Справа № 160/28724/25
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лозицької І.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «КІТ-ІНЖИНИРІНГ» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «КІТ-ІНЖИНИРІНГ» з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просить суд:
Ухвалою суду відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Цією ж ухвалою відповідачу встановлено строк для подання до суду відзиву на позовну заяву.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.
Згідно висновків акта перевірки контролюючим органом встановлено наступні порушення, допущені позивачем:
- п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України, в результаті чого завищено податковий кредит на загальну суму 669667 грн, що призвело до заниження податку на додану вартість за липень 2021 року на суму 188333 грн, за серпень 2021 року на суму 481333 грн (ряд. 18 Декларації).
Не погодившись із висновками акта перевірки, 22.07.2025 позивачем було подано Головному управлінню ДПС у Дніпропетровській області заперечення за вих. №47
Не погодившись із рішеннями відповідача, позивач звернувся за захистом порушеного права до суду, докази на підтвердження оскарження спірного рішення в адміністративному порядку в матеріалах справи відсутні.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Суд зазначає, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (пункт 44.1 статті 44 ПК України).
Статтею 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб`єктів господарської діяльності (далі підприємства), які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.
Відповідно до пункту 3 розділу III Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», фінансова звітність повинна бути достовірною (правдивою). Інформація, наведена у фінансовій звітності, є достовірною (правдивою), якщо вона не містить помилок та перекручень, які здатні вплинути на рішення користувачів звітності.
Відповідно до п. 185.1 ст. 185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з:
а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;
б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.
Згідно пункту 198.1 статті 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;
г) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
дата отримання платником податку товарів/послуг.
Згідно пункту 198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);
ввезенням товарів та або необоротних активів на митну територію України.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/ розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Із наведеного суд доходить висновку, що позивач, як платник податку, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України, а визначальним фактором для формування податкового кредиту платником ПДВ, є рух товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи платника податку та наявність у платника податків виданої йому продавцем товару податкової накладної, оформленої з дотриманням вимог чинного законодавства та як підтверджує сплату податку на додану вартість у складі ціни товару.
Таким чином, для підтвердження включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених за виконані роботи, товари необхідні первинні документи, оформлені відповідно до вимог законодавства України.
Згідно з частиною 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів (ч. 3 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).
Частиною 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету встановлений Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 (далі Наказ №88).
Відповідно до пункту 1.2 Наказу №88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.
Первинні документи це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (п. 2.1 Наказу №88).
Згідно пункту 2.4 Наказу № 88 первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача, тощо.
Отже, наведені правові норми дозволяють платнику податку формувати податковий кредит у зв`язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що, в першу чергу, має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.
Сама по собі наявність первинних документів (актів надання послуг та податкових накладних) не може бути єдиною і достатньою підставою для підтвердження правомірності формування податкового кредиту, у разі недоведення реальності здійснених господарських операцій, а також недоведення факту дійсного руху активів та товару між учасниками відповідних операцій.
З цього приводу також звертається увага на те, що обов`язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованого податкового кредиту належними документами первинного обліку покладається на платника-покупця товарів (робіт, послуг). Отже, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у позивача, оскільки саме він зменшує суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість, що підлягає перерахуванню у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Слід враховувати, що наявність укладеного між учасниками господарської операції цивільно-правового договору або відсутність визнання такого договору недійсним або нікчемним сама собою не свідчить про реальність вчинення відповідної операції.
Судом з інформації, наявної в акті перевірки, встановлено що 21.07.2021 між ТОВ «НВП» КІТ-ІНЖИНИРІНГ» (замовник) та ТОВ «ДНЕПРСТАФ ПРОЕКТ» (підрядник) укладено Договір №12-07-2021М (далі Договір), відповідно до п. 1.1 якого замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобов`язання по виконанню комплексу робіт, що іменується в подальшому «Роботи», згідно з діючими нормами і правилами з Монтажних робіт систем протипожежного захисту на об`єкті «Нове будівництво багатофункціонального комплексу по вул. Набережній Перемоги в районі буд. №9-5 в м. Дніпро» (Перша черга будівництва) 2-й пусковий комплекс. Секція 2. в обсягах і за цінами, погодженими сторонами, а замовник прийняти і оплатити вказані роботи на умовах цього Договору.
Згідно п. 3.1 Договору вартість робіт складає 1130000,00 грн, у т. ч. ПДВ 20% - 188333,33 грн.
Відповідно до п. 3.4 Договору оплата здійснюється замовником в безготівковій формі на розрахунковий рахунок підрядника, наступним чином: одержання рахунку на оплату від підрядника.
За п. 4.1 Договору термін виконання робіт до повного виконання робіт з моменту погодження оплати (п. 3.4 Договору) на рахунок підрядника та при наявності будівельної готовності для виконання робіт за цим договором.
Відповідно до п. 5.1 Договору здача-приймання виконаних робіт здійснюється шляхом демонстрації замовникові системи в дії і подальшого оформлення, і підписання сторонами акту виконаних робіт.
ТОВ «НВП «КІТ-ІНЖИНИРІНГ» до складу податкового кредиту включено суму ПДВ 188333,00 грн по вищевказаним податковим накладним, згідно податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2021 року.
Надана оборотно-сальдова відомість по рахунку 631 за липень 2021 року серпень 2021 року на суму 1130000,00 грн.
В ході перевірки контролюючим органом встановлено, що згідно податкової декларації з ПДВ за липень 2021 року у ТОВ «ДНЕПРСТАФ ПРОЕКТ» показники у графі 10.3 «Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України з нульовою ставкою та/або без податку на додану вартість» відсутні. Відсутність показників в графі 10.3 може свідчити про те, що підприємством не здійснювалось придбання товарів/послуг у не платників ПДВ.
Також, контролюючим органом встановлено, що ТОВ «НВП «КІТ-ІНЖИНИРІНГ» могло самостійно виконувати зазначені роботи без залучення ТОВ «ДНЕПРСТАФ ПРОЕКТ», так як має Ліцензію на право господарської діяльності згідно наказу від 25.03.2020 №228 «Про видачу ліценцій на провадження господарської діяльності з надання послуг і виконання робіт протипожежного призначення», а саме: монтаж, підтримання експлуатації придатності (технічне обслуговування) систем пожежогасіння (водяних, пінних, газових, порошкових, аерозольних). До того ж, згідно штатного розпису встановлено, що ТОВ «НВП «КІТ ІНЖИНИРІНГ» має в штаті достатню кількість кваліфікованих працівників 18 осіб.
До перевірки позивачем було надано акти надання послуг, згідно яких неможливо було встановити, які саме виконувались роботи, з яких матеріалів та яка кількість працівників була залучена для виконання даного виду робіт.
Крім того, перевіркою було встановлено, що в період виконання підрядних робіт ТОВ «НВП «КІТ-ІНЖИНИРІНГ» у липні 2021 року ТОВ «ДНЕПРСТАФ ПРОЕКТ» реєструвало податкові накладні на реалізацію робіт (послуг) в адресу 12 контрагентів, таким чином, згідно аналізу баз даних ДПС, ТОВ «ДНЕПРСТАФ ПРОЕКТ» має в штаті замалу кількість працівників, а саме 9 осіб. Тому, неможливо підтвердити факт надання послуг/робіт одночасно на адресу 12 контрагентів.
З урахуванням вище викладеного, первинні документи свідчать про відсутність факту реального вчинення господарської операції по взаємовідносинам ТОВ «НВП «КІТ-ІНЖИНИРІНГ» з ТОВ «ДНЕПРСТАФ ПРОЕКТ». Досліджені операції спрямовані на документальне оформлення постачання робіт/послуг, та не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ними. Метою їх оформлення є мінімізація податкових зобов`язань.
Суд наголошує на тому, що на підтвердження здійснення господарської операції між позивачем та його контрагентом ТОВ «НВП «КІТ-ІНЖИНИРІНГ» жодних документів, окрім податкових накладних, надано суду не було.
Разом з тим, не надано первинних документів на підтвердження реальності господарської операції на спростування висновків акта перевірки контролюючого органу.
Судом з інформації, наявної в акті перевірки, встановлено що в ході перевірки контролюючим органом було встановлено, що 25.08.2021 між ТОВ «НВП «КІТ-ІНЖИНИРІНГ» (замовник) та ТОВ «ГЛОБАЛІНВЕСТ ДНЕПР» (підрядник) укладено Договір №26/1 (далі Договір), відповідно до п. 1.1 якого замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобов`язання по виконанню комплексу робіт, що іменується в подальшому «Роботи», згідно з діючими нормами і правилами з Монтажних робіт систем водяного пожежогасіння на об`єкті «Нове будівництво багатофункціонального комплексу по вул. Набережній Перемоги в районі буд. №9-6 в м. Дніпро» (Перша черга будівництва) 2-й пусковий комплекс. Секція 2, в обсягах і за цінами, погодженими сторонами, а замовник прийняти і оплатити вказані роботи на умовах цього Договору.
Відповідно до п. 3.1 Договору вартість робіт складає 572 000,00 грн, у т. ч. ПДВ 20% - 95 333,33 грн.
Згідно п. 4.1 Договору термін виконання робіт до повного виконання робіт з моменту надходження оплати (п. 3.4 Договору) на рахунок підрядника та при наявності будівельної готовності для виконання робіт за цим договором.
Надана оборотно-сальдова відомість по рахунку 631 за липень 2021 року квітень 2023 року на суму 2888000,00 грн.
Також, у ході перевірки контролюючим органом встановлено, що ТОВ «ГЛОБАЛІНВЕСТ ДНЕПР» є фігурантом в кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань:
В ході перевірки контролюючим органом встановлено, що згідно податкової декларації з ПДВ за липень 2021 року у ТОВ «ГЛОБАЛІНВЕСТ ДНЕПР» показники у графі 10.3 «Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України з нульовою ставкою та/або без податку на додану вартість» відсутні. Відсутність показників в графі 10.3 може свідчити про те, що підприємством не здійснювалось придбання товарів/послуг у не платників ПДВ.
Також, контролюючим органом встановлено, що ТОВ «НВП «КІТ-ІНЖИНИРІНГ» могло самостійно виконувати зазначені роботи без залучення ТОВ «ГЛОБАЛІНВЕСТ ДНЕПР», так як має Ліцензію на право господарської діяльності згідно наказу від 25.03.2020 №228 «Про видачу ліценцій на провадження господарської діяльності з надання послуг і виконання робіт протипожежного призначення», а саме: монтаж, підтримання експлуатації придатності (технічне обслуговування) систем пожежогасіння (водяних, пінних, газових, порошкових, аерозольних). До того ж, згідно штатного розпису встановлено, що ТОВ «НВП «КІТ ІНЖИНИРІНГ» має в штаті достатню кількість кваліфікованих працівників 18 осіб.
До перевірки позивачем було надано акти надання послуг, згідно яких неможливо було встановити, які саме виконувались роботи, з яких матеріалів та яка кількість працівників була залучена для виконання даного виду робіт.
Крім того, перевіркою було встановлено, що в період виконання підрядних робіт ТОВ «НВП «КІТ-ІНЖИНИРІНГ» у липні 2021 року ТОВ «ГЛОБАЛІНВЕСТ ДНЕПР» реєструвало податкові накладні на реалізацію робіт (послуг) в адресу 10 контрагентів, таким чином, згідно аналізу баз даних ДПС, ТОВ «ГЛОБАЛІНВЕСТ ДНЕПР» має в штаті замалу кількість працівників, а саме 10 осіб. Тому, неможливо підтвердити факт надання послуг/робіт одночасно на адресу 10 контрагентів.
З урахуванням вище викладеного, первинні документи свідчать про відсутність факту реального вчинення господарської операції по взаємовідносинам ТОВ «НВП «КІТ-ІНЖИНИРІНГ» з ТОВ «ГЛОБАЛІНВЕСТ ДНЕПР». Досліджені операції спрямовані на документальне оформлення постачання робіт/послуг, та не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ними. Метою їх оформлення є мінімізація податкових зобов`язань.
Суд наголошує на тому, що на підтвердження здійснення господарської операції між позивачем та його контрагентом жодних документів, окрім податкових накладних, надано суду не було.
Разом з тим, не надано первинних документів на підтвердження реальності господарської операції на спростування висновків акта перевірки контролюючого органу.
Із системного аналізу вказаних вище правових норм, можна дійти висновку, що відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватися відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку. При цьому, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, акт надання послуг, рахунки тощо) мають силу первинних документів для цілей ведення податкового обліку лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Тобто, наявність первинних документів є обов`язковою, але не єдиною достатньою умовою для формування податкового кредиту, оскільки виконання зобов`язання за правочином зумовлює складання й інших документів. Формальне складення лише первинного документа не є беззаперечним доказом реальності конкретної господарської операції, якщо контролюючий орган наводить доводи, які ставлять під сумнів її здійснення, зокрема доводи щодо неможливості здійснення поставок контрагентом з огляду на відсутність у нього матеріальних, трудових ресурсів для здійснення підприємницької діяльності та не відповідність при цьому номенклатури придбаних товарів номенклатурі поставлених товарів згідно з даними з Єдиного реєстру податкових накладних; епізодичну або обмежену терміном, на який припадають дати виписування документів на операцію з постачання, фінансову та податкову звітність контрагента, не відображення у цій звітності відповідних податкових зобов`язань, відсутність контрагента за місцезнаходженням.
При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що зі змісту матеріалів перевірки судом встановлено, що договори, укладені між позивачем та його контрагентами є різновидами договору підряду і виконання робіт, які є предметом даних договорів, регулюється Цивільним кодексом України.
Статтею 840 Цивільного кодексу України визначено, що якщо робота виконується частково або в повному обсязі з матеріалу замовника, підрядник відповідає за неправильне використання цього матеріалу. Підрядник зобов`язаний надати замовникові звіт про використання матеріалу та повернути його залишок. Якщо робота виконується з матеріалу замовника, у договорі підряду мають бути встановлені норми витрат матеріалу, строки повернення його залишку та основних відходів, а також відповідальність підрядника за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків.
Проте, позивачем не надано звіт про використання матеріалу, у договорі не вказана кількість, якість, характеристики та строки передачі підряднику матеріалів та не надані докази передачі матеріалів замовником, а також не вказана ціна робіт або способи її визначення.
Отже, суд приходить до висновку, що позивачем, для підтвердження включення до складу податкового кредиту не надані первинні документи, оформлені відповідно до вимог законодавства України. Водночас, матеріали справи не містять підтвердження фактичного виконання сторонами договірних відносин, тобто, доказів вчинення певних дій у ході виконання робіт.
Також, необхідно відзначити, що платник, який претендує на підтвердження обґрунтованості заявленої ним податкової вигоди первинними документами, повинен пересвідчитися у правильності оформлення таких документів та у достовірності наведених у цих документах відомостей. В інакшому випадку такий платник несе ризик у сфері податкових правовідносин, оскільки втрачає можливість підтвердити податковий кредит в силу відсутності належним чином оформлених первинних документів.
Суд враховує, що довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.
Разом з тим, суд відзначає, що відповідно до принципу змагальності суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує.
З`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши наявні в матеріалах справи докази, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, оцінивши належні та допустимі докази наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що відповідачем доведена правомірність спірного податкового повідомлення-рішення.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.
Керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 78, 139, 241-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «КІТ-ІНЖИНИРІНГ» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Лозицька