Справа № 160/1088/25
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 грудня 2025 року м. Дніпросправа № 160/1088/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.,

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАТ «Автомир» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 року (суддя Луговська Г.В.) в справі № 160/1088/25 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАТ «Автомир» про стягнення заборгованості з фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі ГУ ПФУ) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАТ «Автомир» про стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком №2 за період березень 2018 року - січень 2022 року у розмірі 2 449,89 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю ЗАТ Автомир на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком №2 за період березень 2018 - січень 2022 року у розмірі 2 449,89 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апелянт вказує, що ТОВ «ЗАТ «Автомир», яке є правонаступником ЗАТ «Автомир», є самостійною юридичною особою, жодним чином не пов`язано з ВАТ АТП 11257, не є його правонаступником, не відповідає за його зобов`язаннями.

ОСОБА_1 ніколи не працював та, відповідно, не набув пільговий пенсійний стаж на ТОВ «ЗАТ «Автомир» або підприємстві, правонаступником якого є ТОВ «ЗАТ «Автомир», тому у останнього відсутній обов`язок компенсувати витрати по виплаті та доставці пенсій.

ТОВ «ЗАТ «Автомир» видано довідку від 13.02.2017, відповідно до якої ОСОБА_1 працював на посаді газоелектрозварювальника на виробництві авторемонтної майстерні Дніпропетровської автоколони 2247, тобто на іншому підприємстві.

Відповідно до довідки №251 від 2017 року Дніпропетровська автоколона 2247 згідно з наказом №91 від 29.04.1986 перейменована в Дніпропетровське автотранспортне підприємство 21257, яке, в свою чергу, згідно з наказом №286 від 29.12.1987 перейменовано у Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11257. Згідно з наказом №12/322-АО від 30.09.1997 Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11257 перетворено на Відкрите акціонерне товариство «АТП-11257», в подальшому визнано банкрутом та ліквідовано.

У зв`язку з ліквідацією ВАТ «АТП-11257» всю архівну документацію передано на зберігання до ЗАТ «Автомир» та надано останньому право видачі довідок соціального характеру, що підтверджується листом Державного міського архіву виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №И-85 від 28.11.2001 р., тобто на відповідача покладено обов`язок лише зберігати архівну документацію ВАТ «АТП-11257» та видавати довідки соціального характеру.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга має бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що станом на момент судового розгляду справи за відповідачем рахується заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, що підлягають відшкодуванню, призначених особам, які були зайняті на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно пунктів б - з статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за період березень 2018 - січень 2022 року у розмірі 2449,89 грн., яка не сплачена.

Вказане підтверджується матеріалами справи, а саме: копіями розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Доказів оскарження означених розрахунків відповідачем не надано, будь-яких заперечень проти сум, що визначені у розрахунках, від відповідача до суду також не надходило, тому суд першої інстанції вважав, що такі суми є узгодженими.

З урахування того, що відповідачем не надано доказів сплати коштів, призначених на покриття витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених застрахованим особам, суд першої інстанції вважав правомірним стягнення з відповідача заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у загальному розмірі 2 449,89 грн.

Суд визнає висновок суду першої інстанції неправильним, зробленим внаслідок неповного встановлення обставин справи, що потягло за собою неправильне вирішення справи.

Судом встановлено, що ГУ ПФУ заявлено до стягнення з ТОВ «ЗАТ «Автомир» фактичні витрати на виплату та доставку пенсії, призначеної на пільгових умовах за списком № 2 ОСОБА_1 .

Позивачем направлено ТОВ «ЗАТ «Автомир» розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, які отримані відповідачем, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 7-18).

Відповідачем не відшкодовано ГУ ПФУ фактичні витрати на виплату та доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за період з березня 2018 року по січень 2022 року у розмірі 2449,89 грн.

Виходячи з довідки №250 від 13 лютого 2017 року, уточнюючої особливий характер роботи та умови праці, необхідних для призначення пільгової пенсії ОСОБА_1 , яка видана ТОВ «ЗАТ «Автомир» (), ОСОБА_1 працював в Дніпропетровській автоколоні №2247.

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 наказом № 185-к від 25 липня 1979 року ОСОБА_1 прийнятий на посаду електрогазозварювальника 4 розряду до Дніпропетровської автоколони №2247, наказом 286-к від 21 листопада 1979 року ОСОБА_1 звільнено на підставі ст. 38 КзпП (за власним бажанням) з посади електрогазозварювальника Дніпропетровської автоколони №2247.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від № 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) регулюються принципи, засади, механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, питання призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.

Законом України від 31 травня 2005 року № 2613-IV, який набрав чинності 01 січня 2006 року, внесено зміни до розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV.

За змістом пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Покриття витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та частин другої і третьої статті 114 цього Закону до досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26 цього Закону, здійснюється у такому порядку:

підприємства та організації (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та частини другої статті 114 цього Закону, - до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону за раніше діючим порядком;

за рахунок коштів Державного бюджету України пенсії, призначені особам відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (стосовно осіб, які на дату відшкодування віднесені до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, статті 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пунктів 2-8 частини другої статті 114 цього Закону (стосовно осіб, які працювали у сільськогосподарських товаровиробників, які на дату відшкодування віднесені до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) та частини третьої статті 114 цього Закону.

У разі недостатності зазначених коштів фінансування суми, якої не вистачає для повного покриття витрат на виплату та доставку таких пенсій, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

На момент набрання чинності Законом № 1058-IV питання щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», було врегульовано Законом України від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 400/97-ВР), відповідно до пунктів 1 та 2 статті 1 якого відповідач є платником збору на обов`язкове державне пенсійне забезпечення.

Питання стягнення заборгованості зі сплати внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески), сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України, нарахування і сплати фінансових санкцій та пені, а також відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах визначаються Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 64/8663 (далі Інструкція).

Згідно з пунктом 6.1 Інструкції для підприємств та організацій (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України) відшкодуванню підлягають фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»:

особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за Списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України;

особам, які були зайняті на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів б-з статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення та пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до пункту 6.3 Інструкції у разі ліквідації або зміни власника підприємства суми зазначених витрат Пенсійному фонду вносять правонаступники.

За положеннями пункту 6.4 Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Відповідно до пункту 6.5 Інструкції розрахунки формуються програмними засобами Інтегрованої комплексної інформаційної системи (ІКІС) Пенсійного фонду України до 01 січня поточного року та протягом місяця з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії (підсистема «Призначення та виплата пенсій на базі електронної пенсійної справи» (ППВП ЕПС)) за даними відомостей, сформованих згідно з додатком 8. Уповноважені особи підписують розрахунки та передають їх підрозділам, відповідальним за направлення їх платникам.

Пунктом 6.7 Інструкції передбачено, що підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії.

Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Отже, витрати на виплату та доставку пенсій, призначених особам відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за списком № 2, покриваються підприємствами та організаціями, з якими відповідні особи перебували у трудових правовідносинах, а у разі ліквідації або зміни власника підприємства суми зазначених витрат Пенсійному фонду вносять правонаступники.

Позивачем складені розрахунки фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, які направлені відповідачу.

Відповідачем не відшкодовано суму фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за березень 2018 року - січень 2022 року у розмірі 2 449,89 грн з тих підстав, що пільговий стаж пенсіонером ОСОБА_1 набуто не в ТОВ «ЗАТ «Автомир» або підприємствах, правонаступником яких є ТОВ «ЗАТ «Автомир».

Судом встановлено, що ТОВ «ЗАТ «Автомир» видано довідку від 13 лютого 2017 року, відповідно до якої ОСОБА_1 працював на посаді газоелектрозварювальника на виробництві авторемонтної майстерні Дніпропетровської автоколони 2247.

Відповідно до довідки №251 від 2017 року Дніпропетровська автоколона 2247 згідно з наказом №91 від 29.04.1986 року перейменована в Дніпропетровське автотранспортне підприємство 21257, яке в подальшому наказом №286 від 29.12.1987 року перейменовано у Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11257. Згідно з наказом №12/322-АО від 30.09.1997 року Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11257 перетворено у Відкрите акціонерне товариство «АТП-11257», в подальшому визнано банкрутом та ліквідовано.

Листом державного міського архіву виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 28 листопада 2001 року № 18-85 повідомлено ліквідатора Дніпропетровського відкритого акціонерного товариства АТП № 11257, що у зв`язку із банкрутством та ліквідацією ВАТ «Дніпропетровське АТП № 11257» державний міський архів не заперечує проти прийняття ЗАТ «Автомир» на зберігання документів ВАТ «АТП № 11257» із наступною видачею довідок соціального характеру.

Відповідно до витягу з ЄДРПОУ стосовно ЗАТ «Автомир», яке в подальшому реорганізовано у ТОВ «ЗАТ «Автомир», ця юридична особа не є правонаступником будь-яких юридичних осіб.

Відповідачем повідомлявся позивач про те, що ОСОБА_1 ніколи не перебував у трудових відносинах з відповідачем, тому у відповідача не виник обов`язок із відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Оскільки ОСОБА_1 не перебував в трудових правовідносинах із ЗАТ «Автомир» та ТОВ «ЗАТ «Автомир», ОСОБА_1 набув пільговий стаж не у ТОВ «ЗАТ «Автомир», ТОВ «ЗАТ «Автомир» не є правонаступником ВАТ «Дніпропетровське АТП № 11257» (Дніпропетровської автоколони 2247), суд доходить до висновку, що у відповідача відсутній обов`язок із відшкодування витрат на виплату та доставку пільгової пенсії, яка виплачується ОСОБА_1 .

Висновок суду першої інстанції стосовно наявності у відповідача такого обов`язку зроблений у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

При цьому суд зауважує, що позивач діяв не в повній мірі добросовісно, не повідомивши суд першої інстанції про інформацію, яка надавалась йому ТОВ «ЗАТ «Автомир», стосовно того, що ОСОБА_1 не перебував у трудових правовідносинах з відповідачем, а довідка про підтвердження пільгового стажу видана відповідачем у зв`язку з тим, що у відповідача перебувають на зберіганні документи ліквідованого ВАТ «Дніпропетровське АТП № 11257» (Дніпропетровської автоколони 2247).

Підсумовуючи викладене, суд доходить до висновку, що у ТОВ «ЗАТ «Автомир» відсутній обов`язок з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгової пенсії, яка виплачується ОСОБА_1 , відповідно, відсутні підстави для задоволення позову.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, не доведеними є обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини шостої статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАТ «Автомир» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 року в справі № 160/1088/25 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 року в справі № 160/1088/25 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАТ «Автомир» про стягнення заборгованості з фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, скасувати.

Ухвалити у справі № 160/1088/25 нове рішення.

У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАТ «Автомир» про стягнення заборгованості з фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 08 грудня 2025 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 08 грудня 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов