Справа № 640/14389/19
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2025-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Шевченко І.Г., суддів - Опімах Л.М., Осіпової О.О.,
за участю секретаря судового засідання - Мельник О.П.,
представника позивача - Литвинця С.А.,
представника відповідача - Найди Т.І. ,
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю "АІА ФІНАНС ГРУП" (далі - позивач, ТОВ "АІА ФІНАНС ГРУП") звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі - Нацкомфінпослуг або Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг) про визнання протиправним та скасування розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 28.05.2019 № 964.
Позовні вимоги вмотивовані тим, що Нацкомфінпослуг винесено оскаржуване розпорядження на підставі акта перевірки від 15.04.2019 з висновками про надання ТОВ "АІА ФІНАНС ГРУП" фінансової послуги з порушенням частини першої статті 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг". В розпорядженні відповідач вказав, що пропозиція ТОВ "АІА ФІНАНС ГРУП" не відповідає положенням ст.11 Закону України "Про електронну комерцію", а тому позивачем надано фінансову послугу шістьом громадянам з недотриманням порядку укладення електронного договору, встановленого ст.ст.11, 12 Закону України "Про електронну комерцію", у зв`язку з чим договори про надання кредиту є такими, що не прирівнюються до договорів, укладених у письмовій формі та в силу приписів с.1055 ЦКУ є нікчемними.
Втім позивач вважає договори про надання кредиту укладеними належним чином та згідно вимог чинного законодавства в письмовій формі з наступних підстав.
Зокрема, оферта, опублікована позивачем на сайті відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", відповідно до ст. 633 Цивільного кодексу України має правовий статус публічного договору і, відповідно до ст. 641 Цивільного кодексу України одночасно є запрошенням робити пропозиції (оферти) щодо укладення договору.
Вказані пропозиції клієнтів реалізовані в формі заявок, що містять всі істотні умови Договору включаючи умови, що містяться за перенаправлення (відсилання) на оферту, які вчинені з дотриманням ч. 5 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", і, відповідно до цієї ж норми є невід`ємною частиною Заявки, а отже і пропозиції клієнта укласти договір кредиту. Вказані заявки підписуються клієнтами електронним підписом одноразовим ідентифікатором у відповідності до ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію".
Відповідь особі про погодження її заявки, а отже і досягнення сторонами в належній формі згоди з всіх істотних умов договору надано позивачем шляхом вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, зміст яких чітко роз`яснено в Оферті (Розділ II пункт 8), шляхом перерахування грошових коштів з відповідним призначенням платежу на банківський рахунок клієнта - тобто з дотриманням вимог ч. 6 ст. ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" та ст. ст. 638, 639,1046,1055 Цивільного кодексу України.
При цьому повідомлення про укладення договору та копію заявки з погодженими умовами договору всім переліченим в Акті клієнтам надіслано на їх електронну пошту, вказану в підписаній клієнтом заявці. А саме повідомлення містить електронний підпис позивача «Credit365».
Таким чином, позивач вважає, що ТОВ "АІА ФІНАНС ГРУП" укладено договори кредиту з вказаними в Акті фізичними особами належним чином та відповідно до положень Цивільного кодексу України та Закону України "Про електронну комерцію" - у письмовій формі. Оскільки позики клієнтам за наведеними вище договорами про надання кредиту надані позивачем на підставі договорів, укладених в письмовій формі, тому оскаржуване розпорядження Нацкомфінпослуг є протиправним і підлягає скасуванню.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.08.2019 відкрито провадження в адміністративній справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (т.1, а.с.1).
Нацкомфінпослуг у поданому відзиві (т.2, а.с.44-51) просила відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачем надано фінансову послугу з порушенням частини першої статті 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" №2664-III, відповідно до якої фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Зокрема, фактично надало позику громадянам шляхом безготівкового переказу, не на підставі договору, при цьому послуга по наданню кредиту є фінансовою послугою, на надання якої позивач отримував ліцензію.
При цьому факт отримання грошових коштів у позику та факт користування цими коштами не є підставами, що свідчать про законність договору.
Також відмітив, що згідно до ч.1 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" №675-VIII пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
За результатами розгляду Оферти позивача встановлено, що вона не містить істотних умов, передбачених законодавством для договору про надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту для позичальників гр. ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_3 , гр. ОСОБА_4 , гр. ОСОБА_5 , гр. ОСОБА_6 а саме: прізвище, ім`я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги та її адресу, розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків (строк на який надано кредит, сума кредиту, проценти за користування кредитом), строку дії договору, що є порушенням частини першої статті 11 вказаного Закону № 675-VIII.
Оскільки позивачем не дотримано порядок укладення електронного договору відповідно до положень Закону України Про електронну комерцію, договори №1681887, №1692368, №1804828, №1717156, №1820198 та №1735134 є такими, що не прирівнюються до договорів, укладених у письмовій формі.
Представник позивача у відповіді на відзив вимоги підтримав та, не погоджуючись з висновками Нацкомфінпослуг у відзиві, просив вимоги задовольнити (т.2, а.с.93-101). Окремо відмітив наступне:
- оскільки за договором позики обов`язковою умовою укладення є перерахування грошових коштів, договір вважається укладеним з моменту вчинення фінансування позивачем і його невід`ємними частинами є Оферта позивача та заявка клієнта. Весь вказаний алгоритм прописаний в Оферті (Розділ II Оферти) та в Листі, але більш детально, з чіткою інструкцією дій для клієнта, а в Листі - з правовим обґрунтуванням. Оферта і заявка є невід`ємними частинами кожного з договорів і містять всі його істотні умови,
- стосовно доводів Нацкомфінпослуг про те, що договори з клієнтами не акцептовано в належній формі, відмітив, що Оферта позивача містить істотні умови Договору, підписана ЕЦП позивача з прив`язкою до часу та опублікована на сайті credit365.ua, а повідомлення про погодження заявки Клієнта підписане електронним підписом позивача у відповідності до ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію". Оферта є публічним договором у розумінні ст. 633 ЦК України і містить обов`язок позивача надавати фінансові послуги з кредиту кожному клієнту на умовах, що визначені такою Офертою,
- позивачем і в листі з інформацією та документами, що направлено відповідачу, і в позовній заяві у цій справі вказано про факт направлення клієнту відповідного повідомлення про погодження заявки, а також про те, що вказане повідомлення містить електронний підпис позивача "Credit365" та надано відповідні докази: Реєстр (Log File) дій клієнта та TOB "АІА ФІНАНС ГРУП" в інформаційно-телекомунікаційній системі credit365.ua з укладення договору, копію самого повідомлення.
У запереченні на відповідь на відзив Нацкомфінпослуг підтримало раніше викладені у відзиві заперечення проти позовних вимог, просило у задоволенні вимог відмовити (т.2, а.с.114-123). Наголосила, що жодних документів, які б спростовували наявність виявленого Нацкомфінпослуг порушення, а саме: дотримання порядку акцептування пропозиції в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єктом інформаційної комерції, який пропонує укласти електронний договір, позивачем не було додано ні до відповіді на відзив, ні до позовної заяви, що свідчить про безпідставність заявлених позовних вимог. Таким чином, твердження позивача про те, що сторонами додержана письмова форма договору, а тому висновки Нацкомфінпослуг щодо недотримання процедури його укладення ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права спростовано вищенаведеним.
У додаткових поясненнях представник позивача наголосив що "виявлене Нацкомфінпослуг порушення" згідно оскаржуваного Розпорядження полягає не в "дотриманні порядку акцептування пропозиції", як це заявляє представник відповідача, а в "наданні фінансової позики не на підставі договору". Цей момент має істотне значення, оскільки "дотримання порядку акцептування пропозиції" взагалі не є порушенням статті 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" (т.2, а.с.125-129).
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.03.2021 замінено Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, правонаступником, яким є Національний банк України (далі - відповідач, Національний банк України, НБУ) (т.2 а.с.168).
У подальшому, відповідно до пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13.12.2022 №2825-IX, ця справа передана на розгляд та вирішення Сумському окружному адміністративному суду.
До Сумського окружного адміністративного суду справа надійшла 13.03.2025 та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано для розгляду судді Шевченко І.Г., ухвалою якої від 21.03.2025 справу прийнято до розгляду, ухвалено здійснювати розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 08.04.2025 (т.2, а.с.183).
Ухвалою суду від 26.03.2025 забезпечено участь представника позивача при розгляді справи у режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку (т.2, а.с.199), а ухвалою суду від 28.03.2025 - забезпечено участь представника відповідача при розгляді справи у режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку (т.2, а.с.225).
Підготовчі засідання 08.04.2025, 24.04.2025 відкладалися, у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги у Сумській області на 24.04.2025 та 23.06.2025 відповідно (т.2, а.с.229, т.3, а.с.30).
У порядку підготовчого провадження сторонам встановлювалися строки для подання заяв по суті спору. Зокрема, відповідачем подано відзив (т.2, а.с.44-51) та заперечення на відповідь на відзив, а позивачем - відповідь на відзив (т.2, а.с.93-101) та додаткові пояснення (т.2 а.с.125-129).
У поясненні представник Національного банку України підтримала раніше викладену Нацкомфінпослуг позицію, проти позовних вимог заперечувала та у їх задоволенні просила суд відмовити (т.3, а.с.1).
Представник позивача у поясненні підтримав раніше викладену позицію представника ТОВ "АІА ФІНАНС ГРУП", просив їх задовольнити з огляду на актуальність спору для позивача (т.3, а.с.42-43).
Ухвалою суду від 23.06.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у засіданні на 21.07.2025, розгляд справи по суті ухвалено здійснювати колегією у складі трьох суддів (т.3, а.с.36).
Судові засідання 21.07.2025, 13.10.2025 та 13.11.2025 відкладалися та в засіданні (13.10.2025) оголошувалася перерва, у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги у Сумській області та у зв`язку з перебуванням одного зі складу колегії суддів у відпустці на 13.10.2025, 13.11.2025 та 25.11.2025 відповідно (т.3 а.с.47, 66-71, 75).
В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав, просив колегію їх задовольнити з підстав, викладених у заявах по суті спору та додаткових поясненнях.
Представник Національного банку України просила відмовити у задоволенні позову з огляду на його необґрунтованість з підстав, викладених у раніше поданих Нацкомфінпослуг заявах по суті спору та поясненнях Національного банку України.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів встановила наступне.
У судовому засіданні встановлено, що ТОВ АІА ФІНАНС ГРУП є фінансовою установою та у спірний період здійснювало діяльність на ринку фінансових послуг за наступними видами діяльності: Надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення), н. в. і. у. (основний) (код КВЕД 64.99); Інші види грошового посередництва (код КВЕД 64.19); Фінансовий лізинг (код КВЕД 64.91); Інші види кредитування (код КВЕД 64.92); Інша допоміжна діяльність у сфері фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення (код КВЕД 66.19). Вказане вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Так, між ТОВ АІА ФІНАНС ГРУП, як Кредитодавцем, укладено з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем з Позичальниками, електронні договори про надання кредиту, а саме із ОСОБА_1 - договір №1681887 від 11.03.2018 (т.1, а.с.36-58), із ОСОБА_2 - договір №1692368 від 05.04.2018 (т.1, а.с.76-99), із ОСОБА_3 - договір №1804828 від 07.12.2018 (т.1, а.с.116-144), із ОСОБА_4 - договір № 1717156 від 01.06.2018 (т.1, а.с.157-180), із ОСОБА_5 - договір №1820198 від 03.01.2019 (т.1, а.с.193-225), із ОСОБА_6 - договір №1735134 від 14.07.2018 (т.2, а.с.8-31).
Згодом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 звернулися до Нацкомфінпослуг щодо врегулювання взаємовідносин з ТОВ АІА ФІНАНС ГРУП (т.1,а.с. 12, т.2, а.с.65-83).
У зв`язку із надходженням цих звернень, Нацкомфінпослуг надіслало на адресу позивача вимогу щодо надання інформації та документів.
На вимогу Нацкомфінпослуг позивач 27.03.2019 та 01.04.2019 надав відповідні пояснення та документи (т.1, а.с.28-231, т.2, а.с.1-38).
15.04.2019 Нацкомфінпослуг склала акт від 15.04.2019 №547/16-5/15 (т.1, а.с.11-17) про правопорушення, вчинені ТОВ АІА ФІНАНС ГРУП на ринку фінансових послуг, яким встановлено, що за результатами розгляду оферти ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП», перевіряючими встановлено, що вона не містить істотних умов, передбачених законодавством для договору про надання коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту, а саме: прізвище, ім`я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги та її адресу; розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків (строк на який наданий кредит, сума кредиту, проценти за користування кредитом); строк дії договору, а самі договори із вказаними позичальниками не є підписаними, що є порушенням частини першої статті 11, статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».
За таких обставин, перевіряючі дійшли висновку, що укладені договори є такими, що не прирівнюються до договорів, укладених у письмовій формі. Отже, ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» фактично надало позику громадянам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 шляхом безготівкового переказу, не на підставі договору. У зв`язку з цим відповідачем зроблено висновок, що ТОВ АІА ФІНАНС ГРУП надало фінансову послугу з порушенням ч.1 ст.6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" №2664-III, відповідно до якої фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору (т.1, а.с.11-17).
На підставі вказаного вище акта 28.05.2019 Нацкомфінпослуг винесено розпорядження №964 Про застосування заходу впливу до ТОВ АІА ФІНАНС ГРУП, яким зобов`язано ТОВ АІА ФІНАНС ГРУП усунути порушення законодавства про фінансові послуги та повідомити Нацкомфінпослуг про усунення порушень, з наданням підтверджуючих документів у термін до 27.06.2019 включно (т.1, а.с.18-20).
Не погоджуючись із розпорядженням Нацкомфінпослуг від 28.05.2019 №964, позивач звернувся із цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, колегія суддів вказує наступне.
Указом Президента України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг» від 23.11.2011 № 1070/2011, утворено Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг та затверджено Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, чинного на час виникнення спірних правовідносин (далі - Положення № 1070/2011).
Згідно із пунктами 1, 2 Положення № 1070/2011 Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (Нацкомфінпослуг), є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президенту України, підзвітним Верховній Раді України.
Нацкомфінпослуг здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг у межах, визначених законодавством.
Нацкомфінпослуг у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами та дорученнями Президента України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.
Загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг встановлював чинний у спірний період Закон України від 12.07.2001 № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (далі - Закон № 2664-III), відповідно до пунктів 10, 12 частини першої статті 28 якого, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, Нацкомфінпослуг у межах своєї компетенції, у разі порушення законодавства про фінансові послуги, нормативно-правових актів національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу та накладає адміністративні стягнення; надсилає фінансовим установам та саморегулівним організаціям обов`язкові до виконання розпорядження про усунення порушень законодавства про фінансові послуги та вимагає надання необхідних документів.
Статтею 39 цього Закону у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, було визначено, що у разі порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу відповідно до закону.
Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, обирає та застосовує заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення, враховуючи наслідки порушення та наслідки застосування таких заходів.
Положення № 2319 визначає порядок провадження у справах про порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг (далі - справи про правопорушення), механізм прийняття рішень Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі - Нацкомфінпослуг) про застосування заходів впливу та їх оскарження (абз. 2 пункт 1.1 Положення №2319).
Приписами пункту 1.5 Положення № 2319 визначено, що дані та інформація про ознаки порушення законодавства про фінансові послуги може міститися, зокрема, в матеріалах, отриманих на письмову вимогу Нацкомфінпослуг про надання необхідних документів та інформації.
Посадова особа Нацкомфінпослуг при виявленні порушення законодавства про фінансові послуги, за яке застосовується захід впливу, складає акт про правопорушення (пункт 1.11 Положення № 2319).
Належним чином оформлені акт про правопорушення, рішення Нацкомфінпослуг або уповноваженої особи Нацкомфінпослуг про результати розгляду справи про правопорушення вважається надісланим особі, якщо їх надіслано поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається особисто керівнику чи уповноваженій особі під підпис (пункт 1.12 Положення № 2319).
Відповідно до статті 40 Закону № 2664-III, яка кореспондується із Підпунктом 1 пункту 2.1 Положення № 2319, Нацкомфінпослуг може застосовувати такі заходи впливу, як зобов`язати порушника вжити заходів для усунення порушення.
Пунктом 2.2. Положення № 2319 передбачено, що рішення про зобов`язання порушника вжити заходів для усунення порушення оформляється письмовим розпорядженням (приписом) Нацкомфінпослуг. Метою застосування даного заходу впливу є усунення особою у визначений у розпорядженні (приписі) строк виявлених порушень законодавства про фінансові послуги.
Розгляд справ про правопорушення та застосування заходів впливу, передбачених підпунктами 1, 2, 4 - 9 пункту 2.1 розділу II цього Положення, належить до повноважень Нацкомфінпослуг як колегіального органу (пункт 3.1 Положення №2319).
За приписами пункту 4.20 Положення № 2319 за результатами розгляду справи про правопорушення Нацкомфінпослуг або уповноважена особа Нацкомфінпослуг приймає одне з таких рішень: про застосування заходу впливу.
Судом установлено, що Нацкомфінпослуг за результатами розгляду справи про порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, було вирішено застосувати до ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» захід впливу у спосіб зобов`язання суб`єкта господарювання - усунути порушення законодавства про фінансові послуги, а також повідомити Нацкомфінпослуг про усунення порушення з наданням підтверджуючих документів у термін до 27.06.2019 включно.
Зі змісту оскаржуваного розпорядження вбачається, що застосування обраного заходу впливу пов`язано із тим, що за висновками перевіряючих, ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» було здійснено надання фінансових послуг, а саме: надання коштів у позику, у т.ч., на умовах фінансового кредиту ОСОБА_1 - договір №1681887 від 11.03.2018 (т.1, а.с.36-58), ОСОБА_2 - договір №1692368 від 05.04.2018 (т.1, а.с.76-99), ОСОБА_3 - договір №1804828 від 07.12.2018 (т.1, а.с.116-144), ОСОБА_4 - договір № 1717156 від 01.06.2018 (т.1, а.с.157-180), ОСОБА_5 - договір №1820198 від 03.01.2019 (т.1, а.с.193-225), ОСОБА_6 - договір №1735134 від 14.07.2018 (т.2, а.с.8-31), шляхом укладення електронних договорів з допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи (далі ІТС), у порядку, що не відповідає статтям 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», частини другої статті 639, статті 1055 Цивільного кодексу України.
Таким чином, недоліки ІТС, за допомогою якої ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» здійснювало укладення Договорів, призвели до фактичного надання позивачем фінансових послуг не на підставі договору.
Отже, перевіряючі констатували надання позивачем фінансових послуг з порушенням частини першої статті 6 Закону № 2664-III.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками Нацкомфінпослуг, беручи до уваги таке.
Частина перша статті 6 Закону № 2664-III, порушення якої, як стверджує Нацкомфінпослуг, допущено позивачем, встановлює, що фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору.
Загальні положення про правочини закріплені в Цивільному кодексі України (далі ЦК України), за правилами частини першої статті 205 якого, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Судом установлено, що ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» надано фінансову послугу ОСОБА_1 - договір №1681887 від 11.03.2018 (т.1, а.с.36-58), ОСОБА_2 - договір №1692368 від 05.04.2018 (т.1, а.с.76-99), ОСОБА_3 - договір №1804828 від 07.12.2018 (т.1, а.с.116-144), ОСОБА_4 - договір № 1717156 від 01.06.2018 (т.1, а.с.157-180), ОСОБА_5 - договір №1820198 від 03.01.2019 (т.1, а.с.193-225), ОСОБА_6 - договір №1735134 від 14.07.2018 (т.2, а.с.8-31), шляхом обрання форми укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи. Тобто зазначені договори, у розумінні вказаних вище норм Цивільного кодексу України, є такими що укладені сторонами в електронній формі.
Також суд звертає увагу на те, що порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем встановлює Закон України від 03.09.2015 № 675-VIII «Про електронну комерцію» (далі - Закон № 675-VIII), який також визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У відповідності до частини третьої статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Також частиною шість статті 11 цього Закону встановлено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:
- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Отже, відповідно до цієї норми одним із способів акцептування клієнтом-позичальником пропозиції позикодавця укласти електронний договір є вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону № 675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII).
Стаття 12 Закону № 675-VIII (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції.
Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З зазначеного вбачається, що укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
У вказаних справах Верховним Судом було встановлено, що до позивача - суб`єкта господарювання - надавача фінансових послуг Нацкомфінпослуг було застосовано заходи впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, а саме - надання коштів у позику шляхом укладання електронного договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи з порушенням вимог статей 11, 12 Закону № 675-VIII, частини другої статті 639, статті 1055 Цивільного кодексу України.
Згідно із частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У цій справі, що розглядається, судом установлено, що на виконання вимог Нацкомфінпослуг щодо надання інформації та документів по взаємовідносинам з фізичними особами, згідно із зазначеними у таких вимогах договорами, ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» надало Нацкомфінпослуг інформацію та документи, у яких, окрім іншого, викладено процес отримання позики фізичними особами - клієнтами Товариства.
Ця інформація та документи, на її підтвердження, надавалась Товариством й під час розгляду цієї справи (т.1, а.с.28-231, т.2, а.с.1-38).
Зазначаючи про дотримання ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» вимог законодавства у сфері фінансових послуг, позивач вказував на те, що порядок укладання електронного договору включав у себе наступні етапи: ідентифікацію попередньо зареєстрованого клієнта в інформаційно-телекомунікаційній системі credit365.ua; формування клієнтом засобами інформаційно-телекомунікаційної системи credit365.ua на умовах публічної пропозиції (Оферти) позивача заявки на отримання кредиту, що містить, враховуючи посилання (та гіперпосилання) на Оферту, всі істотні умови договору з клієнтом (в тому числі індивідуальні відомості про клієнта: ПІБ, РНОКПП, місце проживання, контактні дані, а також суму кредиту, строк кредиту розмір плати за кредит та ін.); підписання клієнтом вказаної вище заявки електронним підписом одноразовим ідентифікатором (що надсилається клієнту через відповідне SMS-повідомлення та вводиться клієнтом у спеціальне поле на сторінці підписання заявки); погодження позивачем заявки клієнта, що підтверджується двома діями: перерахування клієнту грошових коштів у сумі договору з клієнтом з відповідним призначенням платежу та направленням клієнту повідомлення про погодження заявки з копією погоджених умов у вкладенні підписану електронним підписом позивача.
На підтвердження вказаних дій позивачем надано, зокрема, копії знімків екрану щодо порядку укладення договору в ІТС, а також Реєстри (Log File) дій клієнта та позивача в ІТС, складених, за запропонованим Нацкомфінпослуг на власному сайті зразком, за кожним із укладеним договорів (т.1, а.с.21-25,58,99,144,180,225, т.2, а.с.31,102-103).
Зміст таких дій, як це підтверджують досліджені судом докази, чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено пропозицію укласти договір позики, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею, зокрема, на вебсторінці сервісу в мережі Інтернет (т.1, а.с.21-25).
Обставини, встановлені у справі № 209/2294/19, стосуються особи, яка входить до числа ініціаторів перевірки ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» з питань відповідності укладених кредитних договорів, у т.ч. договору про надання кредиту № 1692368 від 05.04.2018, положенням Закону України «Про електронну комерцію» та ЦК України.
Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, дана норма визначає преюдиційні підстави звільнення осіб, які беруть участь у справі, від доказування обставин з метою досягнення процесуальної економії - за наявності цих підстав у суду не буде необхідності досліджувати докази для встановлення певних обставин.
Враховуючи вищевикладене, обставини, які стали підставою для прийняття відповідачем оскарженого Розпорядження, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
При цьому щодо доводів відповідача про те, що розпорядження вичерпало свою дію, у зв`язку із закінченням терміну його виконання, і його скасування у судовому порядку жодним чином не призведе до настання наслідків, суд зауважує, що відповідно до статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
У свою чергу, відповідно до пункту 5.1 Положення №2319 рішення Нацкомфінпослуг про застосування заходу впливу, передбаченого підпунктом 3 пункту 2.1 розділу ІІ цього Положення, може бути оскаржене особою до Нацкомфінпослуг як колегіального органу або до суду, а рішення Нацкомфінпослуг про застосування заходів впливу, передбачених підпунктами 1, 2, 4 - 9 пункту 2.1 розділу ІІ цього Положення, - до суду.
Таким чином, право на оскарження рішення Нацкомфінпослуг про застосування заходів впливу прямо було передбачено чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством, за відсутності будь-яких умов, у тому числі в частині закінчення термінів усунення порушення, при цьому закінчення термінів усунення порушення, не свідчить про правомірність прийнятого розпорядження чи спростування встановлених у ньому обставин чи висновків, та не позбавляє суб`єкта господарювання права на його оскарження.
У своїх додаткових доводах представник позивача наголошував на тому, що оскаржуване розпорядження, яким встановлено нікчемність договорів, укладених з позичальниками, несе для позивача фінансові ризики, а також може мати негативні наслідки, під час проведення процедури перевірки для повторного отримання Товариством ліцензії на надання фінансових послуг (т.3,а.с.42-43).
Оскаржуване розпорядження контролюючого органу породжує правові наслідки (зокрема обов`язки) для свого адресата, відтак воно наділене рисами правового акту індивідуальної дії (з урахуванням її змістовної складової, незалежно від форми документу, в якому вона міститься) і як такий акт, може бути предметом судового контролю в порядку адміністративного судочинства у разі звернення із відповідним позовом.
Відтак, вказані вище доводи представника відповідача суд не приймає до уваги.
Враховуючи встановлені судом обставини у справі та досліджені докази, беручи до уваги встановлену розглядом цієї справи відсутність у діях Товариства порушення вимог законодавства про надання фінансових послуг та недоведеність Нацкомфінпослуг та його правонаступником - НБУ законності оспорюваного розпорядження, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване розпорядження прийнято необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому воно не може відповідати критеріям правомірності, визначених в частині 2 статті 2 КАС України, у зв`язку з чим позовні вимоги про визнання протиправним та скасування розпорядження Нацкомфінпослуг від 28.05.2019 № 964 підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до частини1 статті 139 КАС України При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи, що позовні вимоги задоволено, колегія суддів вважає необхідним стягнути на користь позивача у рахунок повернення сплачений судовий збір у розмірі 1921грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Визнати протиправним та скасувати розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 28.05.2019 № 964 "Про застосування заходу впливу до Товариства з обмеженою відповідальністю "АІА ФІНАНС ГРУП".
Стягнути з Національного Банку України за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АІА ФІНАНС ГРУП" 1921грн. судового збору.
Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 09.12.2025.

Головуючий суддя І.Г. Шевченко

Судді Л.М. Опімах

О.О. Осіпова