Справа № 400/7144/25
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2025-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/7144/25

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

судді Джабурія О.В.,

судді Вербицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року, прийнятого в порядку письмового провадження суддею Бульбою Н.О. у місті Миколаїв, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі Позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі Відповідач-1, ГУ ПФУ в Миколаївській області), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі Відповідач-2, ГУ ПФУ у Київській області) із вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ у Київській області від 23.05.2025 року № 23 про відмову у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 30.03.1989 року періоди роботи з 07.07.1993 року по 04.05.2007 року в селянському фермерському господарстві «ПОЛЕ»;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області зарахувати періоди безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 25.02.2022 року по 02.03.2023 року, 13.03.2023 року по 31.08.2023 року, з 03.10.2023 року по 04.10.2023 року, з 01.11.2023 року по 02.11.2023 року, з 11.11.2023 року по 07.12.2023 року, з 18.12.2023 року по 02.03.2024 року, з 18.03.2024 року по 19.03.2024 року, з 25.03.2024 року по 12.07.2024 року в потрійному розмірі до страхового стажу;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області повторно розглянути заяву від 16.05.2025 року про призначення дострокової пенсії за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 16.05.2025 року.

Вимоги адміністративного позову обґрунтовані протиправною відмовою ГУ ПФУ у Київській області у призначені Позивачу дострокової пенсії за віком в порядку п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» шляхом прийняття рішення № 23 від 23.05.2025 року у зв`язку з відсутністю страхового стажу. До страхового стажу не зараховано періоди роботи з 07.07.1993 року по 31.12.2003 року в селянському фермерському господарстві «ПОЛЕ» згідно з даними трудової книжки серії НОМЕР_1 від 30.03.1989 року, оскільки відсутня довідка про сплату страхових внесків або інформація ПФУ про сплату страхових внесків. Більш того, періоди участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України булу зараховані до страхового стажу в одинарному розмірі, а не у потрійному розмірі. В свою чергу, Позивача вважає, що Відповідачем-2 протиправно не зараховано до страхового стажу періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 30.03.1989 року періоди роботи з 07.07.1993 року по 31.12.2003 року в селянському фермерському господарстві «ПОЛЕ», а також невірний обрахунок періодів участі Позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з розрахунку один місяць служби за три.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07.08.2025 року позов задоволено частково, а саме:

- визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ у Київській області від 23.05.2025 року № 23 про відмову у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період його роботи з 07.07.1993 року до 31.12.2003 року в селянському фермерському господарстві «ПОЛЕ» згідно з даними трудової книжки серії НОМЕР_1 від 30.03.1989 року, а також зарахувати періоди його безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 25.02.2022 року до 02.03.2023 року, 13.03.2023 року до 31.08.2023 року, з 03.10.2023 року до 04.10.2023 року, з 01.11.2023 року до 02.11.2023 року, з 11.11.2023 року до 07.12.2023 року, з 18.12.2023 року до 02.03.2024 року, з 18.03.2024 року до 19.03.2024 року, з 25.03.2024 року до 12.07.2024 року до страхового стажу, виходячи з розрахунку один місяць служби за три місяці та повторно розглянути заяву від 16.05.2025 року про призначення дострокової пенсії за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду;

- в задоволенні позовних вимог щодо зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.01.2004 року по 04.05.2007 року в селянському фермерському господарстві «ПОЛЕ» відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, Відповідач-1 звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає його таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати його в цій частині та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, сторона не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для зарахування до страхового стажу Позивача періоди роботи з 07.07.1993 року до 31.12.2003 року в селянському фермерському господарстві «ПОЛЕ» згідно з даними трудової книжки серії НОМЕР_1 від 30.03.1989 року, оскільки відсутні відомості про сплачені страхові внески за цей період.

Крім цього апелянт посилається на відсутність правових підстав для зарахування до страхового стажу Позивача періоди його безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з розрахунку один місяць служби за три, оскільки постанова Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» (далі Порядок № 393), якою передбачено пільгове обчислення окремих періодів служби військовослужбовців (вислуги років) для визначення розміру пенсії за вислугу років, застосовується при визначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а предметом спору в даній справі є призначення пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону № 1058-IV, тому, Порядок № 393 не може застосовуватись у спірних правовідносинах.

Дана справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Положеннями ч. 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено колегією суддів, 16.05.2025 року Позивач звернувся до Відповідача-1 із заявою про призначення дострокової пенсії за віком на підставі п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058-IV.

23.05.2025 року Відповідач-2 розглянув заяву Позивача за принципом екстериторіальності та прийняв рішення № 23 про відмову в призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Зі змісту оскаржуваного рішення встановлено, що вік заявника 55 років, страховий стаж становить 20 років 04 місяця 26 днів, а необхідний страховий стаж становить 25 років. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 30.03.1989 року з 07.07.1993 року по 31.12.2003 року в селянському фермерському господарстві, оскільки відсутня довідка про сплату страхових внесків або інформація ПФУ про сплату страхових внесків. Для зарахування періоду роботи в селянському фермерському господарстві необхідно надати довідку про сплату страхових внесків або інформація ПФУ про сплату страхових внесків.

Також, як стверджує Позивач та не заперечується Відповідачами, пенсійним органом не було зараховано до страхового стажу періоди його безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 25.02.2022 року по 02.03.2023 року, 13.03.2023 року по 31.08.2023 року, з 03.10.2023 року по 04.10.2023 року, з 01.11.2023 року по 02.11.2023 року, з 11.11.2023 року по 07.12.2023 року, з 18.12.2023 року по 02.03.2024 року, з 18.03.2024 року по 19.03.2024 року, з 25.03.2024 року по 12.07.2024 року на пільгових умовах один місяць служби за три місяці, що підтверджується розрахунком страхового стажу форми РС-право, доданого до рішення № 23 від 23.05.2025 року.

Вважаючи протиправними дії ГУ ПФУ в Миколаївській області та ГУ ПФУ у Київській області, які полягають в непризначені дострокової пенсії за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058-IV з мотивів відсутності необхідного страхового, ОСОБА_1 звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів на належне пенсійне забезпечення.

Розглянувши справу по суті, суд першої інстанції визнав обґрунтованими доводи Позивача щодо неправомірності спірного рішення Відповідача-2 № 23 від 23.05.2025 року. Суд зазначив, що записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 30.03.1989 року підтверджується робота Позивача в селянському фермерському господарстві «ПОЛЕ» на посаді голови у період з 07.07.1993 року до 04.05.2007 року, тому Відповідачем-2 протиправно не зараховано до страхового стажу Позивача період його роботи у селянському фермерському господарстві «ПОЛЕ» з 07.07.1993 року до 31.12.2003 року, водночас матеріали справи не місять доказів щодо не зарахування до страхового стажу Позивача періоду його роботи у селянському фермерському господарстві «ПОЛЕ» з 01.01.2004 року до 04.05.2007 року, тому позов в цій частині задовольнив частково. При цьому, задовольняючи позов в цій частині, суд виходив з того, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника. Внаслідок невиконання страхувальником обов`язку по сплаті внесків Позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Крім того, за висновками суду, наявні підстави для зарахування до страхового стажу Позивача періодів безпосередньої його участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 25.02.2022 року по 02.03.2023 року, 13.03.2023 року по 31.08.2023 року, з 03.10.2023 року по 04.10.2023 року, з 01.11.2023 року по 02.11.2023 року, з 11.11.2023 року по 07.12.2023 року, з 18.12.2023 року по 02.03.2024 року, з 18.03.2024 року по 19.03.2024 року на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці при призначенні пенсії на підставі Закону № 1058-ІV.

В даному випадку, в межах цієї справи, Відповідачем-1 подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції саме в частині задоволення позовних вимог.

У зв`язку з чим, на підставі ч. 1 ст. 308 КАС України, справа та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції перевіряється судовою колегією в апеляційному порядку саме в частині задоволення позовних вимог.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

За змістом частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом (п. 1).

В силу приписів частини 1 статті 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною 1 статті 26 Закону № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.

Абзацом 1 пункту 4 частини 1 статті 115 Закону № 1058-IV визначено, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають, зокрема військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, особи начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, осіб начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20, 21 і 25 частини 1 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12, 13 і 16 частини 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (крім працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів), особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до пунктів 3 і 4 частини 1 статті 10-1 зазначеного Закону, пункту 5 частини 1 статті 10-1 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, а також пункту 6 частини 1 статті 10-1 зазначеного Закону, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Відповідно до частин 1, 4 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До набрання чинності Законом № 1058-IV діяв Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788-ХІІ).

Як зазначено ч. 1 ст. 56 Закону № 1788-XII, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру її тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону № 1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом пунктів 1-3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі Порядок № 637) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності Законом № 1058-IV, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

В той же час, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

При цьому, колегія суддів зазначає, що інші документи необхідні для підтвердження трудового стажу лише за відсутності трудової книжки або у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Як встановлено колегією суддів, відмовляючи ОСОБА_1 у призначенні дострокової пенсії за віком в порядку п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058-IV, ГУ ПФУ у Київській області у рішенні № 23 від 23.05.2025 року послалось на те, що вік заявника на день звернення (16.05.2025року) становить 55 років, страховий стаж становить 20 років 04 місяця 26 днів, а необхідний страховий стаж становить 25 років. За доданими документами до страхового стажу не було враховано періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 30.03.1989 року з 07.07.1993 року по 31.12.2003 року в селянському фермерському господарстві, оскільки відсутня довідка про сплату страхових внесків або інформація ПФУ про сплату страхових внесків. Для зарахування періоду роботи в селянському фермерському господарстві необхідно надати довідку про сплату страхових внесків або інформація ПФУ про сплату страхових внесків.

Надаючи правову оцінку вказаному рішенню щодо відмови у зарахуванні періодів роботи Позивача в селянському фермерському господарстві «ПОЛЕ» на посаді голови у період з 07.07.1993 року по 31.12.2003 року через не підтвердження сплати страхових внесків, колегія суддів враховує наступне.

Як визначено п. 7 ч. 1 ст. 64 Закону № 1058-ІV, виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право стягнути з платників страхових внесків несплачені суми страхових внесків.

Більш того, частиною 3 статті 20 Закону № 1058-ІV визначено, що у разі ухилення страхувальника чи його посадових осіб від надання територіальному органу Пенсійного фонду звітності чи інших документів про сплату страхових внесків страхові внески обчислюються територіальним органом Пенсійного фонду в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, за непрямим методом виходячи з оцінки валового доходу та витрат страхувальника, кількості осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, обсягу виробленої (реалізованої) продукції (послуг), суми сплачених ним податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законодавством.

При цьому, колегія суддів враховує, що система персоніфікованого обліку була впроваджена лише з 01.07.2000 року постановою Кабінету Міністрів України № 794 від 04.06.1998 року «Про затвердження Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування».

Тобто, застрахована особа не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства за страховими внесками не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу такої особи періодів її роботи.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 27.03.2018 року по справі № 208/6680/16-а, від 24.05.2018 року по справі № 490/12392/16-а, від 20.03.2019 року по справі № 688/947/17, від 30.09.2019 року по справі № 414/736/17, від 23.07.2019 року по справі № 617/927/17, від 09.09.2019 року по справі № 242/5448/16-а, від 31.10.2019 року по справі № 235/7373/16.

Отже, враховуючи підтвердження трудового стажу відповідними записами у трудовій книжці, як громадянин України, Позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у даному випадку відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на роботодавця селянське фермерське господарство «ПОЛЕ», як страхувальника, тобто відсутність у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за спірний період, не є підставою для не включення цього періоду до страхового стажу Позивача.

Разом з цим, Відповідачем-2 в оскаржуваному рішенні, не ставиться під сумнів вірність записів в трудовій книжці Позивача.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність дій Відповідача щодо не зарахування до страхового стажу Позивача періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 30.03.1989 року в селянському фермерському господарстві «ПОЛЕ» на посаді голови у період з 07.07.1993 року по 31.12.2003 року.

Щодо зарахування до страхового стажу Позивача періодів його участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з розрахунку один місяць служби за три місяці, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 57 Закону № 1788-XII передбачено, що військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям.

Пунктом 11 статті 11 Закону № 1058-IV встановлено, що загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), поліцейські, особи рядового і начальницького складу, у тому числі ті, які проходять військову службу під час особливого періоду, визначеного законами України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Про військовий обов`язок і військову службу», особи рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань.

Особливий період період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій (абзац 5 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 2 статті 1-2 цього Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» перебачено, що у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 8 Закону № 2011-ХІІ час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що порядок обчислення вислуги років особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

17.07.1992 року Кабінет Міністрів України постановою затвердив Порядок № 393, пунктом 3 якого встановлено, що до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: а) один місяць служби за три місяці: участь у бойових діях у воєнний час.

Варто зауважити, що пункт 3 Порядку № 393 до 19.02.2022 року був викладений у такій редакції: до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: а) один місяць служби за три місяці: участь у бойових діях у воєнний час.

Однак, Кабінет Міністрів України постановою від 16.02.2022 року № 119 (набрала чинності 19.02.2022 року) вніс зміни до згаданого пункту, внаслідок чого пільгове обчислення календарної вислуги можливе тільки для визначення розміру пенсії, а не її призначення.

З урахуванням того, що на момент звернення Позивача до Відповідача-1 із заявою про призначення пенсії пункт 3 Порядку № 393 діяв у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 року № 119, колегія суддів доходить висновку, що періоди безпосередньої участі Позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 25.02.2022 року по 02.03.2023 року, 13.03.2023 року по 31.08.2023 року, з 03.10.2023 року по 04.10.2023 року, з 01.11.2023 року по 02.11.2023 року, з 11.11.2023 року по 07.12.2023 року, з 18.12.2023 року по 02.03.2024 року, з 18.03.2024 року по 19.03.2024 року, з 25.03.2024 року по 12.07.2024 року підлягають зарахуванню до стажу роботи, що дає право на призначення дострокової пенсії за віком, в календарному обчисленні, тобто повної кількості календарних днів.

Що ж до посилань суду першої інстанції на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 16.06.2020 року по справі № 185/7049/16-а, то колегія суддів зазначає, що вказана постанова ухвалена за інших фактичних обставин (Позивач у справі брав участь у антитерористичній операції та звертався до пенсійного органу для призначення пенсії до 19.02.2022 року, тобто до зміни правового регулювання) та за іншого правового регулювання (висновки стосуються норм Положення № 530, яке згідно зі статтею 17-1 Закону № 2262-XII спірні правовідносини не регулює).

Висновки колегії суддів у відповідній частині узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19.06.2025 року по справі № 360/665/24.

При вирішенні даного спору колегія суддів враховує, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.08.2025 року по справі № 640/13694/22 залишено без змін рішення Київського окружного адміністративного суду від 02.05.2024 року про визнання протиправними та нечинними пункту 4, підпункту 1 пункту 5, пунктів 6, 7 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 року № 119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393».

Згідно з частиною 2 статті 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

З огляду на дату набрання чинності рішенням Київського окружного адміністративного суду від 02.05.2024 року по справі № 640/13694/22 (28.08.2025 року), станом на 16.05.2025 року (дата прийняття спірного рішення Відповідачем-2) п. 3 Порядку № 393 був чинним зі змінами, внесеними Постановою № 119, та пенсійний орган правомірно керувався його приписами.

На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку, що зобов`язуючи ГУ ПФУ в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 час безпосередньої його участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 25.02.2022 року по 02.03.2023 року, 13.03.2023 року по 31.08.2023 року, з 03.10.2023 року по 04.10.2023 року, з 01.11.2023 року по 02.11.2023 року, з 11.11.2023 року по 07.12.2023 року, з 18.12.2023 року по 02.03.2024 року, з 18.03.2024 року по 19.03.2024 року, з 25.03.2024 року по 12.07.2024 року до страхового стажу в пільговому обчисленні, з розрахунку один місяць служби за три місяці, суд першої інстанції допустив не правильне застосування норм матеріального права.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України).

В свою чергу, як визначено п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням викладеного, оскільки судом першої інстанції при вирішенні спору в частині зарахування до страхового стажу Позивача періодів його участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з розрахунку один місяць служби за три місяці, не правильно застосовано норми матеріального права, тому колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції у відповідній частині з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову.

В іншій частині оскаржуване рішення суду першої інстанції від 08.09.2025 року підлягає залишенню без змін.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Оскільки Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі частини 13 статті 5 Закону України «Про судовий збір», тому перерозподіл судових витрат за правилами статті 139 КАС України не здійснюється.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 292, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо зарахування до страхового стажу періодів його безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 25.02.2022 року по 02.03.2023 року, 13.03.2023 року по 31.08.2023 року, з 03.10.2023 року по 04.10.2023 року, з 01.11.2023 року по 02.11.2023 року, з 11.11.2023 року по 07.12.2023 року, з 18.12.2023 року по 02.03.2024 року, з 18.03.2024 року по 19.03.2024 року, з 25.03.2024 року по 12.07.2024 року на пільгових умовах один місяць служби за три місяці.

Прийняти нове рішення в цій частині, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: М.П. Коваль

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: Н.В. Вербицька