Справа № 280/8284/25
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року Справа № 280/8284/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Тетерюк Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, )

про визнання неправомірними і скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі позивач, ФОП ОСОБА_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач, ГУ ДПС у Запорізькій області), в якій позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить суд:

визнати неправомірними і скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Запорізькій області:

- № 8 від 20.03.2025 в частині застосування фінансової санкції в розмірі 73 101 грн за порушення пп. 1 ст. 17 Закону України № 265/95-ВР від 06.07.1995 р. "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", застосування фінансової санкції в розмірі 19 640 грн за порушення ст. 20 Закону України № 265/95-ВР від 06.07.1995 р. "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг",

- № 8 від 20.03.2025 р. про застосування фінансової санкції у розмірі 1020 грн за порушення п. 85.2 Податкового кодексу України.

Позовна заява подана представником позивача адвокатом Ямою Д.М., який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 17.04.2025 серія АР №1234934.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем проведено фактичну перевірку господарської одиниці, торгівельного павільйону, в якому здійснює господарську діяльність позивач, за наслідками якої встановлено порушення позивачем вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР (далі - Закон № 265/95-ВР) та п.85.2 ст. 85 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі - ПК України). Так, під час перевірки встановлено проведення розрахункових операцій на загальну суму 76,00 грн через платіжний термінал, але без застосування реєстратора розрахункових операцій (далі також РРО). Водночас позивач зазначає, що законодавством не встановлено обов`язку з`єднувати або поєднувати платіжний термінал (POS-термінал) з РРО/ПРРО під час його застосування, при проведенні розрахунків з використанням електронних платіжних засобів (платіжних карток). На думку позивача, дозволяється проводити розрахунки через РРО/ПРРО та платіжний термінал (POS-термінал), які між собою не поєднані або не з`єднані. У такому випадку те, що розрахунковий документ не буде містити інформацію про використання електронного платіжного засобу, а така інформація буде міститись у надрукованому сліпі (квитанції) безпосередньо друкованим пристроєм POS-термінала, не призведе до порушення вимог щодо форми та змісту розрахункового документа. Позивач вважає, що у зв`язку з тим, що законодавством не встановлено вимог в обов`язковому порядку з`єднувати та/або поєднувати РРО/ПРРО з платіжними POS-терміналами, відсутня і відповідальність за використання РРО/ПРРО, не з`єднаного з POS-терміналом. Також, перевіркою встановлено, що відповідно до бази даних Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій Державної податкової служби України (далі також СОД РРО ДПС) встановлено випадки створення РРО розрахункових документів при продажу алкогольних напоїв на загальну суму 48 658,00 грн, які повинні маркуватися марками акцизного податку (далі МАП), без реквізитів МАП. У відповідній графі почекових даних РРО відсутня інформація про серію та номер МАП. Водночас, позивач вважає, що відсутність будь-якої інформації в певній електронній системі та здійснення її доопрацювання є обов`язком розробників і користувачів цієї системи, до яких позивач не відноситься. Крім того, позивач зазначає, що акт перевірки не містить відомостей, у який спосіб в ході фактичної перевірки за місцем її проведення встановлені описані вище порушення законодавства в сфері застосування РРО та на підставі яких доказів відповідач прийшов до висновку, що на протязі року ці розрахункові документи не видавалися. Крім того вважає, що контролюючий орган безпідставно застосував до позивача штраф у розмірі 150% вартості проданих із порушенням товарів, оскільки такий штраф передбачений виключно за повторне вчинення правопорушення. Що стосується порушення ведення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації на суму 19 640,00 грн, позивач зазначає, що облік ТМЦ ведеться належним чином, що підтверджується відповідними накладними. Контролюючим органом не зафіксовано факту відсутності первинних документів або відмови в їх наданні. Також, щодо порушення пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України (далі також ПК України) позивач звертає увагу суду, що відповідач не вказав, у який спосіб і коли саме він довів свою вимогу особисто до ФОП ОСОБА_1 , тому, оскільки відповідного запиту позивач не отримував, він за законом звільнений від обов`язку надання документів. Просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 29.09.2025 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою судді від 06.10.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

13.10.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач висловлює незгоду із заявленими позовними вимогами. Зазначає, що ФОП ОСОБА_1 використовує на правах оренди господарську одиницю торговельний павільйон, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Позивачем 24.12.2024 отримано ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями №2401892 терміном дії з 12.01.2025 по 12.01.2026, зареєстровано реєстратор розрахункових операцій Mini-t 400ME (фіскальний номер ). З наказом та направленнями на проведення перевірки ознайомлено під підпис 07.02.2025 продавця ОСОБА_2 . Відповідно до п.80.4 статті 80 ПК України, перед початком фактичної перевірки торговельного павільйону, в якому здійснює діяльність позивач, була здійснена контрольно-розрахункова операція, а саме було придбано: 1 пляшку коньяку «Азнаурі» 3*, 0,1л. за ціною 55,00 грн. При цьому реєстратор розрахункових операцій не застосовувався та розрахунковий документ встановленої форми на суму 55,00 грн. не видавався. Даним фактом зафіксовано порушення п.1, п.2 ст.3 Закону України № 265/95-ВР. Крім цього, перевіркою встановлено не застосування реєстратора розрахункових операцій при проведенні розрахункових операцій у безготівковій формі на суму 76,00 грн. В ході фактичної перевірки позивача було роздруковано Х баланс з платіжного терміналу за 07.02.2025 (час 14:36) зі змісту та наявних реквізитів якого видно, що було проведено розрахункові операції платіжними картками на суму 76,00 грн через платіжний термінал без застосування РРО. З цього слідує, що платіжний термінал, встановлений в торговельному павільйоні, не є поєднаним або з`єднаним з РРО Mini-t 400ME. Також, в ході перевірки було досліджено інформацію з баз даних ДПС України (СОД РРО) за період з жовтня 2023 по січень 2025 року щодо створення в ПРРО позивача розрахункових документів при продажу підакцизних товарів (алкогольних напоїв) і встановлено факти проведення розрахункових операцій через РРО для підакцизних товарів із використанням режиму програмування без зазначення штрихового коду марки акцизного податку (серію та номер), а саме створення в ПРРО розрахункових документів при продажу алкогольних напоїв на загальну суму 48658,00 грн., які повинні маркуватися марками акцизного податку, без реквізитів МАП. У відповідній графі почекових даних ПРРО відсутня інформація про серію та номер МАП. Так, інформація, яка зберігається в СОД РРО відображає всі дані про проведені розрахункові операції та реквізити фіскального чека. Використання такої інформації є належною реалізацією контролюючим органом податкового контролю, як необхідний комплекс заходів, що забезпечує формування та реалізацію державної фінансової політики, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій та може бути самостійною підставою для висновків під час проведення фактичної перевірки. Крім викладеного, під час проведення фактичної перевірки позивача встановлено порушення пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР, а саме: порушення ведення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації на суму 19640,00 грн. Під час перевірки зняті фактичні залишки товарних запасів та складено відомість ТМЦ. 07.02.2025 особі, яка здійснювала розрахункові операції від імені ФОП ОСОБА_1 , продавцю ОСОБА_2 вручено під підпис запит про надання документів, що становлять предмет перевірки за період, що перевірявся. В ході перевірки не були надані в повному обсязі первинні документи на товар згідно відомості ТМЦ, які підтверджують походження товару та його оприбуткування. Відповідач зазначає, що діяв лише в межах діючого законодавства України, а позиція позивача, викладена у позовній заяві є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Просить відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою суду від 14.10.2025 витребувано від ГУ ДПС у Запорізькій області докази по справі (належним чином засвідчені копії), а саме: додаток до листа ДПС України від 26.02.2024 №5079/7/99-00-07-04-02-07, в якому зазначено ФОП ОСОБА_1 як суб`єкта господарювання, стосовно якого встановлено порушення законодавства, що зумовлюють необхідність проведення фактичної перевірки; доповідну записку в.о. начальника управління податкового аудиту ГУ ДПС у Запорізькій області Рулевської Олени від 04.02.2025 №454/08-01-07-08-06; докази на підтвердження факту ненадання позивачем документів до перевірки.

15.10.2025 відповідачем подано клопотання про долучення доказів по справі.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд зазначає таке.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФОП ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 05.09.2001 за номером 0000403. Основним видом діяльності позивача є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (КВЕД 47.11).

Позивач перебуває на податковому обліку в ГУ ДПС у Запорізькій області.

На адресу ГУ ДПС у Запорізькій області надійшов лист ДПС України від 26.02.2024 №5079/7/99-00-07-04-02-07 про можливі порушення законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, стосовно суб`єктів господарювання, що здійснюють продаж підакцизних товарів із незначними виторгами. Вказаним листом доручено за наявності підстав та відповідно до вимог пункту 80.2 статті 80 ПК України організувати та провести фактичні перевірки господарських об`єктів, наведених у додатку 1, серед яких ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , торгівельний павільйон за адресою: АДРЕСА_2 .

Доповідною запискою від 04.02.2025 №454/08-01-07-08-06 в.о. начальника управління податкового аудиту ГУ ДПС у Запорізькій області повідомив в.о. начальника ГУ ДПС у Запорізькій області, у тому числі, про надходження листа ДПС України від 26.02.2024 №5079/7/99-00-07-04-02-07 та виклав пропозицію про призначення в лютому 2025 року фактичних перевірок господарських одиниць, зазначених в додатку, у тому числі, ФОП ОСОБА_1 , торгівельний павільйон за адресою АДРЕСА_2 , за період з 07.10.2023 по день закінчення фактичної перевірки.

ГУ ДПС у Запорізькій області видано наказ від 06.02.2025 №235-п «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 », відповідно до якого, наказано провести з 06.02.2025 тривалістю не більше 10 діб фактичну перевірку торгівельного павільйону за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 , за період з 07.10.2023 по день закінчення фактичної перевірки, з метою дотримання норм законодавства, які є обов`язковими до виконання при здійснення оптової та роздрібної торгівлі підакцизними товарами; виявлення порушень установлених правил торгівлі підакцизними товарами; вимог законодавства, яке регулює ведення касових операцій; дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами); з питань цін та ціноутворення, а також дотримання вимог інших нормативно-правових актів, що регулюють обіг підакцизних товарів в Україні.

В якості підстав для призначення фактичної перевірки в наказі від 06.02.2025 №235-п наявне посилання на ст.19-1, ст.20, пп.75.1.3 п.75.1 ст.75, пп. 80.2.2, п. 80.2 ст. 80, п. 69.27, п. 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України, отримання листа ДПС України від 26.02.2024 №5079/7/99-00-07-04-02-07, яким повідомлено про можливі порушення законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, стосовно суб`єктів господарювання, які здійснюють продаж підакцизних товарів із незначними виторгами; доповідну записку в.о. начальника управління податкового аудиту ГУ ДПС у Запорізькій області Рулевської Олени від 04.02.2025 №454/08-01-07-08-06.

До початку проведення фактичної перевірки 07.02.2025 продавцю ОСОБА_2 вручено копію наказу від 06.02.2025 №235-п на проведення перевірки, а також пред`явленні направлення на перевірку від 06.02.2025 №303, №304 та службові посвідчення фахівців контролюючого органу, що підтверджується особистим підписом в розписках до направлень на перевірку.

Крім того, під час перевірки складено описи наявності готівки на місці проведення розрахунків, та знято інформацію з РРО загальну суму продажу за розрахунковими документами, виданими з початку робочого дня. Сума готівкових коштів на місці проведення розрахунків з урахуванням проведеної контрольної розрахункової операції (реєстратор розрахункових операцій (Х-звіті)) склала 762,00 грн, сума коштів, яка зазначена в денному звіті РРО склала 392,00 грн, невідповідність становить 315,00 грн.

Також, в ході перевірки 07.02.2025 продавцю ОСОБА_2 вручено запит про надання документів, що становлять предмет перевірки за період діяльності, що перевіряється.

Крім того, під час проведення перевірки продавець ОСОБА_2 надала письмові пояснення, в яких зазначила, що при продажу однієї пляшки коньяку «Азнаурі» 3 зір. 0,1 л за ціною 55,00 грн РРО не застосовувала та чек не видала, так як не встигла. У розрахунку платіжною карткою нею відмовлено, так як не встигла. Працює в торгівельному павільйоні за адресою АДРЕСА_2 , в якому здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 приблизно 3 роки.

За результатами проведеної перевірки складено акт фактичної перевірки від 14.02.2025 №1755/08/01/07/08/ НОМЕР_1 (далі Акт фактичної перевірки), яким встановлено такі порушення.

п.2.2.12 Проведення розрахункової операції без застосування РРО при продажу товарів (наданні послуг): 1-ї пляшки коньяку «Азнаурі» 3*, 0,1л. за ціною 55,00грн.

п.2.2.13 надання роздрукованого документу встановленої форми та змісту не видано.

п.2.2.19 Сума готівкових коштів на місці проведення розрахунків: з урахуванням проведеної контрольної розрахункової операції - 762,00 грн; сума коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій (загальна сума продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня) - 392,00 грн. Встановлено невідповідність сум готівкових коштів 315,00 грн (без урахування покупки)

п.2.2.20 Додаткова інформація про факти, встановлені в ході перевірки: при проведенні фактичної перевірки торгівельного павільйону за адресою: АДРЕСА_2 , в якому здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 встановлено:

1) Проведення розрахункової операції на повну суму покупки без застосування РРО, а саме при продажу 1 пляшки коньяку «Азнаурі» 3 зір. 0,1 л за ціною 55,00 грн, реєстратор розрахункових операцій не застосовувався та розрахунковий документ встановленої форми на суму 55,00 грн, не видавався.

2) Перевіркою встановлено реалізацію товарів за готівкові кошти на суму 315,00 грн, по яким розрахункові операції проведені без застосування РРО, а саме: згідно опису наявності готівки на місці проведення розрахунків в скриньці каси знаходились готівкові кошти у сумі 762,00 грн (в т.ч. покупка 55,00грн), при цьому згідно Х-звіту по РРО сума готівки коштів склала 392,00 грн. Таким чином встановлено не застосування РРО при проведенні розрахункових операцій на загальну суму 315,00 грн.

3) Перевіркою встановлено не застосування РРО при проведенні розрахункових операцій на суму 76,00 грн, а саме: згідно х-балансу з платіжного терміналу за 07.02.2025 об 14:36 в торгівельному павільйоні, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , проведено розрахункові операції платіжними картками на суму 76,00 грн. через платіжний термінал без застосування РРО.

4) Відповідно до баз даних ДПС України (СОД РРО) за період з жовтня 2023 року по січень 2025 року встановлення створення в РРО розрахункових документів при продажу алкогольних напоїв на загальну суму 48658,00 грн., які повинні маркуватися марками акцизного податку, без реквізитів МАП. У відповідній графі почекових даних РРО відсутня інформація про серію та номер МАП. Зведена інформація щодо розрахункових документів при продажу алкогольних напоїв без маркування МАП.

5) Порушення ведення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних записів на складах та/або за місцем їх реалізації на суму 19640,00 грн. Під час перевірки зняті фактичні залишки товарних запасів та складено відомості ТМЦ, яку підписано матеріально - відповідальною особою ОСОБА_2 . В ході перевірки не були надані первинні документи на товар згідно відомості ТМЦ, які підтверджують походження товару та його оприбуткування. В результаті чого порушено введення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних записів на складах та/або за місцем їх реалізації на суму 19 640,00 грн.

6) В порушення п. 52 ст. 85 ПК України посадовим особам контролюючого органу не надано до перевірки всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки за перевіряє мий період, а саме: до перевірки не надано книгу обліку доходів і витрат, банківські документи, первинні документи на товар, тощо.

Згідно з висновками Акту фактичної перевірки встановлено порушення позивачем вимог п.1, п.2, п.12 ст.3 Закону 265/95-ВР, п. 85.2 ст. 85 ПК України.

Особу яка здійснювала розрахункові операції від імені ФОП ОСОБА_1 , продавця ОСОБА_2 , було ознайомлено з актом та складено акт відмови від підписання та отримання акту перевірки № 422.

17.02.2025 Акт фактичної перевірки надіслано на адресу позивача поштою.

На підставі висновків Акту фактичної перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення №8 від 20.03.2025, яким до позивача застосовано штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг в загальному розмірі 93 268,50 грн.

Згідно розрахунку фінансових санкцій до податкового повідомлення-рішення №8 від 20.03.2025, штрафні санкції застосовані у такому розмірі:

- за порушення п.1 п.2 ст.3 Закону №265/95-ВР відповідальність передбачена п.1 ст.17 Закону №265/95-ВР 100% вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом товарів (робіт, послуг) за порушення вчинене вперше 136,00 грн х 100% = 55,00 грн;

- за порушення п.1, п.2 ст.3 Закону №265/95-ВР відповідальність передбачена п.1 ст.17 Закону №265/95-ВР 150% вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом товарів (робіт, послуг) за порушення вчинене вдруге 49049,00 грн х 150% = 73 573,50 грн;

- за порушення п.12 ст.3 Закону №265/95-ВР відповідальність передбачена ст.20 Закону №265/95-ВР 100 % вартості ТМЦ 19 640,00 грн.

За змістом позову позивач погоджується із застосованими фінансовими санкціями згідно з податковим повідомленням-рішенням №8 від 20.03.2025 в частині:

- проведення розрахункової операції без застосування реєстратора розрахункових операцій, а саме: при продажу 1 пляшки коньяку "Азнаурі", реєстратор розрахункових операцій не застосовано та розрахунковий документ встановленої форми на суму 55,00 грн не видавався, фінансова санкція 55 грн;

- не застосування реєстратора розрахункових операцій при проведенні розрахункових операцій на загальну суму 315,00 грн, фінансова санкція: 315 грн. х 150 % = 472,50 грн.

В іншій частині позивач вважає податкове повідомлення-рішення №8 від 20.03.2025 протиправним.

Також контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення №8 від 20.03.2025, яким до позивача застосовано штрафна (фінансові) санкції (штрафи) на підставі ст.121 ПК України в сумі 1020,00 грн за порушення п.85.2 ст.85 ПК України неподання в повному обсязі документів, що відносяться до перевірки.

Вважаючи протиправними вищезазначені податкові повідомлення-рішення в частині, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів частини 2 статті 2 КАС України, відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України визначено, що контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту, що відносяться до повноважень митних органів), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Згідно з підпунктом 19-1.1.16 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Умови, порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичних перевірок, строки проведення перевірок та оформлення їх результатів визначені статтями 75, 80, 81 ПК України.

За змістом абзацу 1 пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Стаття 80 ПК України унормовує порядок проведення фактичної перевірки.

Так, відповідно до приписів пункту 80.1 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Пунктом 80.2 статті 80 ПК України передбачено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:

80.2.2. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

Згідно з пунктом 80.4 статті 80 ПК України перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (пункт 80.5 статті 80 ПК України).

Згідно з пунктом 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції), такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Отже, фактична перевірка суб`єкта господарювання може бути проведена при дотриманні таких умов як наявність підстав для проведення фактичної перевірки та пред`явлення посадовими особами податкового органу необхідного пакету документів.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду ухвалив постанови від 26 березня 2024 року у справі № 420/9909/23, від 28 травня 2024 року у справі № 280/1431/23, у яких сформулював висновки, які мають забезпечити єдиний підхід у правозастосуванні підпунктів 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України у взаємозв`язку із статтею 81 ПК України під час розгляду подібних спорів.

Так, у постанові від 26 березня 2024 року у справі № 420/9909/23 Верховний Суд зазначив, що аналіз підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України дає підстави для висновку, що в ньому достатньою мірою розкривається як правова, так і фактична підстави для призначення фактичної перевірки, а саме - наявність/отримання інформації від визначеного кола суб`єктів щодо можливого допущеного порушення податкової дисципліни у сферах здійснення платниками податків розрахункових операцій, наявності чи відсутності відповідних дозвільних документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Саме шляхом призначення і проведення фактичної перевірки контролюючий орган має з`ясувати питання дотримання суб`єктом господарювання податкової дисципліни у сфері, про можливі порушення у якій контролюючий орган отримав інформацію. Іншими словами, наявність/отримання інформації ще не свідчить про наявність підстав для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, натомість, є підставою для здійснення податкового контролю задля перевірки отриманої/наявної інформації. Такий податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки.

Слід також зазначити, що відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 10.12.2020 у справі №814/733/17, Податковим кодексом України не встановлено меж для проведення фактичної перевірки в залежності від підстав її призначення, встановлених пунктом 80.2 статті 80 ПК України, які, в свою чергу, наперед не можуть обмежувати контролюючий орган в обсязі допущених суб`єктом господарювання порушень, що можуть бути виявлені під час проведення перевірки.

Такий висновок підтримано Верховним Судом також в постанові від 15.02.2023 у справі № 820/6187/16.

Водночас, позивачем не наведено аргументів щодо незгоди з порядком призначення та/або проведення фактичної перевірки, отже такі обставини не є спірними та не досліджуються судом.

По суті виявлених порушень, суд зазначає таке.

Відповідно до визначень, наведених у статті 2 Закону №265/95-ВР (тут і в подальшому в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин):

розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця;

розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.

Відповідно до пунктів 1, 2, 12 статті 3 Закону №265/95-ВР (порушення, за які позивача притягнуто до відповідальності спірним податковим повідомленням-рішенням) суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:

1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок. Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється;

2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

Фізичні особи - підприємці, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість, при продажу товарів (крім підакцизних товарів, технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, лікарських засобів, виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння) або наданні послуг мають право в розрахунковому документі зазначати назву товару (послуги) у вигляді, що відображає споживчі ознаки товару (послуги) та ідентифікує належність такого товару (послуги) до товарної групи чи послуги;

12) вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Згідно з пунктом 1 статті 17 Закону №265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах:

1) у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання:

100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше;

150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення;

Згідно зі статтею 20 Закону №265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом наведеної норми суб`єкт господарювання несе відповідальність за (окремо або в сукупності): 1) здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку; 2) не надання під час перевірки документів, які підтверджують саме облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

У постанові від 02 лютого 2023 року у справі № 500/6845/21 Верховний Суд виснував, що пункт 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР встановлює відповідальність за невиконання суб`єктом господарювання щонайменше одного з трьох обов`язків: 1) непроведення розрахункової операції через РРО; 2) проведення розрахункової операції через РРО, однак, на неповну суму покупки; 3) невидача відповідного (тобто такого, що відповідає вимогам щодо форми і змісту) розрахункового документа. Перші два обов`язки суб`єкта господарювання випливають зі змісту пункту 1 статті 3 Закону № 265/95-ВР, а третій - з пункту 2 статті 3 Закону №265/95-ВР. Відповідно, наявність будь-якої з таких обставин (у сукупності або окремо) і утворює склад правопорушення.

Предметом доказування у справах, пов`язаних із притягненням суб`єкта господарювання до відповідальності на підставі пункту 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР, є встановлення на підставі належних і допустимих доказів фактів, з якими контролюючий орган пов`язує допущення порушення суб`єктом господарювання вимог пункту 1 та/або 2 статті 3 Закону №265/95-ВР.

При цьому, у випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 1 статті 3 Закону №265/95-ВР, перевірці підлягають обставини безпосереднього здійснення розрахункової операції, однак, її непроведення через РРО, та/або здійснення розрахункової операції на більшу суму, ніж проведено через РРО. У випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР, перевірці підлягають як обставини видачі/невидачі розрахункового документа, так і обставини відповідності такого вимогам щодо форми і змісту.

Крім того, Верховний Суд в постанові від 12.08.2025 у справі № 280/9997/23 зазначив, що Закон № 265/95-ВР окремим порушенням визначає проведення через РРО розрахункової операції без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості. Такий обов`язок суб`єкта господарювання випливає із пункту 11 статті 3 Закону №265/95-ВР, і у випадку притягнення особи до відповідальності на цій підставі підлягають встановленню обставини наявності у розрахунковому документі, яким зафіксовано продаж підакцизного товару, означених вище реквізитів.

Так, за змістом Акту фактичної перевірки зазначено, що відповідно до баз даних ДПС України (СОД РРО) за період з жовтня 2023 року по січень 2025 року встановлення створення в РРО розрахункових документів при продажу алкогольних напоїв на загальну суму 48658,00 грн., які повинні маркуватися марками акцизного податку, без реквізитів МАП. У відповідній графі почекових даних РРО відсутня інформація про серію та номер МАП. Зведена інформація щодо розрахункових документів при продажу алкогольних напоїв без маркування МАП.

Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11.02.2016 за №220/28350 (далі Положення №13) визначає форми і зміст розрахункових документів / електронних розрахункових документів, які в обов`язковому порядку мають надаватися особам, які отримують або повертають товар, отримують послуги або відмовляються від них, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням інтернету, при здійсненні розрахунків суб`єктами господарювання для підтвердження факту: продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів у сфері торгівлі, ресторанного господарства та послуг; здійснення операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі, якщо такі операції виконуються не в касах банків; здійснення операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів; приймання комерційними агентами банків та небанківськими надавачами платіжних послуг та їх комерційними агентами готівки для подальшого її переказу з використанням програмно-технічних комплексів самообслуговування (далі - ПТКС), за винятком ПТКС, що дають змогу користувачеві здійснювати виключно операції з отримання коштів.

Пунктом 3 розділу І Положення №13, визначено, що установлені в цьому Положенні вимоги до змісту розрахункових документів визначають обов`язкові реквізити розрахункових документів/електронних розрахункових документів. У разі відсутності в документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, такий документ не прийматиметься як розрахунковий.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Фіскальний касовий чек на товари (послуги)» цього Положення фіскальний чек має містити такі обов`язкові реквізити, зокрема, цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) на алкогольні напої або унікальний ідентифікатор електронної марки акцизного податку, або серійний номер електронної марки акцизного податку (зазначаються у випадках, передбачених законодавством) (рядок 9).

За наслідками аналізу наведених вище норм, Верховний Суд у постанові від 02 лютого 2023 року у справі № 500/6845/21 виснував, що Закон № 265/95-ВР встановлює безпосередній зміст обов`язку суб`єктів господарювання і порядок його виконання, а Положення № 13 - форму його реалізації (форму і зміст документів, які є складовими звітності). За змістом норм Положення № 13 слід розрізняти недолік реквізиту у розрахунковому документі від відсутності відповідного реквізиту взагалі. У першому випадку дійсно неможливо стверджувати, що документ втрачає статус розрахункового, натомість, у другому випадку безпосередньо Положення №13 вказує, що такий документ не прийматиметься як розрахунковий. Отже, відсутність такого реквізиту у фіскальному чеку на товари (послуги), виданому суб`єктом господарювання - платником акцизного податку, як назва податку, літерне позначення, розмір ставки такого податку, загальна сума такого податку за всіма зазначеними в чеку товарами (послугами) позбавляє такий документ статусу розрахункового, відповідно, створення і роздрукування, а так само видача покупцеві документу з таким недоліком не може вважатися належним виконанням обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону №265/95-ВР.

Про те, що відсутність такого обов`язкового реквізиту у фіскальному чеку на товари (послуги), виданому суб`єктом господарювання - платником акцизного податку, як цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку позбавляє такий документ статусу розрахункового, відповідно, створення і роздрукування, а так само видача покупцеві документу з таким недоліком не може вважатися належним виконанням обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону України № 265/95-ВР, зазначав Верховний Суд і в постановах від 19 лютого 2025 року у справі №280/2619/24, від 21 лютого 2025 року у справі № 280/2615/24 тощо.

Отже, розрахунковим може вважатися лише документ, який відповідає вимогам зазначеного Положення. При цьому, цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої, є обов`язковими реквізитами фіскального касового чеку, а отже відсутність цього реквізиту у фіскальному чеку має кваліфікуватися як те, що такий документ не є розрахунковим.

Наведене відповідає висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 11.09.2025 у справі № 580/7450/24.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем надано до матеріалів справи, крім іншого, інформацію з бази даних СОД РРО ДПС щодо електронних копій фіскальних чеків РРО, у яких відсутній такий обов`язковий реквізит як цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер), яка передавалась позивачем в електронному вигляді відповідно до вимог Закону №265/95-ВР до ДПС України, які у сукупності підтверджують висновки, викладені в Акті перевірки.

При цьому, всупереч обов`язку, встановленого частиною 1 статті 77 КАС України, позивач не надав жодного належного та допустимого доказу на спростування вказаних обставин та виявлених порушень, зокрема, не надано відповідні фіскальні чеки з наявною інформацією про марки акцизного податку.

Відтак, суд дійшов висновку, що контролюючим органом доведено наявність порушення позивачем вимог пунктів 1, 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР та правомірність застосування контролюючим органом до позивача штрафних санкцій в частині, що оскаржується позивачем.

Надаючи оцінку доводам позивача про застосуванню штрафу у розмірі 150% вартості проданих з порушеннями товарів, тобто за повторне порушення, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 109 ПК України, податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

У разі вчинення платником податків двох або більше порушень законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) застосовуються за кожне вчинене разове та триваюче порушення окремо (ч.1ст.115 ПК України).

Верховний Суд у постанові від 27.08.2020 по справі № 815/4014/16 зазначив, що Закон №265/95 не містить визначення понять видів порушень, за які встановлює відповідальність у вигляді застосування фінансових санкцій до суб`єктів господарювання, і не розкриває їх змісту. Проте в теорії адміністративного права розрізняють продовжувані і триваючі адміністративні правопорушення. Так, продовжуваним адміністративним проступком називають ряд ідентичних проступків, які вчиняються неодноразово з однаковою метою, формою вини, тими ж суб`єктами, засобами дії і які складають у сукупності єдине правопорушення. Натомість триваючими адміністративними проступками є проступки, пов`язані з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою, припиняються або виконанням регламентованих обов`язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Дуже часто ці правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності.

Аналізуючи вказане, Верховний Суд зазначив, що диспозиція пункту 1 частини 1статті 17 Закону №265/95 говорить, що кваліфікуючою ознакою згідно якої можна віднести правопорушення до повторно вчиненого є обставина його виявлення контролюючим органом за наслідками проведеної перевірки протягом одного календарного року, в якому аналогічне правопорушення по тому ж платнику було зафіксовано контролюючим органом.

Отже, оскільки у разі вчинення платником податків двох або більше порушень законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) застосовуються за кожне вчинене разове та триваюче порушення окремо, розмір штрафних санкцій визначається з урахуванням кількості разів допущених податкових правопорушень, незалежно від того, чи виявлено такі порушення контролюючим органом в межах однієї перевірки.

Під час фактичної перевірки контролюючим органом проведено контрольну-розрахункову операцію, яку проведено продацем без застосування реєстратора розрахункових операцій, а саме: при продажу 1 пляшки коньяку "Азнаурі", реєстратор розрахункових операцій не застосовано та розрахунковий документ встановленої форми на суму 55,00 грн. не видавався. Вказані обставини позивачем не заперечуються.

В цій частині правопорушення контролюючим органом застосовано фінансову санкцію, передбачену пунктом 1 частини 1статті 17 Закону №265/95, в розмірі 100 відсотків вартості проданих з порушенням товарів, за порушення вчинене вперше.

Всі інші допущені позивачем порушення вимог пунктів 1, 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР є наступними разовими порушеннями, а тому відповідачем правильно визначено повторність порушень, допущених позивачем та застосовано відповідні фінансові санкції у розмірі 150 відсотків вартості проданих з порушенням товарів.

Крім того, щодо посилання позивача на положення абз. 3 ст. 12 Закону №265/95-ВР, суду зазначає, що позивачем до матеріалів справи не надано належних доказів звернення до виробника (постачальника) РРО на предмет доопрацювання наявної у нього касової техніки з метою дотримання вимог щодо форми та змісту розрахункових документів.

При цьому, суд наголошує, що суб`єкт господарювання зобов`язаний проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Враховуючи наведене, твердження позивача про можливість проведення розрахункової операції із застосуванням платіжного терміналу (POS-термінал) без використання РРО/ПРРО суперечать нормі пункту 1 статті 3 Закону №265/95-ВР та є необґрунтованими.

Також, з матеріалів справи встановлено, що під час проведення фактичної перевірки ГУ ДПС у Запорізькій області було вручено запит про надання документів, отримання якого підтверджується підписом особи, уповноваженої позивачем на здійснення розрахункової операції.

За змістом запиту контролюючий орган просив у зв`язку з проведенням фактичної перевірки за період діяльності з 07.10.2023 по дату закінчення перевірки, надати не пізніше 10:00 год. 10.02.2025 для перевірки оригінали документів, що становлять предмет перевірки за період діяльності, що перевіряється, у тому числі, первинні документи на товар (прибуткові, видаткові накладні або інші документи, що підтверджують походження товару), що знаходився та знаходиться на реалізації в перевіряємову періоді.

Втім позивачем під час фактичної перевірки вказані документи не були надані, що зафіксовано в Акті фактичної перевірки, доказів іншого суду не надано.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що контролюючий орган правомірно застосував до позивача штрафні санкції відповідно до статті 20 Закону №265/95-ВР за порушення пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР.

Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення № 8 від 20.03.2025 в частині, що оскаржується, є правомірним та не підлягає скасуванню.

Щодо застосування фінансових санкцій на підставі податкового повідомлення-рішення № 8 від 20.03.2025 за порушення п.85.2 ст.85 ПК України, суд зазначає таке.

Відповідно до п.п.85.2 ст. 85 ПК України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Підпунктом 85.4 ст. 85 ПК України встановлено, що при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.

Згідно з пунктом 85.6 статті 85 ПК України у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Відповідно до пункту 85.7 статті 85 ПК України отримання копій документів оформляється описом. Копія опису, складеного посадовими (службовими) особами контролюючого органу, вручається під підпис платнику податків або його законному представнику. Якщо платник податків або його законний представник відмовляється від засвідчення опису або від підпису про отримання копії опису, то посадові (службові) особи контролюючого органу, які отримують копії, роблять відмітку про відмову від підпису.

Пункт 85.8 статті 85 ПК України передбачає, що посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Отже, законодавцем встановлено обов`язок платника податків надати посадовим особам контролюючих органів всі документи, що пов`язані з предметом перевірки до початку перевірки.

Незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 2040 гривень (п.п.121.1 ст.121 ПК України).

З матеріалів справи судом встановлено, що 07.02.2025 під час проведення фактичної перевірки уповноваженій особі позивача вручено запит про надання документів, в якому повідомлено про необхідність надання не пізніше 10-00 год.10.02.2025 для перевірки оригіналів документів, що становлять предмет перевірки, за період, що перевіряється, згідно наведеного переліку.

В Акті фактичної перевірки контролюючим органом зафіксовано належним чином, які саме документи не були надані платником податків до перевірки, а саме: до перевірки не надано книгу обліку доходів і витрат, банківські документи, первинні документи на товар.

Таким чином, відповідачем доведено належними та допустимими доказами факт невиконання позивачем вимог пункту 85.2 статті 85 ПК України, а тому податкове повідомлення-рішення № 8 від 20.03.2025 є правомірним та не підлягає скасуванню.

Наведену у сукупності дозволяє дійти висновку, що відповідачем доведено правомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень в оскаржуваній частині, тоді як позивачем не спростовано встановлені в ході фактичної перевірки факти недотримання ним вимог чинного законодавства при здійсненні розрахункових операцій, відсутності документів, що підтверджують облік та походження товарних запасів; не надання для перевірки документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Інші аргументи сторін не є визначальними для вирішення даної справи та не спростовують висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, є не обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову, підстави для розподілу понесених позивачем судових витрат відсутні, а тому розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 243-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) про визнання неправомірними і скасування податкових повідомлень-рішень, відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 09.12.2025.

Суддя М.О. Семененко