Справа № 552/5390/25
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2025-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 р.Справа № 552/5390/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 29.08.2025, головуючий суддя І інстанції: Самсонова О.А., м. Полтава, повний текст складено 29.08.25 у справі № 552/5390/25

за позовом ОСОБА_1

до Вінницької митниці Державної митної служби України

про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Вінницької митниці Державної митної служби України (далі також відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними та скасувати постанови Вінницької митниці Державної митної служби України в справах про порушення ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) митних правил, передбачених частиною 1 статті 471 Митного кодексу України, № 0191/UA401000/2025, № 0192/UA401000/2025 та № 0193/UA401000/2025;

- закрити провадження в справах Вінницької митниці Державної митної служби України про порушення ОСОБА_1 митних правил, передбачених частиною 1 статті 471 Митного кодексу України № 0191/UA401000/2025, №0192/UA401000/2025 та № 0193/UA401000/2025 за відсутністю в діях ОСОБА_1 порушення митних правил, передбачених частиною 1 статті 471 Митного кодексу України.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 29 серпня 2025 року адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судове рішення підлягає скасуванню, оскільки суд першої інстанції порушив форму адміністративного судочинства та розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження, хоча справа підлягала розгляду виключно за правилами загального позовного провадження. Вказує, що суд першої інстанції прийняв рішення не за всіма позовними вимогами, заявленими позивачем у позові. Наводить обставини справи, зазначає про ненадання судом першої інстанції правової оцінки доводам позивача щодо незаконності оскаржуваних постанов.

Також в апеляційній скарзі позивач просить визнати недопустимими та неналежними доказами роздруківки документів невідомого змісту, які складені іноземною мовою та надані Митним Бюро Норд Митної служби Республіки Молдова Вінницькій митниці Державної митної служби України, що містяться у цій справі; зобов`язати Вінницьку митницю Державної митної служби України надати для проведення почеркознавчої експертизи оригінали роздруківок документів невідомого змісту, які складені іноземною мовою та надані Митним Бюро Норд Митної служби Республіки Молдова Вінницькій митниці Державної митної служби України, що містяться у цій справі.

Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні відповідно до приписів статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України).

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 03 червня 2025 року в.о. заступника начальника Вінницької митниці Данів Р.І. стосовно позивача ОСОБА_1 винесено постанову в справі про порушення митних правил №0191/UA401000/2025, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 Митного кодексу України (а.с. 122-135).

Відповідно до вказаної постанови 17.03.2024 на прикордонному переході «Otaci» (код 112000), митниці «Nord», Р.Молдова в напрямку «в`їзд» гр. ОСОБА_2 під час проходження митного контролю були задекларовані і пред`явлені до митного контролю валютні цінності, а саме грошові кошти (банкноти) на суму 40000,00 доларів США.

При цьому при виїзді за межі митної території України через пункт пропуску «Могилів-Подлільський-Отач» митного поста «Дністер» Вінницької митниці ОСОБА_3 не декларував валютні цінності при переміщенні через митний кордон України в напрямку «виїзд» 17.03.2024.

Вказаною постановою позивач визнаний винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 471 МК України, та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 20 відсотків суми, що перевищує дозволену законодавством України для переміщення валютних цінностей без письмового декларування, і згідно з офіційним курсом Національного банку України на день вчинення порушення митних правил становить 224909,20 грн.

Також 03 червня 2025 року в.о. заступника начальника Вінницької митниці Данів Р.І. стосовно позивача ОСОБА_1 винесено постанову в справі про порушення митних правил №0192/UA401000/2025, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 Митного кодексу України (а.с. 149-162).

Відповідно до вказаної постанови 17.05.2024 на прикордонному переході «Otaci» (код 112000), митниці «Nord», Р.Молдова в напрямку «в`їзд» гр. ОСОБА_2 під час проходження митного контролю були задекларовані і пред`явлені до митного контролю валютні цінності, а саме грошові кошти (банкноти) на суму 30000,00 доларів США.

При виїзді 17.05.2024 за межі митної території України через пункт пропуску «Могилів-Подлільський-Отач» митного поста «Дністер» Вінницької митниці ОСОБА_3 не декларував валютні цінності при переміщенні через митний кордон України в напрямку «виїзд».

Вказаною постановою позивач визнаний винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 471 МК України та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 20 відсотків суми, що перевищує дозволену законодавством України для переміщення валютних цінностей без письмового декларування, і згідно з офіційним курсом Національного банку України на день вчинення порушення митних правил становить 150892,60 грн.

Крім того, 03 червня 2025 року в.о. заступника начальника Вінницької митниці Данів Р.І. стосовно позивача ОСОБА_1 винесено постанову в справі про порушення митних правил №0193/UA401000/2025, якою притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення,передбаченого ст. 471 Митного кодексу України (а.с. 177-181).

Відповідно до вказаної постанови 06.08.2024 на прикордонному переході «Otaci» (код 112000), митниці «Nord», Р.Молдова в напрямку «в`їзд» гр. ОСОБА_2 під час проходження митного контролю були задекларовані і пред`явлені до митного контролю валютні цінності, а саме грошові кошти (банкноти) на суму 29500,00 доларів США.

При цьому при виїзді за межі митної території України через пункт пропуску «Могилів-Подлільський-Отач» митного поста «Дністер» Вінницької митниці ОСОБА_3 не декларував валютні цінності при переміщенні через митний кордон України в напрямку «виїзд» 06.08.2024.

Вказаною постановою позивач визнаний винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 471 МК України та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 20 відсотків суми, що перевищує дозволену законодавством України для переміщення валютних цінностей без письмового декларування, і згідно з офіційним курсом Національного банку України на день вчинення порушення митних правил становить 152765,14 грн.

Не погодившись із зазначеними постановами, позивач звернувся до суду із позовом про визнання їх протиправними та скасування.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваними постановами позивача правомірно притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 471 Митного кодексу України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, враховуючи таке.

В частині 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 57 ч. 1 ст. 4 МК України товари - будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.

Згідно з ч. 3 ст. 197 МК України переміщення валюти України, іноземної валюти, банківських металів через митний кордон України здійснюється з урахуванням вимог Закону України Про валюту і валютні операції'.

Згідно зі ст.467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

За приписами ч. 1 ст. 471 Митного кодексу України недекларування валютних цінностей, що переміщуються громадянами через митний кордон України, в сумі, що перевищує дозволену законодавством України для їх переміщення без письмового декларування, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 20 відсотків суми, що перевищує дозволену законодавством України для переміщення валютних цінностей без письмового декларування, згідно з офіційним курсом Національного банку України на день вчинення порушення митних правил.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 491 МК України підставою для порушення справи про порушення митних правил є офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій.

За приписами ст. 567 МК України митні органи України взаємодіють з митними та іншими уповноваженими органами іноземних держав, а також з міжнародними організаціями з питань боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України від 21.06.2018 за № 2473-VIII Про валюту і валютні операції' транскордонне переміщення фізичними особами валютних цінностей у сумі, що дорівнює або перевищує еквівалент 10 000 Євро за офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України на день переміщення через митний кордон України, підлягає письмовому декларуванню митним органам, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 3 ст. 8 Закону України від 21.06.2018 за № 2473-VIII Про валюту і валютні операції порядок транскордонного переміщення валютних цінностей суб`єктами валютних операцій і уповноваженими установами визначається Національним банком України з урахуванням норм частини першої цієї статті.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.02.2019 за № 203 затверджено форму бланка декларації транскордонного переміщення фізичними особами валютних цінностей.

Відповідно до п. 5 Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 за № 3, фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що не перевищує в еквіваленті 10000 Євро, без письмового декларування митному органу.

За приписами п. 18 Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого Постановою правління Національного банку України від 02.01.2019 за № 5, фізичні особи-резиденти здійснюють валютні операції з транскордонного переміщення валютних цінностей шляхом їх вивезення/пересилання за межі України в загальній сумі, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10 000 Євро, на підставі документів, що підтверджують: зняття цією фізичною особою готівки з власних рахунків у банках і квитанції про здійснення валютно-обмінної операції з цією готівкою (у разі здійснення такої операції) виключно на ту суму, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10 000 Євро; придбання цією особою банківських металів у банках та/або Національному банку виключно на ту суму, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10 000 Євро.

Документи, що підтверджують зняття готівки з власних рахунків у банках фізичними особами-резидентами з метою її вивезення, є чинними протягом 90 календарних днів із дня зняття ними готівки з власних рахунків у банках.

Відповідно до статті 248 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі також КУпАП) розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

За приписами статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.

Відповідно до частини 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За правилами статті 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Згідно зі статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Як убачається з матеріалів справи, Вінницькою митницею під час проведення перевірки щодо дотримання митного законодавства України при переміщенні через митний кордон валютних цінностей громадянами, в рамках взаємодії з уповноваженими органами іноземних держав, направлено лист митним органам Республіки Молдова від 14.01.2025 за №7.12-5/20-03/11/370 щодо наявності фактів декларування валютних цінностей громадянами під час в`їзду/входу на територію Р.Молдова, що переміщувались через пункти пропуску в зоні діяльності Вінницької митниці.

13.02.2025 Вінницькою митницею отримано відповідь митних органів Республіки Молдова №28/25-1099 від 12.02.2025, згідно з якою встановлено, що17.03.2024, 17.05.2024, 06.08.2024 на прикордонному переході «Otaci» (код 112000), митниці «Nord», Р. Молдова, в напрямку «в`їзд» гр. України ОСОБА_2 ( ОСОБА_4 ), під час проходження митного контролю були задекларовані і пред`явлені до митного контролю валютні цінності, а саме грошові кошти (банкноти) на загальну суму відповідно: 40000,00 (сорок тисяч) доларів США, 30 000,00 (тридцять тисяч) доларів США та 29 500,00 (двадцять дев`ять тисяч п`ятсот) доларів США.

Валютні цінності були задекларовані на бланках декларацій встановленої форми Р.Молдова DECLARATIA VALORILOR VALUTARE від 17.03.2024, 17.05.2024 та 06.08.2024.

Згідно з інформацією модуля «Облік валютних цінностей» АСМО «Інспектор», гр. України ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) не декларував валютні цінності при переміщенні через митний кордон України в напрямку «виїзд з України» ані 17.03.2024, ані 17.05.2024, ані 06.08.2024.

25.04.2025 Вінницькою митницею у відношенні гр. України ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ) складено протоколи про порушення митних правил №0191/UA401000/2025, №0192/UA401000/2025 та №0193/UA401000/2025.

На виконання вимог ч. 9 ст. 494 МК України гр. України ОСОБА_5 ( ОСОБА_4 ) направлено повідомлення про складання протоколів про порушення митних правил листами Вінницької митниці від 28.04.2025 разом із примірниками протоколів №0191/UA401000/2025, №0192/UA401000/2025 та №0193/UA401000/2025 від 25.04.2025.

Згідно з відмітками оператора поштового зв`язку «Укрпошта» на рекомендованих повідомленнях про вручення поштових відправлень листи Вінницької митниці від 28.04.2025, разом з примірниками протоколів, відправлені на ім`я гр. України ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ), вручені 07.05.2025.

Що стосується інформації, наданої митними органами Р. Молдова, то така є належним та допустимим доказом вчинених позивачем правопорушень, з огляду на таке.

Надання відповідної інформації здійснюється на підставі Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Республіки Молдова про співробітництво і взаємодопомогу у митних справах, яка набрала чинності для України 30.07.2000. Згідно з ст. 14 зазначеної Угоди митні служби можуть використовувати, як докази, отримані відповідно до цієї Угоди відомості, встановлені документами, та документи у своїх протоколах, повідомленнях і свідченнях свідків при проведенні перевірок і розслідувань, у судових або адміністративних розглядах у зв`язку з митними порушеннями. Нормами вказаної Угоди також передбачено надання фотокопій документів на запит договірної сторони, що і було зроблено при наданні копій митних декларацій.

Згідно з ст. 567 МК України взаємодія митних органів України з митними та іншими уповноваженими органами іноземних держав, а також з міжнародними організаціями з питань боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил здійснюється в порядку, передбаченому міжнародними договорами України, укладеними відповідно до закону.

Твердження представника позивача про те, що відповіді ОСОБА_6 надано без належного підпису не відповідає дійсності, оскільки супровідний лист, яким надано копії митних декларацій, підписано електронними підписами посадових осіб митних органів Р. Молдова, які містяться в нижній частині аркуша.

Позивач також указує, що іноземний офіційний документ підлягає дипломатичній або консульській легалізації і може бути письмовим доказом, якщо він легалізований у встановленому порядку, проте колегія суддів зауважує на таке.

Форма декларації DECLARATIA VALORILOR VALUTARE міститься у Додатку № 3 Інструкції по заповненню, поданню декларації про валютні цінності, перевірці і надання випуску, затвердженої Наказом директора Митної служби Р. Молдова № 516-0 від 13.12.2023, і є заявою фізичної особи про наявність у неї валютних цінностей, кількості, походження, планованого використання, мети переміщення. Такий документ засвідчується підписом на особистою печаткою посадової особи митного органу і не є офіційним документом, виданим уповноваженими органами іноземних держав, що підлягає консульській легалізації.

Відповідно до роз`яснень Міністерства юстиції України від 12.01.2011 порядок консульської легалізації офіційних документів установлюється Віденською конвенцією "Про консульські зносини" 1963 року (995 047), міжнародними договорами та чинним законодавством України, а також Інструкцією про порядок консульської легалізації офіційних документів в Україні і за кордоном, затвердженої Наказом Міністерства закордонних справ України від 04.06.2002 за № 113 (далі також Наказ №113).

Відповідно до п. 4.2 Наказу № 113 на консульську легалізацію приймаються такі документи: оригінали: свідоцтв про реєстрацію актів громадянського стану; довідок органів реєстрації актів громадянського стану; документів про освіту - дипломів та виписок із залікових відомостей (міжнародного зразка), свідоцтв про спеціалізовану підготовку з медицини, дипломів кандидата та доктора наук; архівних довідок, які видаються архівними підрозділами Державного комітету архівів України та відомчими архівами; інші офіційні документи після нотаріального засвідчення їх копій та оформлення Міністерством юстиції України. Документи, наведені в абзаці другому цього пункту, можуть бути прийняті на легалізацію в копіях, засвідчених у нотаріальному порядку, у разі попереднього проведення легалізації їх оригіналів.

Відповідно до п. 5.2 Наказу № 113 у разі наявності в країні перебування вимог консульської легалізації документів, які складені та засвідчені в Україні та легалізовані в Департаменті консульської служби МЗС України, консульська посадова особа здійснює консульську легалізацію представлених документів. Не підлягають консульській легалізації офіційні документи, складені та засвідчені в Україні і які не пройшли попередньо засвідчення у Департаменті консульської служби МЗС України.

Отже, з урахуванням наведеного митні декларації ОСОБА_6 від 17.03.2024, 17.05.2024 та від 06.08.2024 на ім`я гр. України ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ) не підлягають легалізації як іноземні документи.

Представником позивача не надано доказів на підтвердження того, що підписи у митних деклараціях не належить гр. України ОСОБА_1 , як і не надано жодних висновків експертів чи інших документів, що спростовують автентичність його підпису на бланку декларацій валютних цінностей Р.Молдова ОСОБА_7 , заповнених на його ім`я 17.03.2024, 17.05.2024 та 06.08.2024 на прикордонному переході «Otaci» (код 112000) митниці «Nord» Р. Молдова.

Крім того, декларації від 17.03.2024, 17.05.2024 та 06.08.2024 надані митному органу ОСОБА_6 разом із особистим паспортом громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , виданим 14.11.2017, органом 5332 України.

Відповідно до ч. 1 ст. 515 МК України експертиза призначається, якщо для з`ясування питань, що виникають у справі про порушення митних правил, виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, релігії тощо.

За результатами розгляду матеріалів справи необхідності у проведенні почеркознавчої експертизи не встановлено.

Твердження про те, що гр. ОСОБА_8 не вивозив без декларування суми валютних цінностей, що перевищують дозволені законодавством, жодним чином не підтверджені документально, окрім того, суперечать доводам, наведеним у клопотанні адвоката ОСОБА_9 , наданому під час провадження у справах (наданому відповідачем), в якому визнано факт декларування гр. ОСОБА_2 готівкових коштів під час проходження митного контролю в пункті пропуску Р. Молдова «Otaci» митниці «Nord» із зазначенням того, що готівкову валюту гр. ОСОБА_10 іноді після в`їзду на територію пункту пропуску через державний кордон Р. Молдова йому надавали треті особи.

Згідно з інформацією, наявною у базах даних АСМО «Інспектор» та відповідно до розділу «Журнал пункту пропуску» встановлено, що у період з 17.03.2024 по 06.08.2024 гр. ОСОБА_8 тільки в зоні діяльності Вінницькій митниці неодноразово перетинав митний кордон України, самостійно обравши смугу руху - «зелений коридор».

Згідно з ч. 2 ст. 366 МК України канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор"), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

Відповідно до ч. 4 ст. 366 МК України громадянин самостійно обирає відповідний канал ("зелений коридор" або "червоний коридор") для проходження митного контролю за двокаальною системою.

Окрім того, слід звернути увагу, що в пунктах пропуску митного кордону України знаходяться інформаційні стенди, на яких розміщена актуальна інформація про правила ввезення/вивезення валютних цінностей та інші нормативні вимоги. Вказана інформація завжди доступна до ознайомлення, що дозволяє кожному громадянину бути повністю обізнаним щодо необхідних вимог та обмежень. Враховуючи те, що особа перетинала кордон, зокрема, через пункт пропуску «Могилів-Подільський-Отач» митного поста «Дністер», не вперше, це виключає можливість «помилкового» перетину кордону особи, яка самостійно обрала смугу руху «зелений коридор».

Вибір смуги руху під час перетину митного кордону є свідомим рішенням громадянина, а регулярний перетин митного кордону додатково свідчить про наявність певного досвіду та обізнаності щодо вимог митного законодавства. Перетин особою митного кордону через пункт пропуску «Могилів-Подільський-Отач» митного поста «Дністер» не в перше вказує на те, що така особа вже мала змогу ознайомитись з митним процедурами, зокрема, з вимогами щодо вибору смуги руху, а тому її вибір не може розглядатись як «помилковий» або такий, що виник через нерозуміння митних правил.

Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 06.06.2024 у справі № 813/2601/18, відповідно до якої: «колегія судів погоджується з обставинами, встановленими судами попередніх інстанцій, відносно того, що ОСОБА_1 до 13.12.2017 неодноразово здійснював перетин державного кордону у пункті пропуску «Рава-Руська» у напрямку руху «в`їзд в Україну», про що свідчить витяг з бази даних пропуску (т. 1 а.с. 91-92), що виключає необізнаність позивача у виборі смуги руху, з огляду на неналежну організацію розмежування смуг «зелений» та «червоний» коридор»».

Отже, ОСОБА_8 був проінформований про правила декларування валютних цінностей при переміщенні через митний кордон України та мав можливість ознайомитися з ними під час кожного перетину кордону.

Позивач, як і його представник, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справ про адміністративні правопорушення. Окрім того, представником ОСОБА_9 було направлено клопотання, в якому вказано про можливість розгляду справ за відсутності як гр. ОСОБА_11 , так і його представника. Примірники постанов у справах про порушення митних правил направлені на адресу ОСОБА_11 , вказану у попередніх клопотаннях адвоката Огризкова А.А. Окрім того, 29.05.2025, в тому числі на електронну адресу, адвоката Огризкова А.А. направлено лист Вінницької митниці, в якому було повторно вказано дату розгляду справ - 03.06.2025.

Отже, поро дату, час та місце розгляду справ про притягнення його до відповідальності позивач був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідними повідомленнями та рекомендованими поштовими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Будь-яких доказів, які б спростовували докази, на підставі яких його притягнуто до відповідальності, позивач до матеріалів справи не надав.

З огляду на викладене, оскаржувані постанови № 0191/UA401000/2025, № 0192/UA401000/2025 та № 0193/UA401000/2025 винесені з дотриманням норм КУпАП та ч.2 ст.2 КАС України, а отже, є правомірними.

Зважаючи на наведене, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, та відповідно, відсутні підстави для закриття провадження в справах Вінницької митниці Державної митної служби України про порушення ОСОБА_1 митних правил, передбачених частиною 1 статті 471 Митного кодексу України № 0191/UA401000/2025,№0192/UA401000/2025 та № 0193/UA401000/2025 за відутністю в діях ОСОБА_1 та призначення експертизи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального права - неправильним.

Разом з цим, стосовно розгляду судом першої інстанції справи в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частин першої-третьої статті 12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

За приписами частин другої та третьої статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Главою 11 КАС України визначено особливості позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ, зокрема параграфом 2 глави 11 КАС України розгляд окремих категорій термінових справ.

Так, ч. 1 ст. 286 КАС України встановлено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

За приписами ч. 4 ст. 286 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Тобто справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності розглядаються у загальному позовному провадженні, з урахуванням особливостей, визначених ст. 286 КАС України.

Верховним Судом у постанові від 22 січня 2021 року у справі № 640/11869/20 сформульовано правовий висновок, за яким: «особливостями розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження є: суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (стаття 258 КАС України); підготовче засідання не проводиться (частина третя статті 262 КАС України); перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі (частина четверта статті 262 КАС України); суд розглядає справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи (частини п`ята та шоста статті 262 КАС України); клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву (частина сьома статті 262 КАС України); при розгляді справи суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення; судові дебати не проводяться (частина восьма статті 262 КАС країни).

Водночас важливо врахувати, що учасники справи, яка розглядається у спрощеному позовному провадженні, зазнають таких обмежень: скорочений строк на подачі заяву про відвід (стаття 39 КАС України); обмежене право позивача змінити предмет або підставу позову (стаття 47 КАС України); скорочений строк вступу у справу третіх осіб (стаття 49 КАС України); скорочений строк подачі заяви про виклик свідків (стаття 92 КАС України); скорочений строк направлення позивачем третім особам копії позовної заяви (стаття 171 КАС України); обмежене право на об`єднання справ в одне провадження (стаття 172 КАС України); скорочений строк складення судом повного тексту рішення (стаття 243 КАС України); скорочений строк розгляду справи (стаття 258 КАС України); не проводяться судові дебати (стаття 262 КАС України); не проводиться підготовче судове засідання (стаття 262 КАС України)».

За наслідками перегляду цієї справи колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, призначаючи розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, зазначені особливості не врахував.

Отже, судом першої інстанції не дотримано норми процесуального права в частині належного з`ясування та оцінки судом першої інстанції обставин та умов щодо розгляду справи у загальному позовному провадженні, з урахуванням особливостей, визначених ст. 286 КС України.

Згідно з приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Ураховуючи положення статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 29.08.2025 у справі № 552/5390/25 скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді В.Б. Русанова З.Г. Подобайло