Справа № 520/22531/25
Суддя: Чудних С.О.
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2025 р. № 520/22531/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Світлани Чудних, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати грошового забезпечення за липень 2025 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити на картковий рахунок грошове забезпечення (включаючи додаткову винагороду у розмірі 30 000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань) за липень 2025 року у повному обсязі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.12.2024 № 371. 23.07.2025 позивач вибув у щорічну основну відпустку, після закінчення якої, повернутися у встановлений термін до 08.30 год. 02.08.2025 до місця служби не мав можливості, внаслідок чого командиром військової частини НОМЕР_1 було подано довідку-доповідь за фактом неповернення з щорічної основної відпустки та призначено службове розслідування за даним фактом. Враховуючи те, що неповернення мало місце у серпні 2025 року, вбачаються підстави для позбавлення мене грошового забезпечення саме з серпня 2025 року та за весь період відсутності. Однак, грошове забезпечення (включаючи додаткову винагороду передбачену розділом XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженого наказом МОУ №260 від 07.06.2018) за липень 2025 року позивачу не було виплачене на картковий рахунок. У зв`язку із чим, позивач звернувся до суду із даним позом.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов, а позивачеві - відповідь на відзив.

Представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив, що Військова частина НОМЕР_1 не визнає позов у повному обсязі, оскільки на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №214 від 22.07.2025 офіцер юридичної служби військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант юстиції ОСОБА_1 вибув у щорічну основну відпустку у м. Гданськ Республіки Польща, з 23.07.2025 по 01.08.2025, з терміном повернення до 08:30 02.08.2025. У визначений час - о 08:30 02.08.2025 старший лейтенант юстиції ОСОБА_1 в розташування військової частини не повернувся, про що сам позивач не заперечує. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №225 від 02.08.2025 старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_1 , офіцера юридичної служби військової частини НОМЕР_1 , який з 23.07.2025 перебував у щорічній основній відпустці за 2025 рік, станом на 02.08.2025 не повернувся до розташування підрозділу, знято зі всіх видів забезпечення з 02.08.2025. Тобто, прининено виплату грошового забезпечення з 02.08.2025. 05.08.2025 на депонований рахунок старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_1 нараховано 32834 гривні 62 копійки на виплату грошового забезпечення за липень 2025 року, що підтверджується витягом з розрахунково-платіжної відомості №315 від 05.08.2025. 17.08.2025 на депонований рахунок старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_1 нараховано 20017 гривень 74 копійки на виплату додаткової грошової винагороди з розрахунку 30000 гривень на місяць, за 22 дні липня - з 01.07.2025 по 22.07.2025 включно, що підтверджується витягом з розрахунково-платіжної відомості №330 від 17.08.2025. 24.08.2025 на депонований рахунок старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_1 нараховано 3365 гривень 13 копійок на виплату грошового забезпечення (доплату за тимчасове виконання обов`язків за посадою), що підтверджується витягом з розрахунково-платіжної відомості №343 від 24.08.2025. Таким чином, військова частина НОМЕР_1 здійснила позивачу нарахування грошового забезпечення за липень 2025 року. Проте, враховуючи, що на момент подання відзиву ОСОБА_1 не повернувся у військову частину НОМЕР_1 , виплата грошового забезпечення, а також додаткової винагороди, за липень 2025 року, є неможливою. У зв`язку із чим просив відмовити у задоволенні позову.

Позивач надав до суду відповідь на відзив Військової частини НОМЕР_1 , зазначивши, що початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини, поданих відповідно до частини п`ятої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, та/або заяви, повідомлення начальника відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про вчинене кримінальне правопорушення. Підставою для призупинення військової служби є отримання військовою частиною письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення. Проте, копії такого повідомлення військовою частиною НОМЕР_1 не було додано ані у відзиві, ані у клопотанні про долучення інших доказів, з чого можна зробити висновок, що підстави для призупинення служби, на момент позбавлення позивача грошового забезпечення за липень - відсутні.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Справа розглянута в межах встановлених строків з урахуванням перебування судді у відпустці та на лікарняному.

Суд, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, зазначає наступне.

Судом встановлено, наказом Міністра оборони України (по особовому складу) №2255 від 27.12.2024 лейтенанта ОСОБА_1 призначено на посаду офіцера юридичної служби військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №371 від 28.12.2024 лейтенанта ОСОБА_1 , який прибув із Військового-юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення, і вважати таким, що з 28.12.2024 прийняв справи та посаду і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №214 від 22.07.2025 офіцер юридичної служби військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант юстиції ОСОБА_1 вибув у щорічну основну відпустку у м. Гданськ Республіки Польща, з 23.07.2025 по 01.08.2025, з терміном повернення до 08:30 02.08.2025.

У визначений час - о 08:30 02.08.2025 старший лейтенант юстиції ОСОБА_1 в розташування військової частини не повернувся, що не заперечується сторонами по справі.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №225 від 02.08.2025 року старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_1 , офіцера юридичної служби військової частини НОМЕР_1 , який з 23.07.2025 перебував у щорічній основній відпустці з 2025 рік, станом на 02.08.2025 не повернувся до розташування підрозділу, знято зі всіх видів забезпечення з 02.08.2025. Припинено виплату грошового забезпечення з 02.08.2025 на підставі пункту 15 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018.

15.08.2925 командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ (з основної діяльності) №2321 Про підсумки службового розслідування за фактом нез`явлення з відпустки старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_1 , яким встановлено факт нез`явлення без поважних причин на службу з відпустки у серпні 2025 року, накладено на позивача дисциплінарне стягнення, передбачене пунктом в статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України сувора догана.

Судом встановлено, що 05.08.2025 на депонований рахунок старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_1 нараховано 32834 гривні 62 копійки на виплату грошового забезпечення за липень 2025 року, що підтверджується витягом з розрахунково-платіжної відомості №315 від 05.08.2025.

17.08.2025 на депонований рахунок старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_1 нараховано 20017 гривень 74 копійки на виплату додаткової грошової винагороди з розрахунку 30000 гривень на місяць, за 22 дні липня - з 01.07.2025 по 22.07.2025 включно, що підтверджується витягом з розрахунково-платіжної відомості №330 від 17.08.2025.

24.08.2025 на депонований рахунок старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_1 нараховано 3365 гривень 13 копійок на виплату грошового забезпечення (доплату за тимчасове виконання обов`язків за посадою), що підтверджується витягом з розрахунково-платіжної відомості №343 від 24.08.2025.

Проте, вказані кошти виплачені позивачу не були.

13.08.2025 ОСОБА_1 звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із заявою про виплату йому грошового забезпечення за липень 2025 року.

Листом від 18.08.2025 № 25/16594 відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що у зв`язку із неповерненням із щорічної відпустки у розташування військової частини НОМЕР_2 нараховане грошове забезпечення за липень 2025 року перераховане на депонований рахунок військової частини. Для отримання грошового забезпечення за липень 2025 року ОСОБА_1 необхідно повернутись у розташування військової частини.

Позивач, вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав, звернувся за їх захистом до суду.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно з частинами 2, 3 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до частин 1, 3, 4 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) . військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством. Під час дії воєнного стану військова служба для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби чи дезертирували, не призупиняється.

Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини, поданих відповідно до частини п`ятої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, та/або заяви, повідомлення начальника відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про вчинене кримінальне правопорушення. Підставою для призупинення військової служби є отримання військовою частиною письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань).

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено та стосовно яких обвинувальні вироки суду набрали законної сили, підлягають звільненню з військової служби відповідно до пункту «г» частини другої, пункту «г» частини третьої, підпункту «д» пункту 1, підпункту «в» пункту 2 частини четвертої, підпунктів «е» пунктів 1 і 2, підпункту «в» пункту 3 частини п`ятої та підпункту «е» пункту 1, підпункту «д» пункту 2, підпункту «в» пункту 3 частини шостої статті 26 цього Закону, крім військовослужбовців, яким вироком суду визначено міру покарання у виді службового обмеження, арешту з відбуттям на гауптвахті або триманням у дисциплінарному батальйоні.

Військовослужбовці, яким призначено кримінальне покарання у вигляді штрафу, яких звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, передбачених статтями 47, 48, 49 Кримінального кодексу України, а також яких звільнено від відбування покарання на підставі амністії, підлягають звільненню з військової служби відповідно до підпункту «ґ» пункту 1 частини четвертої, підпунктів «д» пунктів 1 та 2 частини п`ятої та підпункту «д» пункту 1, підпункту «ґ» пункту 2 частини шостої статті 26 цього Закону.

Для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжується. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

За весь час необґрунтованого призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюються недоотримане продовольче, речове та інші види забезпечення.

Порядок призупинення та продовження військової служби визначається положеннями про проходження військової служби.

Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (надалі - Положення №1153/2008), яке на час виникнення спірних правовідносин містило такі норми:

I. Загальна частина.

12. Встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Продовження дії контрактів із військовослужбовцями, які звільняються, у випадках, визначених законодавством, затвердження військовослужбовців на посади за мобілізаційним планом, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, призупинення військової служби або звільнення з військової служби осіб, які проходять строкову військову службу, переведення військовослужбовців строкової військової служби на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, оформлюється письмовими наказами по стройовій частині. Також наказами по стройовій частині в особливий період оформлюється продовження військової служби та дії контракту понад встановлені строки до термінів, визначених частиною дев`ятою статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

IV. Призначення на посади та звільнення з посад

Порядок призупинення та продовження військової служби

144-1. Для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Військова служба для такого військовослужбовця призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

144-2. Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України.

144-3. Звільнення з посад військовослужбовців, військову службу яким призупинено, здійснюється командирами (начальниками) військових частин наказами по особовому складу.

Звільнення з посад військовослужбовців, призначених на посади Президентом України, військову службу яким призупинено, здійснюється Президентом України.

У разі відсутності повноважень щодо звільнення з посади військовослужбовця, військову службу якого призупинено, командир (начальник) військової частини подає витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань безпосередньо посадовій особі, яка має таке право, для видання наказу по особовому складу.

Наказ по особовому складу доводиться до військової частини та інших посадових осіб у порядку, визначеному Міністерством оборони України.

Командир (начальник) військової частини на підставі наказу по особовому складу про звільнення військовослужбовця, військову службу якого призупинено, з посади:

видає наказ по стройовій частині про призупинення виплати грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення військовослужбовця та виключення його із списків особового складу військової частини;

організовує внесення запису до примірника контракту, що зберігається в особовій справі військовослужбовця, про призупинення дії контракту;

надсилає витяг із наказу та облікові документи військовослужбовця до органу військового управління, визначеного Міністерством оборони України.

Облік військовослужбовців, військову службу яким призупинено, здійснюється в порядку, визначеному Міністерством оборони України.

Згідно з пунктом 4.17 розділу IV Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України №170 від 10.04.2009 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 за №438/16454, зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб здійснюється з урахуванням таких особливостей:

- звільнення з посади і зарахування в розпорядження проводяться за підставами, визначеними пунктом 116 Положення, наказом посадової особи, до номенклатури посад якої належить посада військовослужбовця, або наказом прямого командира (начальника) цієї посадової особи;

- зарахування проводиться в розпорядження посадової особи, до компетенції якої належить вирішення питання дальшого службового використання військовослужбовця, або, в разі неможливості вирішення цього питання, - у розпорядження прямого командира (начальника);

- звільнення з посад і зарахування військовослужбовців у випадках, визначених підпунктами 8, 10, 12-1, 13, 14 пункту 116 Положення, проводяться в стислі строки в розпорядження посадової особи, до номенклатури посад якої належить посада військовослужбовця.

Відповідно до пункту 15 розділу ІІ Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 року № 280, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.11.2022 за №1407/38743, виключення із списків особового складу військової частини проводиться наказом по стройовій частині в такі строки: військовослужбовців, військову службу яким призупинено та звільнено з посади наказом відповідного командира (керівника),- після надходження витягу з наказу по особовому складу.

Підставою для призупинення виплати грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення та виключення із списків особового складу військової частини наказами по стройовій частині офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством, військову службу яким призупинено та стосовно яких обвинувальні вироки суду набрали законної сили, є наказ по особовому складу про звільнення їх з посади (чи рішення суду (або належним чином завірена його копія) про оголошення таких військовослужбовців безвісно відсутніми або померлими). Наказ по особовому складу щодо звільнення таких військовослужбовців з посад доводиться до військової частини не пізніше семи діб з дня видання наказу.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, вважаються тимчасово відсутніми і обліковуються у штабі військової частини у книзі обліку тимчасово відсутнього і тимчасово прибулого до військової частини особового складу в окремому розділі, вони не входять до чисельності особового складу військової частини.

Особові справи, послужні картки та решту облікових документів осіб рядового, сержантського і старшинського складу, військову службу яким призупинено, разом з витягами з наказів по особовому складу про призупинення військової служби та наказів по стройовій частині про призупинення виплати їм грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення та виключення їх із списків особового складу військової частини надсилаються для подальшого обліку та зберігання до служб персоналу вищих штабів (органів військового управління) або кадрових центрів за підпорядкованістю, які ведуть облік цих осіб рядового, сержантського і старшинського складу за послужними картками.

Пунктом 15 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 , зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (надалі - Порядок №260), передбачено, що військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Суд зазначає, що самовільне залишення військовослужбовцем військової частини або місця служби, а також нез`явлення його вчасно на службу з відрядження, відпустки або з лікувального закладу без поважних причин тривалістю понад три доби, є військовим кримінальним правопорушенням, передбаченим статтею 407 КК України.

Для таких військовослужбовців військова служба призупиняється. Про вказані факти командири військових частин повідомляють правоохоронні органи (органи досудового розслідування) відповідно до статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Інструкції з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.11.2018 року № 604. День внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення є початком призупинення військової служби. З цього дня виплата грошового забезпечення та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються. Час призупинення військової служби не зараховується до строку військової служби та вислуги у військовому званні. Під час призупинення військової служби військовослужбовці не мають права на пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців. Призупинення військової служби оформлюється наказом по особовому складу після отримання письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань). Такий наказ по особовому складу є підставою для видання наказу по стройовій частині про призупинення виплати грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення військовослужбовця та виключення його із списків особового складу військової частини.

Закон України «Про військовий обов`язок та військову службу» пов`язує час призупинення військової служби з дати внесення в ЄРДР відомостей. Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил.

Суд зазнача, що доказів внесення в ЄРДР відомостей щодо ОСОБА_1 ,відповідачем до суду не надано.

Поряд із тим, суд зазначає, що предмет розгляду даної справи є саме невиплата грошового забезпечення за липень 2025 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №225 від 02.08.2025 року старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_1 , офіцера юридичної служби військової частини НОМЕР_1 , який з 23.07.2025 перебував у щорічній основній відпустці з 2025 рік, станом на 02.08.2025 не повернувся до розташування підрозділу, знято зі всіх видів забезпечення з 02.08.2025. Припинено виплату грошового забезпечення з 02.08.2025 на підставі пункту 15 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018.

15.08.2925 командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ (з основної діяльності) №2321 Про підсумки службового розслідування за фактом нез`явлення з відпустки старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_1 , яким встановлено факт нез`явлення без поважних причин на службу з відпустки у серпні 2025 року, накладено на позивача дисциплінарне стягнення, передбачене пунктом в статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України сувора догана.

Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку № 260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Виходячи зі спірних правовідносин, суд враховує, що підставою для не виплати військовослужбовцю ОСОБА_1 належного забезпечення, став факт самовільного залишення (неповернення із відпустки) позивачем військової частини НОМЕР_2 .

Абзацами 9, 10 пункту 15 Розділу 1 Порядку №260 військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Абзацом 2 п. 5 розділу XVI Порядку №260 визначено що військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються у випадках невиходу на службу без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Пунктом 15 розділу XXXIV Порядку №260 передбачено, що до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, зазначені у пункті 2 цього розділу, які: самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували),- за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).

Тобто, ключове юридичне значення має фактична дата початку неправомірної поведінки, яка визначається наказом командира або відповідним процесуальним документом, а не будь-які попередні місяці.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" день 02.08.2025 є початком призупинення військової служби позивача, а отже з цього дня виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення призупиняються.

Таким чином, чинне законодавство України прямо встановлює, що припинення виплати грошового забезпечення можливе виключно з того місяця (а саме з конкретної дати), в якому військовослужбовець вчинив правопорушення у вигляді самовільного залишення військової частини або місця служби.

Будь-яке невиплачення грошового забезпечення за періоди, коли військовослужбовець законно перебував на службі (у відпустці, на посаді, у розташуванні частини), є протиправним, оскільки Порядок №260 не передбачає припинення чи ненарахування виплат за попередні місяці, в яких правопорушення ще не було вчинено.

Судом встановлено, що наказом командира військової частини № НОМЕР_3 від 01.08.2025 про преміювання військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , наказано виплатити премію за підсумками липня 2025 року у розмірі 100% від максимальної суми премії, зокрема ОСОБА_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №2508 від 05.08.2025 про виплату додаткових винагород, зокрема ОСОБА_1 наказано виплатити за період з 01.07.2025 по 21.07.2025 додаткову винагороду у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби та участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримання збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій.

Крім того, 05.08.2025 на депонований рахунок старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_1 нараховано 32834 гривні 62 копійки на виплату грошового забезпечення за липень 2025 року, що підтверджується витягом з розрахунково-платіжної відомості №315 від 05.08.2025. 17.08.2025 на депонований рахунок старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_1 нараховано 20017 гривень 74 копійки на виплату додаткової грошової винагороди з розрахунку 30000 гривень на місяць, за 22 дні липня - з 01.07.2025 по 22.07.2025 включно, що підтверджується витягом з розрахунково-платіжної відомості №330 від 17.08.2025. 24.08.2025 на депонований рахунок старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_1 нараховано 3365 гривень 13 копійок на виплату грошового забезпечення (доплату за тимчасове виконання обов`язків за посадою), що підтверджується витягом з розрахунково-платіжної відомості №343 від 24.08.2025.

Отже, вказані виплати відповідачем нараховані ОСОБА_1 саме за липень 2025 року, тобто за місяць несення служби, а тому неправомірно не виплачені відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати грошового забезпечення за липень 2025 року є неправомірними, у зв`язку із чим належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання військової частину НОМЕР_1 виплатити на картковий рахунок ОСОБА_1 грошового забезпечення (включаючи додаткову винагороду у розмірі 30 000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань) за липень 2025 року у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності вчинених ним дій, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 257-258, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за липень 2025 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити на картковий рахунок ОСОБА_1 грошове забезпечення (включаючи додаткову винагороду у розмірі 30 000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань) за липень 2025 року у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Світлана ЧУДНИХ