп в Ужгородському дошкільному закладі № 42 з 10.11.1988 року до 17 07.1992 року, вихователя дошкільних груп в Розівському дитсадку-яслах з 03.08.1992 до 04.06.1993 року, вихователя дошкільних груп в Ужгородському закладі дошкільної освіти № 15 «Казка» з 29.06.1993 року по 01.02.2013 року. Позивачці не зараховано до освітнього стажу період роботи на посаді методиста з 01.02.2013 року, оскільки посада методиста не входить у вичерпний перелік передбачений Постановою № 909. Позивачка просить визнати протиправними дії та скасувати рішення Головного управління. В той же час, відповідно до наказу № 262-к/тр від 27.06.2025, виданого директором закладу дошкільної освіти № 15 «Казка» загального розвитку Ужгородської міської ради, запис № 9 трудової книжки визнано недійсним, замінено запис методист у трудовій книжці на «Переведено з 01.02.2013 на посаду вихователя-методиста». Тобто, відповідні зміни до трудової книжки було внесено після прийняття Головним управлінням №11 рішення про відмову в проведенні перерахунку пенсії. З чого випливає, що позивачка по суті підтверджує, що посада «методист» на відмінно від посади «вихователь-методист» не може зараховуватись в стаж працівника освіти відповідно до Постанови № 909, що нівелює твердження позивачки про неправомірність вищенаведеної відмови.

12 листопада 2025 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій просить навіть за відсутності виправлень у трудовій книжці, судова практика свідчить про те, що суди приймають рішення не на основі однієї Постанови Кабінету Міністрів України № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», про яку зазначає Відповідач на кожному аркуші відзиву, а на всі норми законодавства у їх взаємозв`язку, зокрема, і на Постанову Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963, якою затверджений Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, яким передбачено, що посади вчителів, викладачів всіх спеціальностей, інструкторів фізкультури, методистів належать до категорії педагогічних працівників.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

2. Обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що 20 березня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за віком № 3183.

З 24 січня 2025 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

06 червня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про допризначення у зв`язку з наданими додатковими документами № 5941.

12 червня 2025 року рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 11 відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку пенсії відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058.

В рішенні зазначено, що страховий стаж на посаді працівника освіти складає 25 років 4 місяці 8 днів.

До страхового стажу, що дає право на виплату одноразової грошової допомоги не враховано періоди роботи методистом дитячого садочка з 01 лютого 2023 року і до часу призначення пенсії, оскільки дана посада не передбачена переліком посад, що визначає право на виплату грошової допомоги відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Не погодившись із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській № 11, позивач звернулася до суду.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел з 01.01.2004 визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, який прийнятий на зміну положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII).

Оскільки Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV та Закон України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII регулюють одні і ті ж правовідносини, пріоритет у застосуванні за загальним правилом мають норми Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV, як акту права, прийнятого пізніше у часі, а норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання у приписах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

З матеріалів справи встановлено, що позивачці призначено пенсію за віком у відповідності до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З матеріалів справи вбачається, що позивачка працювала вихователем та методистом, тобто на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за певних умов. При їх дотриманні таким особам могла бути призначена пенсія за вислугу років, передбачена Законом № 1788-XII, ще до досягнення віку, передбаченого Законом № 1058-IV (для пенсії за віком).

Якщо категорія таких осіб правом дострокового виходу не пенсію за вислугу років не скористалася, то законодавець для таких категорій осіб визначив право на отримання грошової допомоги за дотримання певних умов.

Спірні правовідносини у цій справі виникли з приводу встановлення наявності в позивачки права на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV.

Так, відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1191.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені, зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Відповідно до пункту 4 Порядку № 1191 страховий стаж, передбачений пунктами 2 і 3 цього Порядку, враховується в календарному обчисленні. При цьому допускається підсумовування страхового стажу за періоди роботи, які дають право на призначення пенсії відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з пунктами 5-7 Порядку № 1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», станом на день її призначення.

Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Отже, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного страхового стажу, вихід на пенсію саме з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Верховний Суд у постанові від 02.03.2020 у справі № 175/4084/16-а за змістом наведених норм законодавства прийшов до висновку, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з: 1) наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах; 2) вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також 3) неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Верховний Суд зазначив, що отримання вказаної грошової допомоги визначене законодавцем, як заохочувальний захід щодо осіб, які, отримавши право на призначення пенсії, виявили бажання працювати та одержувати пенсію з більш пізнього віку, тобто фактично відтермінували реалізацію права виходу на пенсію.

З матеріалів справи встановлено, що позивачка просила здійснити виплату їй одноразової грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV. Відповідачем призначено пенсію за віком з наступного дня після досягнення пенсійного віку з 24 січня 2025 року відповідно до Закону № 1058-IV, однак відмовлено у виплаті грошової допомоги.

Відмовляючи у виплаті такої допомоги, відповідач не врахував стаж роботи позивачки з 01 лютого 2023 року і до часу призначення пенсії на посаді методиста дитячого садочку до стажу працівника освіти, оскільки дана посада не передбачена переліком посад, що визначає право на виплату грошової допомоги.

За нормами статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

На підтвердження трудової діяльності позивачка надала трудову книжку серії НОМЕР_2 .

Згідно з досліджених судом записів встановлено, що ОСОБА_1 працювала:

- з 15 серпня 1987 року по 15 листопада 1988 року вчителем фізики і математики в Малоугольській школі (запис №1-2);

- з 10 листопада 1988 року по 17 липня 1992 року працювала вихователем у дошкільному закладі № 42 (запис № 3-4);

- з 03 серпня 1992 року по 04 червня 1993 року працювала вихователем у Розівському дитсадку яслах (запис №5-6);

- з 29 червня 1993 року призначена тимчасово вихователем дошкільного закладу № 15 (запис № 7);

- з 21 червня 1995 року переведена з посади тимчасового вихователя на 0,5 ставки методиста і 0,5 ставки вихователя «ДВЗ № 15» (запис №8);

- з 01 лютого 2013 року переведена на посаду методиста (запис №9).

Крім того, ОСОБА_1 надано архівну довідку Управління освіти Ужгородської міської ради від 19 березня 2025 року № 02.1-12/15, довідку Розівського закладу дошкільної освіти для підтвердження спеціального стажу для призначення одноразової допомоги вх. № 01-33/14 від 22 травня 2025 року та довідку Закладу дошкільної освіти № 42 «Джерельце» про підтвердження спеціального стажу для призначення одноразової грошової виплати від 03 червня 2025 року № 72.

Позивачка в даному випадку працювала на посадах методиста та вихователя.

Відповідно до Переліку № 909 право на пенсію за вислугою років мають у дошкільних навчальних закладах усіх типів директори (завідуючі), вихователі-методисти, вихователі, асистенти вихователів дошкільних навчальних закладів в інклюзивних групах, музичні керівники, вчителі-дефектологи, вчителі-логопеди, практичні психологи.

Разом з тим, відповідно до Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963, до посад педагогічних працівників відносяться, зокрема, вчителі всіх спеціальностей (у тому числі вчитель-дефектолог, вчитель-логопед), викладачі всіх спеціальностей, асистент вчителя, асистент вчителя-реабілітолога, асистент викладача, старший викладач закладу фахової передвищої освіти, старший майстер закладу професійної (професійно-технічної) освіти, майстер виробничого навчання, асистент майстра виробничого навчання, педагог професійного навчання, керівник фізичного виховання, старший вихователь, вихователь, асистент вихователя, вихователь-методист, музичний керівник, інструктор з фізичної культури (фізкультури), методист, педагог-організатор, практичний психолог, соціальний педагог, соціальний педагог по роботі з дітьми з інвалідністю, логопед закладів охорони здоров`я та соціального захисту, керівник гуртка (секції, студії, інших форм гурткової роботи); концертмейстер, художній керівник, культорганізатор, акомпаніатор, інструктор з праці, інструктор слухового кабінету, перекладач-дактилолог, екскурсовод, інструктор з туризму закладу освіти; старший керівник та керівник туристських груп (походу, екскурсії, експедиції) закладу позашкільної освіти; голова циклової комісії закладу фахової передвищої освіти; фахівець (консультант) інклюзивно-ресурсного центру; консультант, психолог центру професійного розвитку педагогічних працівників; помічник директора з режиму, старший черговий з режиму, черговий з режиму закладу освіти для осіб, які потребують соціальної допомоги і реабілітації.

Отже, посада педагогічного працівника з врахуванням постанов Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 та положень постанови Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963 поширюється і на посаду «методист». Також вказаним переліком посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, визначено, що посада вихователя належить до категорії педагогічних працівників.

Отже, відповідачем протиправно не зараховано до спеціального стажу позивача періоди з 15 серпня 1987 року по 17 липня 1992 року, з 03 серпня 1992 року по 04 червня 1993 року, з 29 червня 1993 року по 06 червня 2025 року.

Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 11 від 12 червня 2025 року про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій ОСОБА_1 .

Надаючи правову оцінку обраному позивачем способу захисту свого порушеного права та доводам відповідача щодо дискреційних повноважень органів Пенсійного фонду України при вирішенні спірного питання, суд зазначає таке.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може». При цьому дискреційні повноваження завжди мають межі, встановлені законом.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

У спірних правовідносинах, в разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний до вчинення конкретних дій, а отже відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд.

Суд враховує, що позивачу призначена пенсія за віком відповідно до приписів Закону №1058-ІV, що не заперечується сторонами та підтверджується наявними доказами в матеріалах справи.

Обставини, на які посилається позивач у позовній заяві, що також підтверджується наявними в матеріалах справи доказами засвідчують той факт, що станом на день досягнення пенсійного віку позивач працювала у закладах та установах державної та/або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788, а її стаж роботи на таких посадах на момент досягнення пенсійного віку становив понад 30 років.

Крім того, позивачці до моменту призначення пенсії за віком, пенсія з інших підстав не призначалась, одноразова грошова допомога не виплачувалась.

Отже, дотримано всі умови, визначені пунктом 7-1 «Прикінцевих положень» Закону №1058-IV, для виплати позивачці грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивачки буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до частини третьоїстатті 139 КАС Українипри частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивач при поданні адміністративного позову сплатила судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією від 02 вересня 2025 року № 42, (а.с. 9).

Таким чином, вказана сума судових витрат підлягає стягненню на користь позивача .

Керуючись статтями 9, 14, 90, 139, 242-246, 255 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 11 від 12 червня 2025 року щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій у відповідності до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 15 серпня 1987 року по 17 липня 1992 року, з 03 серпня 1992 року по 04 червня 1993 року, з 29 червня 1993 року по 06 червня 2025 року до спеціального стажу у сфері освіти відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909, що дає право на призначення пенсії на підставі пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 15, ) судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1 211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.).

6. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи здійснювався порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 08 грудня 2025 року.

СуддяТ.В.Скраль