Справа № 640/25127/20
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2025-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 р. м. Чернівці Справа № 640/25127/20

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боднарюка О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Київське центральне конструкторське бюро арматуробудування" до Державної служби експортного контролю України, про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство "Київське центральне конструкторське бюро арматуробудування" (далі - позивач), звернулось в суд з позовом до Державної служби експортного контролю України (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову №19/20 про накладення на суб`єкта здійснення міжнародних передач товарів - юридичну особу штрафу за порушення вимог законодавства в галузі державного експортного контролю від 14 травня 2020 р.;

- стягнути на користь позивача судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

1. В обґрунтуванні позовних вимог зазначено, що Державною службою експортного контролю України винесена постанова №19-20 від 14.05.2020 про накладення на позивача, як на суб`єкта здійснення міжнародних передач товарів, штрафу за порушення вимог законодавства у галузі державного експортного контролю, передбаченого абзацом 2 ст. 23 Закону України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання». Вказана постанова обґрунтована тим, що позивач здійснив поставку клапану запобіжного на користь російської іноземної компанії без дозволу Держекспортконтролю, чим порушив вимоги законодавства.

Позивач не погоджується із винесеною постановою, вважає її протиправною, оскільки поставлений ним товар (клапан запобіжний) за технічними характеристиками, описом, сферою використання та призначенням не відповідає ознакам товарів у Списках товарів, що підлягають державному експертному контролю, а тому в нього не було обов`язку отримувати від Держекспортконтролю дозвіл на поставку клапану запобіжного.

2. Представник відповідача подав до суду відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого заперечив щодо задоволення позовних вимог з огляду на законність та обґрунтованість прийнятої постанови №19-20 від 14.05.2020, якою позивача притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу у сумі 130476,68 грн, оскільки позивач був належним чином повідомлений про необхідність отримання дозволу від Держекспортконтролю на поставку клапану запобіжного до іноземної російської компанії. Однак, позивач здійснив відповідну поставку товару на користь російської компанії без отримання дозволу Держекспортконтролю, чим фактично і порушив вимоги законодавства у галузі державного експортного контролю.

3. Також представники позивача та відповідача подавали до суду письмові пояснення по суті спору, в яких підтримували свої правові позиції.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ В СПРАВІ.

1. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.10.2020 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

2. На виконання положень п.2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" №2825-ІХ та відповідно Порядку передачі судових справ нерозглянутих Окружним адміністративним судом м. Києва, затвердженого наказом ДСА України від 16.09.2024 №399 до Чернівецького окружного адміністративного суду скерована дана адміністративна справа.

3. Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями Чернівецького окружного адміністративного суду від 06.03.2025, адміністративну справу передано на розгляд головуючому судді Боднарюку О.В.

4. Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 06.03.2025 прийнято до свого провадження адміністративну справу та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ.

1. Приватне акціонерне товариство "Київське центральне конструкторське бюро арматуробудування" зареєстроване суб`єктом здійснення міжнародних передач товарів у Реєстрі суб`єктів здійснення міжнародних передач товарів Держекспортконтролю.

2. Постановою Держекспортконтролю №19-20 від 14.05.2020 встановлено, що ПАТ "Київське центральне конструкторське бюро арматуробудування" вчинило порушення вимог законодавства у галузі державного експертного контролю, передбаченого абзацом 2 ст. 24 Закону України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання», здійснивши міжнародну передачу товару на користь іноземної компанії без дозволу Держекспортконтролю, за що відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 25 Закону накладено на товариство штраф у розмірі 100% вартості товарів, які були об`єктом відповідної міжнародної передачі, що становить 130476,68 грн.

3. Приватне акціонерне товариство "Київське центральне конструкторське бюро арматуробудування" подало до голови Державної служби експортного контролю України скаргу на постанову №19-20 від 14.05.2020 про накладення на суб`єкта здійснення міжнародних передач товарів юридичну особу штрафу за порушення вимог законодавства у галузі державного експортного контролю.

4. Постановою голови Держекспортконтролю від 19/20/1 від 19.08.2020 подану Приватним акціонерним товариством "Київське центральне конструкторське бюро арматуробудування" скаргу залишено без задоволення, а постанову №19-20 від 14.05.2020 без змін.

5. Не погоджуючись із постановою Держекспортконтролю №19-20 від 14.05.2020, позивач звернувся до суду із цим позовом.

ДО ВКАЗАНИХ ПРАВОВІДНОСИН СУД ЗАСТОСОВУЄ НАСТУПНІ ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНОДАВСТВА ТА РОБИТЬ ВИСНОВКИ ПО СУТІ СПОРУ.

1. Законом, який регулює діяльність, пов`язану з державним контролем за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання, з метою забезпечення захисту національних інтересів України, дотримання нею міжнародних зобов`язань щодо нерозповсюдження зброї масового знищення, засобів її доставки, обмеження передач звичайних видів озброєння, а також здійснення заходів щодо недопущення використання зазначених товарів у терористичних та інших протиправних цілях, є Законом України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання» від 20 лютого 2003 року №549-IV (далі Закон №549-IV, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

2. Згідно частини 1 статті 2 Закону №549-IV дія цього Закону поширюється на діяльність, пов`язану з міжнародними передачами товарів, включаючи надання посередницьких (брокерських) послуг, виробниче, науково-технічне та інше кооперування, демонстрування товарів як експонатів на міжнародних виставках та ярмарках з метою рекламування, проведення випробувань, торгівлю та операції з обміну ними.

Статтею 5 Закону №549-IV визначено, що методами здійснення державного експортного контролю є: ідентифікація товарів, що передбачає встановлення відповідності конкретних товарів, які є об`єктами міжнародних передач, найменуванню та опису товарів, внесених до списків товарів, що підлягають державному експортному контролю; надання дозволів чи висновків на здійснення міжнародних передач товарів або проведення переговорів щодо здійснення таких передач; здійснення митного контролю та митного оформлення товарів відповідно до законодавства; застосування санкцій до суб`єктів господарювання, які порушили порядок здійснення таких передач, установлений цим Законом та іншими актами законодавства в галузі експортного контролю.

3. Порядок здійснення контролю за міжнародними передачами товарів установлюється Кабінетом Міністрів України відповідно до цього та інших законів України, актів Президента України залежно від конкретних груп товарів та видів їх міжнародних передач (частина 1 статті 8 Закону №549-IV)

Статтею 9 Закону №549-IV врегульовано, що найменування та опис товарів, міжнародні передачі яких підлягають державному експортному контролю, вносяться до списків товарів, що підлягають державному експортному контролю (далі - списки). Списки складаються за відповідними групами товарів центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, із залученням заінтересованих центральних органів виконавчої влади. До складання списків можуть також залучатися представники підприємств, наукових установ, організацій, а також їх об`єднань. Списки затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно статті 10 Закону №549-IV при отриманні центральними органами виконавчої влади, що здійснюють державний експортний контроль, інформації про наміри або можливість використання будь-яких товарів, не внесених до списків, у державах, що є їх кінцевими споживачами, для розроблення, виробництва, складання, випробування, ремонту, технічного обслуговування, модифікації, модернізації, експлуатації, управління, зберігання, виявлення, ідентифікації або для розповсюдження зброї масового знищення чи засобів її доставки зазначені органи зобов`язані поінформувати про це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, який має право у зв`язку з цим застосовувати до таких товарів процедури державного експортного контролю.

Державний експортний контроль здійснюється також і стосовно експорту, імпорту або тимчасового вивезення товарів, не внесених до списків, у разі, коли: такі товари ввозяться на територію України з наданням міжнародного імпортного сертифіката на вимогу держави-експортера; експорт або тимчасове вивезення таких товарів за межі України здійснюється до держав, стосовно яких резолюціями Ради безпеки Організації Об`єднаних Націй, інших міжнародних організацій, членом яких є Україна, чи національним законодавством установлене повне або часткове ембарго на постачання таких товарів.

Якщо будь-якому суб`єкту господарювання повідомлено центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, або йому стало відомо іншим шляхом про можливість повного чи часткового використання будь-яких товарів, що передбачаються для експорту або тимчасового вивезення до інших держав, для розроблення, виробництва, складання, випробування, ремонту, технічного обслуговування, модифікації, модернізації, експлуатації, управління, зберігання, виявлення, ідентифікації або для розповсюдження зброї масового знищення чи засобів її доставки, або для військового кінцевого використання у державах, стосовно яких резолюціями Ради безпеки Організації Об`єднаних Націй, інших міжнародних організацій, членом яких є Україна, чи національним законодавством установлене повне або часткове ембарго на постачання товарів військового призначення, цей суб`єкт зобов`язаний звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, за отриманням дозволу на право здійснення експорту цих товарів незалежно від того, зазначені вони у списках чи ні.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону №549-IV експертиза в галузі державного експортного контролю проводиться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, для вирішення питання про можливість надання відповідних дозволів, висновків чи міжнародних імпортних сертифікатів, можливість проведення реєстрації суб`єктів господарювання, державних замовників з державного оборонного замовлення у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, як суб`єктів здійснення міжнародних передач товарів або надання таким суб`єктам, державним замовникам повноважень на право здійснення експорту, імпорту товарів військового призначення та товарів, які містять відомості, що становлять державну таємницю.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, має право отримувати від центральних органів виконавчої влади та інших державних органів, установ та організацій інформацію з питань, віднесених до їхньої компетенції, та залучати такі органи, установи та організації до проведення експертизи (частина 2 статті 11 Закону №549-IV).

Абзацами 1-2 частини 3 статті 11 Закону №549-IV передбачено, що основними завданнями експертизи в галузі державного експортного контролю є оцінка стану забезпечення захисту інтересів національної безпеки, дотримання міжнародних зобов`язань України, пов`язаних з нерозповсюдженням зброї масового знищення, засобів її доставки та обмеженням передач звичайних озброєнь, а також заходів щодо недопущення використання зазначених товарів у терористичних та інших протиправних цілях; оцінка значення експорту товарів з точки зору можливості створення в державі, яка є кінцевим споживачем цих товарів, зброї масового знищення або засобів її доставки, звичайних видів озброєння та військової техніки або придбання будь-яких товарів, що можуть бути використані у створенні зброї масового знищення чи засобів її доставки.

Статтею 23 Закону №549-IV визначено, що з метою запобігання правопорушенням у галузі державного експортного контролю центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, а також центральні органи виконавчої влади в межах своїх повноважень мають право проводити розслідування, пов`язані з порушеннями законодавства в галузі державного експортного контролю, у тому числі перевірки доставки до кінцевих споживачів товарів, відповідності їх фактичного використання заявленим цілям та відповідності законодавству документації, на підставі якої здійснено міжнародну передачу товарів.

У разі виявлення порушень законодавства в галузі державного експортного контролю, передбачених статтею 24 цього Закону, зазначені центральні органи виконавчої влади інформують про це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю.

За наявності достатньої інформації про намір вчинення або про вчинення встановленими чи невстановленими особами кримінальних правопорушень, предметом яких є товари, що підлягають державному експортному контролю, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, інформує про це відповідні органи досудового розслідування.

Згідно частини 1 статті 24 Закону №549-IV порушеннями вимог законодавства в галузі державного експортного контролю є, зокрема: здійснення міжнародних передач товарів без отримання в установленому порядку дозволів, висновків чи документів про гарантії або здійснення таких передач на підставі дозволів, висновків чи документів про гарантії, отриманих шляхом подання підроблених документів чи документів, що містять недостовірні відомості.

Відповідно до приписів статті 25 Закону №549-IV центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, накладає на суб`єктів здійснення міжнародних передач товарів - юридичних осіб штрафи, зокрема за порушення, передбачені абзацами другим та третім статті 24 цього Закону, у разі якщо за висновками центральних органів виконавчої влади та інших державних органів не завдано шкоду національним інтересам України (політичним, економічним, військовим) та не порушено міжнародні зобов`язання України, - у розмірі 100 відсотків вартості товарів, які були об`єктом відповідної міжнародної передачі.

Штрафи, передбачені статтею 25 цього Закону, від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, накладаються керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, чи його заступником (частина 1 статті 26 Закону №549-IV).

4. Постановою Кабінету Міністрів України від 28 січня 2004 р. № 86 затверджено Порядок здійснення державного контролю за міжнародними передачами товарів подвійного використання (далі Порядок №86, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1 Порядку №86 визначено, що цей Порядок визначає процедури здійснення державного контролю за міжнародними передачами: товарів подвійного використання, внесених до Єдиного списку товарів подвійного використання, згідно з додатком; товарів, не внесених до Єдиного списку товарів подвійного використання, у випадках, визначених статтею 10 Закону України Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання (далі - Закон).

Згідно положень пункту 19 Порядку №86 для отримання дозволу на право здійснення експорту товарів до Держекспортконтролю подаються документи, зазначені у пункті 13 цього Порядку, та оригінали документів про зобов`язання та гарантії іноземного суб`єкта - кінцевого споживача стосовно імпортованих товарів (сертифікат кінцевого споживача, інший документ про гарантії), що містять: 1) відомості про кінцевого споживача товарів, їх експортера, найменування та кількість товарів, кінцеве призначення, а також конкретну ціль і місце використання; 2) зобов`язання іноземного суб`єкта - кінцевого споживача не реекспортувати і не передавати будь-кому отримані товари без попередньої письмової згоди на це експортера таких товарів та Держекспортконтролю.

5. Надаючи оцінку доводам та аргументам сторін, суд зазначає наступне.

В ході судового розгляду справи встановлено, що 11.12.2018 Приватне акціонерне товариство "Київське центральне конструкторське бюро арматуробудування" зверталося до Держекспортконтролю щодо реєстрації його як суб`єкта здійснення міжнародних передач, проведення попередньої експертизи клапану запобіжного УФ53070-015-02 та визначення порядку здійснення міжнародних передач зазначеного товару.

Листом від 30.01.2019 №Р-67/19 Держекспортконтроль повідомив позивача про його реєстрацію в Реєстрі суб`єктів здійснення міжнародних передач товарів Держекспортконтролю, а також про Список товарів, які за технічними характеристиками, описом, сферою використання та призначенням не відповідають товарам, визначеним у Списках товарів, що підлягають державному експертному контролю. У пункті 273 зазначеного Списку йдеться про клапан запобіжний УФ53070-015-02 (код за УКТ ЗЕД ).

Водночас, у вказаному листі також повідомлено про умови здійснення експорту зазначених товарів (зокрема клапану запобіжного УФ53070-015-02) до Російської Федерації, згідно яких позивач зобов`язаний звернутися до Держекспортконтролю за отриманням дозволу на здійснення такого експорту. Державний контроль за такою міжнародною передачею здійснюється в порядку, затвердженому постановою КМУ від 28.01.2004 №86 «Про затвердження Порядку здійснення державного контролю за міжнародними передачами товарів подвійного використання». До вказаних звернень рекомендовано додавати належним чином оформлені гарантії іноземних суб`єктів-кінцевих споживачів цих товарів, а також уповноваженого державного органу російської федерації щодо кінцевого використання товарів виключно в мирних цілях, а також гарантії, що товар та кінцева продукція, в якій він має використовуватися, не призначені для військового кінцевого використання російською федерацією. Додаткового повідомлено, що плануючи отримання дозвільних документів на здійснення експорту зазначених товарів (зокрема клапану запобіжного УФ53070-015-02) до російської федерації, заявник повинен також враховувати рішення Ради національної безпеки і оборони України від 28.04.2017 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введене в дію Указом Президента України від 15.05.2017 № 133/2017; рішення Ради національної безпеки і оборони України від 21.06.2018 «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введене в дію Указом Президента України від 21.06.2018 № 176/2018.

6. Суд звертає увагу, що відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу експортного контролю України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2015 №159, Державна служба експортного контролю України (Держекспортконтроль) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра економіки, довкілля та сільського господарства і який реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю.

7. З наведеного слідує, що Держекспортконтроль, будучи центральним органом виконавчої влади у сфері державного експортного контролю, у межах повноважень, наданих статтею 10 Закону №549-IV, із урахуванням специфіки взаємовідносин держав України та російської федерації, повідомив позивача про необхідність звернутися за отриманням дозволу на експорт клапану запобіжного УФ53070-015-02 до російської федерації.

8. Матеріалами справи підтверджується, що позивач не виявляв жодних заперечень стосовно необхідності звернення до Держекспортконтролю за отриманням дозволу на експорт клапану запобіжного УФ53070-015-02 до російської федерації.

Більше того, враховуючи надані роз`яснення, позивач листом від 28.05.2019 №56/460 звернувся до Держекспортконтролю із заявою щодо отримання дозволу на експорт клапану запобіжного до російської федерації, що не заперечувалося відповідачем.

За результатами розгляду поданої заяви, Держекспортконтроль листом від 05.06.2019 №4569/19 повідомив позивача, що відповідно до пункту 19 Порядку №86 необхідно надати оригінали документів про зобов`язання та гарантії іноземного суб`єкта кінцевого споживача стосовно імпортованих товарів (сертифікат кінцевого споживача, інший документ про гарантії), що містять зобов`язання не реекспортувати та не передавати будь-кому отримані товари без попередньої згоди на це експортера таких товарів до Держекспортконтролю. Товариству необхідно надати оновлений сертифікат кінцевого споживача та його переклад українською мовою.

Оскільки станом на 08.08.2019 товариство не надало запитувані документи, відповідно до статті 15 Закону №549-IV подана заява про надання дозволу на експорт клапану запобіжного до російської федерації була відхилена і знята з розгляду, про що позивача було проінформовано.

9. Отже, аналіз викладеного свідчить про те, що позивач, будучи обізнаним про обов`язок отримання дозволу від Держекспортконтролю на експорт клапану запобіжного УФ53070-015-02 до російської федерації, звернувся за отримання відповідного дозволу, однак у зв`язку із не наданням необхідних документів, передбачених пунктом 19 Порядку 86, подана заява була відхилена і знята із розгляду.

10. За таких обставин, суд приходить до висновку, що у позивача не було правових підстав для здійснення експорту експорт клапану запобіжного УФ53070-015-02 до російської федерації у зв`язку із відсутністю відповідного дозволу Держекспортконтролю, який надається за результатами проведення державного контролю.

11. Разом з тим, Служба безпеки України листом від 27.02.2020 №2/4/1-2218нт повідомила Держекспортконтроль, що відповідно до вантажно-митної декларації від 27.08.2019 №UA100010/2019/507658, позивач здійснив експорт клапану запобіжного УФ53070-015-02 до російської федерації.

Для з`ясування всіх обставин та надання пояснень, Держекспортконтроль повідомив представника позивача про виклик для складання протоколу про порушення суб`єктом здійснення міжнародних передач товарів юридичною особою вимог законодавства у галузі державного експертного контролю.

За результатами розгляду справи було встановлено, що позивач здійснив поставку товару (клапану запобіжного УФ53070-015-02) до російської федерації без отримання дозволу Держекспортконтролю, чим порушив вимоги абзацу другого статті 24 Закону №549-IV, а тому постановою №19-20 від 14.05.2020 позивача було притягнуто до відповідальності у виді накладення штрафу у розмірі 130476,68 грн на підставі абзацу 2 статті 25 Закону №549-IV.

12. Проаналізувавши викладене в сукупності, суд приходить до висновку, що позивач, будучи проінформованим про умови здійснення поставки клапану запобіжного УФ53070-015-02 до російської федерації виключно за наявності отримання дозволу від Держекспортконтролю, що передбачає надання документів про зобов`язання та гарантії іноземного суб`єкта кінцевого споживача не реекспортувати та не передавати будь-кому отримані товари без попередньої згоди на це експортера, здійснив поставку до росії клапану запобіжного УФ53070-015-02 (2 шт.), чим порушив абзац 2 частини 1 статті 24 Закону №549-IV, за що правомірно був притягнутий відповідачем до відповідальності оскаржуваною постановою на підставі абзацу 2 статті 25 Закону №549-IV.

13. Таким чином, висновки відповідача щодо порушення позивачем вимог законодавства у галузі державного експертного контролю знайшли своє підтвердження за результатами судового розгляду справи, а тому відсутні підстави для визнання протиправною та скасування постанови Держекспортконтролю №19-20 від 14.05.2020.

14. При цьому, суд відхиляє доводи позовної заяви, як на підставу для скасування оскаржуваної постанови, в частині того, що дії позивача не завдали шкоди національним інтересам України та не призвели до порушення міжнародних зобов`язань Україною, оскільки вказана обставина, виходячи зі змісту статті 25 Закону №549-IV, впливає виключно на правову кваліфікацію діяння та визначення відповідного розміру штрафу, однак жодним чином не спростовує висновків того, що позивач здійснив поставку товару без отримання дозволу Держекспортконтролю, чим порушив вимоги законодавства у галузі державного експертного контролю.

15. Крім того, суд звертає увагу, що запровадження державного експортного контролю з метою запобігання розповсюдженню зброї масового знищення, засобів її доставки та звичайних озброєнь відбувається з визначених законом підстав та щодо товарів незалежно від того чи зазначені вони у списках товарів, що підлягають державному експортному контролю.

При цьому, стаття 10 Закону № 549-IV підлягає застосуванню до міжнародного постачання будь-якого товару, якщо наявні обґрунтовані підстави запобігти розповсюдженню зброї масового знищення, засобів її доставки та звичайних озброєнь. Усунення Держекспортконтролю від таких заходів може мати наслідком недотримання Україною міжнародних зобов`язань та, відповідно, порушення національних інтересів.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 11.05.2023 №640/19697/19.

16. Враховуючи викладене у сукупності та зважаючи на повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України, суд вважає, що відповідач, в межах наданих законом повноважень, правомірно повідомляв позивача про необхідність отримання дозволу на експорт клапану запобіжного УФ53070-015-02 до російської федерації з огляду на наявність обґрунтованих підстав запобігти розповсюдженню зброї масового знищення, засобів її доставки та звичайних озброєнь до росії.

17. Решта доводів учасників справи не спростовують вказаних вище висновків суду по суті спору.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

18. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 90 КАС України).

19. Відповідно до норм статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

20. Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів учасників справи, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази надані позивачем - суд дійшов висновку, що обґрунтування, на які посилається позивач, не дають суду підстав для висновків, які б спростовували доводи відповідача, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

1. У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати відповідно до статті 139 КАС України розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства "Київське центральне конструкторське бюро арматуробудування" до Державної служби експортного контролю України про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити повністю.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Київське центральне конструкторське бюро арматуробудування" (вул. Полковника Шутова, 9, Київ 113, 03113, );

Відповідач - Державна служба експортного контролю України (вул. Кирилівська, буд. 19-21, Київ 80, 04080, ).

Суддя О.В. Боднарюк