Справа № 380/2114/25
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2025-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/2114/25 пров. № А/857/17817/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінда О.М., Ніколіна В.В.

розглянувши в електронній формі в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та зобов`язання вчинити дії,

суддя (судді) в суді першої інстанції Лунь З.І.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

03 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення від 31.12.2024 №96 відмову у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу відповідно до заяви від 26.12.2024; зобов`язати перевести його з пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-ХІІ та пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу від 10.12.2015 №889-VІІІ, врахувавши при обчисленні розміру пенсії відомості про заробітну плату на підставі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 17.12.2024 №241/7.4-22/51 та про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 17.12.2024 №242/7.4-22/51, з моменту подання заяви до відповідача ГУ Пенсійного фонду України у Львівській області, тобто з 26.12.2024.

На обгрунтування позовних вимог зазначає, що є пенсіонером та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області з 19.09.2008 та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-ІV. Вказує, що 26.12.2024 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про перерахунок пенсії згідно із Законом України Про державну службу, відповідно до пунктів 10, 12 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу №889-VIII, з огляду на те, що на дату звернення за призначенням пенсії його стаж державної служби складав понад 20 років. Однак, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області прийнято рішення від 31.12.2024 №96, яким відмовлено у переході на пенсію відповідно до Закону України Про державну службу, тому що у заявника відсутній стаж роботи на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, який необхідний для призначення пенсії відповідно до Закону України Про державну службу №889-VIII від 10.12.2015 року. При цьому, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області вважає, що посади, на яких присвоювалися персональні і спеціальні звання не підлягають зарахуванню до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України №3723.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 31.12.2024 №96 про відмову у переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу відповідно до заяви від 26.12.2024. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-ХІІ та пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу від 10.12.2015 №889-VІІІ, урахувавши при обчисленні розміру пенсії відомості про заробітну плату на підставі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 17.12.2024 №241/7.4-22/51 та про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 17.12.2024 №242/7.4-22/51, з моменту подання заяви до відповідача ГУ Пенсійного фонду України у Львівській області, тобто з 26.12.2024, зарахувавши при цьому до його стажу роботи, який дає право на призначення пенсії державного службовця, періоди роботи на посадах в митних органах.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач працював на посадах державного службовця та займав посади в митних органах Державного митного управління Міністерства зовнішньої торгівлі СРСР та Державної митної служби України, час роботи на яких зараховується до стажу державної служби. Відтак, у відповідача не було фактичних та правових підстав для незарахування до стажу державної служби позивача періодів роботи на посадах в митних органах та відмови у зв`язку із цим у переведенні позивача на інший вид пенсії. Таким чином, у позивача наявні умови для реалізації права на одержання пенсії державного службовця згідно із п.10 розділу ХІ Закону України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу» та відповідно ст.37 Закону України № 3723-XII від 16.12.1993р. «Про державну службу».

Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що період перебування посадових осіб в органах митної служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєнні персональні чи спеціальні звання, не зараховується до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Вказує, що під час роботи на Львівській митниці позивачу було присвоєно персональне звання «Радника митної служби», відповідно до поданих документів у позивача відсутній стаж на посадах державного службовця. Таким чином, право на пенсію відповідно до Закону №889 у позивача відсутнє.

Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження) (п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу з наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , є пенсіонером та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області з 19.09.2008, отримує пенсію за віком відповідно до Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-ІV.

26.12.2024 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про перерахунок пенсії за віком згідно із Законом України Про державну службу, відповідно до пунктів 10, 12 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положеньЗакону України Про державну службу №889-VIII, з огляду на те, що на дату звернення за призначенням пенсії стаж державної служби позивача складав понад 20 років.

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області прийнято рішення від 31.12.2024 №96, яким відмовлено позивачу у перерахунку відповідно до Закону України Про державну службу, тому що у заявника відсутній стаж роботи на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, який необхідний для призначення пенсії відповідно до Закону України Про державну службу №889-VIII від 10.12.2015. Це рішення відповідач обґрунтовує тим, що оскільки позивачу, під час перебування на посадах державної служби, присвоювалися персональні і спеціальні звання, відтак, відповідний період не підлягає зарахуванню до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України №3723.

Позивачу також видано довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) за № 241/7.4-22/51 від 17.12.2024 та довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсій- не займає посади державної служби № 242/7.4-22/51 від 17.12.2024.

За результатами розгляду заяви та наданих позивачем документів відповідач прийняв рішення від 26.06.2024 №97, яким відмовлено позивачу у переході на пенсію державного службовця та її перерахунку, посилаючись на відсутність необхідного стажу роботи.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Закон України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VІІІ, який набрав чинності з 01.05.2016 (далі - Закон № 889-VІІІ), визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Відповідно до ст. 90 Закону № 889-VІІІ, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622 затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі Порядок).

Пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (п. 1 Порядку).

Підпунктом 1 пункту 2 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII, визнано таким, що втратив чинність, Закон України Про державну службу, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закон № 3723-ХІІ, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пунктом 10 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Проаналізувавши вищенаведені норми, суд апеляційної інстанції зауважує, що обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії державного службовця за віком після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Аналогічні правові висновки щодо застосування зазначених норм права було викладено у постанові Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 500/5183/17, від 11.04 2023 у справі № 1.380.2019.003855.

Зі змісту спірного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області слідує, що позивачу відмовлено у переведенні на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII, у зв`язку з недостатністю стажу державної служби, через незарахування певних періодів роботи позивача до державної служби.

Зокрема, відповідачем не зараховано до стажу державної служби період роботи в органах Державної митної служби. Такий висновок відповідач мотивує тим, що позивачу як службовій особі митних органів України присвоювалися персональні звіння відповідно до займаної посади і стажу роботи.

Водночас, як встановлено судом, позивач на день набрання чинності Законом №889-VIII мав не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби.

Так, згідно з відомостями трудової книжки позивача суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 проходив строкову військову службу в лавах Радянської Армії з 10.11.1967 до 30.11.1969 роки; на посадах в митних органах Державного митного управління Міністерства зовнішньої торгівлі СРСР та Державної митної служби України в період з 26.09.1979 до 18.09.2008.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), серед іншого, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Пунктом 4 Порядку № 283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Пунктом 5 Порядку № 283 визначено, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Окрім цього, до спірних правовідносин суд вважає за необхідне застосувати положення Митного кодексу України, який у частині пенсій у статті 569 передбачає, що працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 вказаного Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 588 Митного кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб митних органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України Про державну службу. При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України Про державну службу, незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Аналогічні положення щодо віднесення посадових осіб органів доходів і зборів до державних службовців та пенсійного забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів в порядку та на умовах, передбачених Законом України Про державну службу, були передбачені і Митними кодексами України від 11.07.2002 та від 12.12.1991.

З аналізу наведених положень Митного кодексу України та пункту 2 Порядку №283 можна зробити висновок, що період проходження служби посадовими особами митних органів служби зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України Про державну службу і в тому разі, якщо таким особам присвоювалися спеціальні звання під час проходження служби.

Відповідна правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду від 10.07.2018 у справі № 591/6970/16-а.

Отже, період проходження позивачем державної служби в органах митного контролю, під час якої йому присвоювалися спеціальні звання, зараховується до стажу державної служби для призначення пенсії за віком згідно із пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VІІІ, а тому доводи скаржника в цій частині є необґрунтованими.

Вказане підтверджується також положенням п. 7 ч. 2 ст. 46 Закону № 889-VIII та п. 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 229 від 25.03.2016 (далі - Порядок № 229), які діють з 01.05.2016, де закріплено, що до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про те, що на момент звернення позивача до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (26.12.2024), у нього були наявні всі умови, які необхідні для призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу від 10.12.2015 №889, а саме позивач досягнув 62-річного віку, набув більше 35 років страхового стажу, а стаж роботи на посадах державного службовця станом на 01.05.2016 становив понад 20 років.

Таким чином, відмова відповідача в переведенні позивача на пенсію відповідно до Закону України Про державну службу є неправомірною, тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 31.12.2024 №96 необхідно визнати протиправним та скасувати.

Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб затверджений Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі - Порядок № 622).

Згідно з пунктом 4 Порядку № 622, пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби); розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60.

За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні; у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 01.05.2016, середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 01.05.2016 на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 року, а також для осіб, які не працювали починаючи з 01.05.2016 на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 року як за повний місяць; матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах 3 - 5 цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики (пункт 5 Порядку № 622).

У матеріалах справи наявні довідки за формою, затвердженою Постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3, а саме: довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) за № 241/7.4-22/51 від 17.12.2024 та довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсій- не займає посади державної служби № 242/7.4-22/51 від 17.12.2024.

Враховуючи викладене, та беручи до уваги те, що позивачу вже була призначена пенсія за віком відповідно до ЗаконуУкраїни №1058, суд першої інстанії дійшов правильного висновку, що достатнім і ефективним способом захисту порушених прав позивача є прийняття судом рішення про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести позивача на пенсію відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-ХІІ та пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу від 10.12.2015 №889-VІІІ, урахувавши при обчисленні розміру пенсії відомості про заробітну плату на підставі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 17.12.2024 №241/7.4-22/51 та про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 17.12.2024 №242/7.4-22/51, з моменту подання заяви до відповідача ГУ Пенсійного фонду України у Львівській області, тобто з 26.12.2024, зарахувавши при цьому до його стажу роботи, який дає право на призначення пенсії державного службовця, періоди роботи на посадах в митних органах.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року у справі № 380/2114/25 без змін.

Постанову разом із паперовими матеріалами справи надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін