Справа № 160/34625/24
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2025-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 грудня 2025 року

м. Київ

справа №160/34625/24

адміністративне провадження № К/990/48245/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача Бевзенка В.М.,

суддів: Берназюка Я.О., Чиркіна С.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.06.2025 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 30.10.2025 у справі №160/34625/24 за ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності та дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У 2024 році ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в перерахунку та виплаті пільгової пенсії ОСОБА_1 з застосуванням в розрахунку індивідуального коефіцієнта заробітної плати (доходу) за період з 01.07.2000 по 31.05.2013 (яка мала бути врахована при призначені пенсії по інвалідності), та який застосовуються при обчисленні розміру середньомісячної заробітної плати, для визначення розміру пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та виплатити пільгову пенсію ОСОБА_1 з застосуванням в розрахунку індивідуального коефіцієнта заробітної плати (доходу) за період з 01.07.2000 по 31.05.2013 (яка мала бути врахована при призначені пенсії по інвалідності), та який застосовуються при обчисленні розміру середньомісячної заробітної плати, для визначення розміру пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 в пільговий стаж за Списком №1, всього періоду часу перебування на інвалідності від професійного захворювання за Списком №1, починаючи з 03.04.2013 до моменту переходу на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 в пільговий стаж за Списком №1, весь період часу перебування на інвалідності від професійного захворювання за Списком №1, починаючи з 03.04.2013 до моменту переходу на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, щодо не врахування всього періоду часу на підземних роботах в шахті за Списком №1, включаючи весь час перебування на інвалідності від професійного захворювання за Списком №1, при розрахунку пенсії за віком на пільгових умовах і у пільгових розмірах, та відмови ОСОБА_1 в перерахунку і виплаті пільгової пенсії за Списком №1, з урахуванням абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як працівнику зайнятому повний робочий день під землею обслуговуванням осіб на яких поширюється дія Закону України «Про престижність шахтарської праці»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати весь період часу на підземних роботах в шахті за Списком №1, включаючи весь час перебування на інвалідності від професійного захворювання за Списком №1, при розрахунку пенсії за віком на пільгових умовах і у пільгових розмірах, та перерахувати і виплатити пільгову пенсію за Списком №1 ОСОБА_1 , з урахуванням абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як працівнику зайнятому повний робочий день під землею обслуговуванням осіб на яких поширюється дія Закону України «Про престижність шахтарської праці»;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, щодо відмови ОСОБА_1 в виплаті пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 13.04.2020;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 13.04.2020, враховуючи недоотримані грошові кошти, визначені за результатами перерахунку пільгової пенсії за Списком №1, з вирахуванням вже проведених виплат.

Суд першої інстанції розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.06.2025, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 30.10.2025 у справі №160/34625/24 позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в перерахунку та виплаті пільгової пенсії ОСОБА_1 із застосуванням в розрахунку індивідуального коефіцієнта заробітної плати (доходу) за період з 01.07.2000 по 31.05.2013 (яка мала бути врахована при призначені пенсії по інвалідності), та який застосовуються при обчисленні розміру середньомісячної заробітної плати, для визначення розміру пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та виплатити з 30.06.2024 пільгову пенсію ОСОБА_1 із застосуванням в розрахунку індивідуального коефіцієнта заробітної плати (доходу) за період з 01.07.2000 по 31.05.2013 (яка мала бути врахована при призначені пенсії по інвалідності), та який застосовуються при обчисленні розміру середньомісячної заробітної плати, для визначення розміру пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

24.11.2025 на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга позивача, в якій скаржник просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.06.2025 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 30.10.2025 у справі №160/34625/24, ухвалити рішення, яким позивачу задовольнити позовні вимоги.

Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд, дійшов такого висновку.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Тлумачення вказаних норм у їхньому логічному взаємозв`язку передбачає, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах «а», «б», «в» та «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Доведення обставин, передбачених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм або ж становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що випадком для відкриття касаційного провадження відповідач зазначає підпункт «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та вказує, що ця касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Твердження скаржника про те, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, не обґрунтоване обставинами, які б виділяли вимоги скаржника якимись особливими ознаками, завдяки чому їх можна було б виокремити в окрему групу, та не свідчать про наявність заінтересованості суспільства в результатах розгляду саме цієї справи, а має суб`єктивний характер.

Отже, наведені посилання скаржника на підпункт «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України мають загальний характер і не можуть вважатися винятковими.

Водночас скаржник, зазначаючи підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, як на підставу для відкриття касаційного провадження вказує, що касаційна скарга становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Вжите національним законодавцем словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Указане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням і захистом цінностей, утрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення: визначення і зміну конституційного ладу в Україні, виборчого процесу (референдуму), обороноздатності держави, її суверенітету, найвищих соціальних цінностей, визначених Конституцією України тощо.

Касаційна скарга не містить аргументів, які б свідчили про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи й вказували на те, що предмет даного спору стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства в контексті наведених вище критеріїв.

При цьому, скаржником не наведено обставин, які б свідчили про наявність у справі ознак її суспільної важливості або виняткового значення, а також не виділено особливо рідкісних, унікальних вимог, що дають підстави вважати, що вона має значення для уніфікованого розуміння та застосування права для сторін спору. Допустимість відкриття касаційного провадження, якщо справа становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для скаржника, зумовлена потребою забезпечення єдності судової практики. Йдеться про реалізацію принципів верховенства права та правової визначеності, рівності перед законом і судом з метою гарантування розумної передбачуваності судового рішення.

Отже, наведені посилання скаржника на підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України мають загальний характер і не можуть вважатися винятковими.

Скаржник лише формально покликається на пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, однак не зазначає конкретних підстав касаційного оскарження, та в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Оцінивши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що скаржником не доведено існування випадків, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Разом з тим, щодо посилання скаржника на наявність підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, Суд вказує, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі вказаної норми КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Таким чином, з огляду на недостатнє обґрунтування скаржником у касаційній скарзі посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, а також враховуючи те, що наведені скаржником постанови та оскаржувані судові рішення, прийняті з урахуванням різних фактичних обставин справи, у різні періоди часу та з урахуванням різного законодавчого регулювання та його застосування, колегія суддів вважає недоведеною наявність підстави касаційного оскарження, визначеної пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, що ОСОБА_1 перебував на пенсії по інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням з 13.04.2013 року, а не з 01.09.2018 року (звільнення з ПАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля»), тому саме цей стаж має бути зарахований до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах відповідно до ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно з листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 30.11.2021 року №42346-33847/Д-01/8-0400/21 з 27.05.2020 року ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з урахуванням до пільгового стажу на підземних роботах за Списком №1 періодів роботи з 01.07.1990 року по 17.08.1990 року, з 26.06.1991 року по 23.08.1991 року та з 05.01.2009 року по 30.09.2009 року.

Колегія суддів зазначає, що період знаходження на пенсії по інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням згідно законодавства дає право на визначення розміру пенсії, а не збільшення пільгового стажу, що не може бути підставою для застосування ст.8 Закону України «Про престижність шахтарської праці.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що пенсійний орган мав здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 із застосуванням в розрахунку індивідуального коефіцієнта заробітної плати, заробітної плати (доходу) за період з 01.07.2000 року по 31.05.2013 року (яка мала бути врахована при призначені пенсії по інвалідності), та який застосовуються при обчисленні розміру середньомісячної заробітної плати, для визначення розміру пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Скаржник в касаційній скарзі фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судом у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

КАС України передбачає умови, за наявності яких справи розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження можуть переглядатися в касаційному порядку. Такими умовами можуть бути обставини, які виділяють вимоги скаржника якимись особливими, рідкісними чи унікальними ознаками, завдяки чому вони виокремлюються із загальних випадків.

Враховуючи викладені вимоги КАС України, для можливості відкриття провадження у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, у касаційній скарзі скаржник має обґрунтовано зазначити підстави, вказані у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України у взаємозв`язку із підставами визначеними пунктами 1-4 частини четвертої статті 328 КАС України.

Верховний Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності відповідно до підпунктів «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України, Суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.06.2025 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 30.10.2025 у справі №160/34625/24 за ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності та дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження надіслати в порядку, встановленому статтею 251 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною і не оскаржується.

Суддя-доповідач В.М. Бевзенко

Судді Я.О. Берназюк

С.М. Чиркін