Справа № 521/15933/25
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2025-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2025 р.м. ОдесаСправа № 521/15933/25

Категорія: 113060000Головуючий у суді І інстанції: Шевчук Н. О. час і місце ухвалення: письмове провадження, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідачаСеменюка Г.В.
суддів: Федусика А.Г.
Шляхтицького О.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою адвокатки Салманової-Похилої Фатіми Абдурахманівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Хаджибейського районного суду міста Одеси від 23 вересня 2025 року про повернення позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення

в с т а н о в и В:

10 вересня 2025 року до суду першої інстанції надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якій просив:

- скасувати постанову від 05.08.2025 №14449 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), якою на ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 17000 грн;

- справу про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП закрити.

Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 12 вересня 2025 року позов ОСОБА_1 залишено без руху, у зв`язку з пропуском десятиденного строку звернення до суду з позовом про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого частиною 2 статті 286 КАС України. При цьому, позивач не заявляв клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Так, суд першої інстанції констатував, що позивачем в порядку адміністративного судочинства оскаржується постанова суб`єкта владних повноважень №14449 від 05.08.2025, яку позивачем отримано 05.08.2025 під особистий підпис.

Тобто, враховуючи вимоги частини 2 статті 286 КАС України, відлік початку процесуального строку на оскарження спірної постанови почався з 06.08.2025 та закінчився 15.08.2025.

Разом з цим, суд першої інстанції надав оцінку накладній кур`єрської служби доставки ТОВ «Двадцять п`ять годин» №2474, яка надана позивачем в якості підстави для поновлення строку звернення до суду з даним позовом.

Суд відзначив, що з цієї накладної вбачається, що позовну заяву було відправлено адвокаткою Салмановою-Похилою Фатімою Абдурахманівною на адресу Хаджибейського районного суду міста Одеси з Вінницької області, місто Бершадь 14.08.2025 саме через вказану вище Кур`єрську службу доставки ТОВ «Двадцять п`ять годин». До Хаджибейського районного суду міста Одеси вказана поштова кореспонденція надійшла 10.09.2025.

Суд указав, що в поштовому пакеті відсутній розрахунковий документ на підтвердження надання послуг поштового зв`язку, а також відсутній відбиток поштового штемпеля про прийняття поштової кореспонденції.

Окрім того, суд звернув увагу на те, що аналіз дат надіслання позову, його отримання судом свідчить про наявність істотних суперечностей. Зокрема, факти направлення позову 14.08.2025 та отримання його судом 10.09.2025 створюють обґрунтований сумнів щодо достовірності наданої накладної та фактичного часу передачі документів, з урахуванням навіть орієнтовного часу, відведеного на пересилання поштових відправлень в межах України.

Відтак, суд вважав, що надані позивачем позовна заява з додатками не надають можливості достеменно встановити здійснення поштового відправлення саме 14.08.2025 кур`єрською службою ТОВ «Двадцять п`ять годин», яка включена до переліку операторів поштового зв`язку.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про неможливість визначити дійсну дату звернення позивача з позовною заявою в порядку КАС України про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, що перешкоджає суду вирішити питання про пропущення/непропущення позивачем процесуального строку на звернення з адміністративним позовом.

Тому, суд указав, що позивачу слід надати або реальну дату надсилання позову до суду з підтверджуючими документами (поштовий штемпель, трек номер поштового повідомлення, який надасть можливість відслідкувати поштове повідомлення, тощо), або обґрунтоване клопотання про поновлення процесуального строку на звернення до суду з відповідним адміністративним позовом.

На виконання вимог даної ухвали, представниця позивача надала суду клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку звернення до суду у якому зазначила, що позивачем пропущений процесуальний строк для звернення до суду з позовом, оскільки останній не є особою з юридичною освітою, а тому звернувся за правничою допомогою до адвокатки Салманової-Похилої Фатіми Абдурахманівни, яка, у свою чергу, допустила пропуск процесуального строку з об`єктивних причин, а саме: вона є багатодітною матір`ю; 12.07.2025 пережила тяжкі пологи та до 15.08.2025 проходила курс лікування; двоє старших дітей з 12.07.2025 хворіли на бронхіт; адвокатка як ВПО зареєстрована у м. Бершадь Вінницької області.

Враховуючи наведене, адвокатка просила суд поновити строк для подання адміністративного позову у даній справі.

Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 23 вересня 2025 року в задоволенні клопотання адвокатки Салманової-Похилої Фатіми Абдурахманівни про поновлення строку звернення до суду з даним позовом відмовлено.

Позов ОСОБА_1 повернуто позивачу на підставі пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України, у зв`язку із застосуванням вимог частини 2 статті 123 КАС України.

Мотиви даної ухвали полягають у тому, що позивач пропустив десятиденний строк звернення до суду з даним позовом, передбачений частиною 2 статті 286 КАС України.

Також суд надав оцінку причинам пропуску строку, заявлених адвокаткою та визнав їх неповажними та такими, що не свідчать про можливість поновлення строку звернення до суду з даним позовом.

Не погодившись з даною ухвалою суду першої інстанції про повернення позову, посилаючись на порушення норм процесуального права, адвокатка Салманова-Похила Фатіма Абдурахманівна, діючи в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду та постановити нове рішення, яким поновити пропущений процесуальний строк на подачу адміністративного позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, адвокатка зазначає, що вона є багатодітною матір`ю п`ятьох дітей дві повнолітні студентки та троє малолітніх дітей, що підтверджується посвідченням багатодітних батьків.

12.07.2025 у неї були важкі пологи (кесарів розтин), що призвело до погіршення стану здоров`я розходження післяопераційних швів. Адвокатка протягом місяця лікувалась з приводу наслідків кесарівого розтину розходження післяопераційних швів (довідка з пологового будинку, обмінна карта про породіллю та про новонародженого, свідоцтво про народження).

Також указує на те, що двоє старших дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (двійня) 12.07.2025 хворіли гострий бронхіт/бронхіоліт, гостра інфекція верхніх дихальних шляхів, що підтверджується відповідними виписками із медичної карти амбулаторного хворого.

Також адвокатка вважає, що суд першої інстанції надав неправильну оцінку наданим доказам та помилково повернув позов позивачеві.

Відповідачі не скористались правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

У зв`язку з поданням апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви, справа судом апеляційної інстанції, відповідно до частини 2 статті 312 КАС України, розглянута в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Враховуючи, що в межах даної справи оскаржується рішення щодо притягнення до адміністративної відповідальності слід звернутися до вимог статті 286 КАС України, яка регулює особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини 2 статті 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

З аналізу зазначених положень процесуального закону слідує, що оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відбувається в десятиденний термін з дня її ухвалення.

Як правильно установив суд першої інстанції, оскаржувана постанова прийнята 05.08.2025 та цього ж дня позивач отримав її особисто (нарочно), що підтверджується власноручним підписом на спірній постанові.

Отже, останнім днем процесуального строку на оскарження спірної постанови, у контексті частини 2 статті 286 КАС України, є 15.08.2025.

Водночас, позов ОСОБА_1 надійшов до суду першої інстанції 10.09.2025, тобто з пропуском десятиденного строку звернення до суду, передбаченого частиною 2 статті 286 КАС України.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи ухвалу суду першої інстанції про повернення позову ОСОБА_1 , установив, що його адвокатка не заперечує факт пропуску десятиденного строку звернення до суду з даним позовом, однак вважає, що такий пропуск строку відбувся з поважних причин.

Частина 1 статті 121 КАС України передбачає, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Надаючи оцінку заявленим причинам пропуску строку звернення до суду з даним позовом, колегія суддів виходить з такого.

Так, адвокатка стверджує про те, що 12.07.2025 у неї були важкі пологи (кесарів розтин), що призвело до погіршення стану здоров`я розходження післяопераційних швів. Протягом місяця вона лікувалась з приводу наслідків кесарівого розтину розходження післяопераційних швів.

На підтвердження указаних доводів матеріали справи містять обмінну карту пологового будинку згідно якої пологи відбулись 12.07.2025 та виписана вона була на третій день після пологів, стан матері при виписці задовільний.

Отже, адвокатка Салманова-Похила Фатіма Абдурахманівна була виписана з пологового будинку не пізніше 16.07.2025.

Крім того, згідно довідки завідуючого відділенням Зороляк С. В. Салманова- ОСОБА_4 проходила курс лікування в умовах Бершадської ОЛІЛ з приводу розходження післяопераційних швів з 18.07.2025 по 15.08.2025.

Разом з цим, позовна заява у даній справі надійшла до суду першої інстанції лише 10.09.2025, тобто через двадцять п`ять днів після завершення повного курсу лікування.

У зв`язку з цим, колегія суддів не приймає посилання скаржниці на указану причину пропуску строку, оскільки незрозуміло з чим пов`язане таке зволікання після завершення лікування.

З приводу посилання скаржниці на хворобу дітей суд апеляційної інстанції указує, що діти лікувалися амбулаторно, а тому це не заважало представниці позивача підготувати позов. Крім того, відповідні виписки датовані 18.08.2025 та 29.08.2025, тобто це кінцева дата хвороби. Однак, з цих документів не вбачається дати початку хвороби дітей.

За таких умов, колегія суддів не може прийняти дані докази та підстави в якості поважних причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом.

Є також обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що наявність у адвокатки статусу багатодітної матері, а також наявність статусу ВПО не можуть бути самі по собі поважними причинами пропуску строку звернення до суду з позовом.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до правових висновків ЄСПЛ, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»).

Крім того, Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30.08.2006 року (справа Каменівська проти України), зазначив, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Тобто, інститут строків в адміністративному судочинстві сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, звернення до суду.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. До таких причин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Отже, у контексті забезпечення реалізації права на звернення до суду та вирішення питання поновлення строків на таке звернення поновлення строків може бути виправданим, якщо пропуск строку є поважний, об`єктивно незалежний від волі та поведінки особи.

Як зазначено в п.41 рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 р. у справі "Пономарьов проти України", вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим в пункті 47 Рішення ЄСПЛ, Високий Суд вказав, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі "Пономарьов проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 року у справі "Мушта проти України" зазначено: право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обставини, зазначені адвокатом позивача в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду не є непереборними та такими, що унеможливлюють вчасне звернення до суду з позовом, оскільки належних обґрунтувань та доказів на підтвердження наявності поважних причин його пропуску не наведено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущено порушення норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

За змістом частини 1 статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Керуючись статтями 241, 242, 243, 250, 311, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвокатки Салманової-Похилої Фатіми Абдурахманівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Хаджибейського районного суду міста Одеси від 23 вересня 2025 року про повернення позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Г.В. Семенюк
Судді А.Г. Федусик О.І. Шляхтицький