Справа № 640/775/20
Суддя: Валентин ГАРАЩЕНКО
Дата ухвалення: 2025-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 року справа № 640/775/20
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаращенка В. В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції вислуги років в Державному департаменті України з питань виконання покарань в період з 03.08.2000 по 18.01.2006;

- зобов`язати Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції вислугу років в Державному департаменті України з питань виконання покарань в період з 03.08.2000 по 18.01.2006, що становить 5 років 5 місяців 16 днів, та з врахуванням цієї вислуги років провести перерахунок і виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення в частині надбавки за стаж служби в Національній поліції України та грошової компенсації за не нараховану частину відпустки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він з 29.08.1996 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ, зокрема, з 03.08.2000 по 18.01.2006 позивач проходив службу органах Державного департаменту України з питань виконання покарань. У грудні 2019 року позивач звернувся із рапортом до відповідача з проханням зарахувати до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, служби в Державному департаменті України з питань виконання покарань у спірний період. Відповідач листом від 27.12.2019 № 2495/55/02-2019 відмовив йому у зарахуванні такого періоду, оскільки Департамент не входить до переліку органів, служба в яких зараховується до стажу служби в поліції. Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, оскільки вважає, що його служба в органах Державного департаменту України з питань виконання покарань здійснювалась в порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, тобто, має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу, тому повинна зараховуватись до стажу служби в поліції на підставі п. 3 ч. 2 ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію». За захистом прав та інтересів позивач звернувся до суду.

12.02.2020 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що вислуга років у Державному департаменті України з питань виконання покарань не зараховується до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, тому стаж роботи позивача у Державному департаменті України з питань виконання покарань не зараховано Департаментом до стажу роботи у поліції, оскільки частиною другою статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» визначено вичерпний перелік видів служби та періодів роботи у відповідних органах, які зараховуються поліцейським до стажу служби в поліції, наявність якого дає право на встановлення надбавки вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки. Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Також 10.02.2025 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що Державний департамент України з питань виконання покарань у період проходження служби позивачем не входив до системи Міністерства внутрішніх справ України, мав інший правовий статус та виконував завдання щодо виконання кримінальних покарань та пробації. Крім того, в переліку видів служби в частині другій статті 78 Закону № 580-VIII не міститься служба в Державному департаменті України з питань виконання покарань, як така, що підлягає безумовному зарахуванню до стажу служби в поліції.

Ухвалою від 17.01.2020 Окружний адміністративний суд міста Києва відкрив провадження в адміністративній справі.

У зв`язку з ліквідацією Окружного адміністративного суду міста Києва справу передано на розгляд до Черкаського окружного адміністративного суду. Справа передана шляхом автоматизованого розподілу судді Гаращенку В. В.

Ухвалою від 27.01.2025 суддя прийняв до свого провадження матеріали адміністративної справи та вирішив розгляд справи проводити спочатку у порядку спрощеного позовного провадження (без виклику учасників справи в судове засідання).

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 з 29.08.1996 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ та Державному департаменті України з питань виконання покарань. З 07.11.2015 позивач проходить службу в органах Національної поліції України. Зазначене підтверджується копією трудової книжки від 30.12.2014 серії НОМЕР_1 , довідкою про проходження служби від 18.12.2019 та послужним списком (а. с. 18 - 23).

Зокрема, з 03.08.2000 по 18.01.2006 позивач проходив службу органах Державного департаменту України з питань виконання покарань, а саме:

- 08.2000 - 01.2001 - на посаді начальника відділення соціально-психологічної роботи Бучанської виправної колонії № 85 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в місті Києві та Київській області;

- 01.2001 - 09.2002 - на посаді оперуповноваженого відділу організації оперативної роботи управління оперативної роботи та внутрішньої безпеки і розслідувань Державного департаменту України з питань виконання покарань;

- 09.2002 - 08.2003 - на посаді оперуповноваженого відділу зонального контролю за станом оперативно-розшукової роботи управління організації оперативної роботи Державного департаменту України з питань виконання покарань;

- 08.2003 - 12.2004 - на посаді старшого уповноваженого відділу зонального контролю за станом оперативно-розшукової роботи управління організації оперативної роботи Державного департаменту України з питань виконання покарань;

- 12.2004 - 01.2006 - на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу зонального контролю за станом оперативно-розшукової роботи управління організації оперативної роботи центрального апарату Державного департаменту України з питань виконання покарань.

Згідно з пунктом 9 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ позивач з 06.11.2015 був звільнений у запас Збройних Сил за пунктом 64 «з» (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) до Національної поліції).

17.12.2019 позивач звернувся з рапортом на ім`я Начальника Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України з проханням зарахувати до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, служби в Державному департаменті України з питань виконання покарань в період із серпня 2000 року по січень 2006 року (а. с. 24).

Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України листом від 27.12.2019 № 2495/55/02-2019 повідомив позивача, що згідно з даними його особової справи, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» вислуга років станом на 26.12.2019 становила 23 роки 03 місяці 27 днів. Зазначив, що вислуга років у Державному департаменті України з питань виконання покарань до стажу служби в поліції не зараховується, оскільки Департамент відсутній у переліку ч. 2 ст. 78 Закону № 580-VIII. Також вказав, що станом на 07.11.2015 стаж служби позивача в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки складав 13 років 08 місяців 22 дні, а на 26.12.2019 - 17 років 10 місяців 11 днів.

Вважаючи, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо зарахування позивачу до стажу служби в поліції вислуги років у Державному департаменті України з питань виконання покарань у період з 03.08.2000 по 18.01.2006, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до положень статті 19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі Закон № 580-VIII, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до частин першої, другої статті 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Приписами статті 78 Закону № 580-VIII передбачено, що стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Частиною другою статті 78 Закону № 580-VIII визначено, що до стажу служби в поліції зараховуються:

1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;

2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;

3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;

5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони;

6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Спірні правовідносини між сторонами склались щодо не зарахування стажу роботи в Державному департаменті України з питань виконання покарань до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення позивачеві надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки.

Як встановив суд, позивач з 03.08.2000 по 18.01.2006 проходив службу органах Державного департаменту України з питань виконання покарань, а саме:

- 08.2000 - 01.2001 - на посаді начальника відділення соціально-психологічної роботи Бучанської виправної колонії № 85 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в місті Києві та Київській області;

- 01.2001 - 09.2002 - на посаді оперуповноваженого відділу організації оперативної роботи управління оперативної роботи та внутрішньої безпеки і розслідувань Державного департаменту України з питань виконання покарань;

- 09.2002 - 08.2003 - на посаді оперуповноваженого відділу зонального контролю за станом оперативно-розшукової роботи управління організації оперативної роботи Державного департаменту України з питань виконання покарань;

- 08.2003 - 12.2004 - на посаді старшого уповноваженого відділу зонального контролю за станом оперативно-розшукової роботи управління організації оперативної роботи Державного департаменту України з питань виконання покарань;

- 12.2004 - 01.2006 - на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу зонального контролю за станом оперативно-розшукової роботи управління організації оперативної роботи центрального апарату Державного департаменту України з питань виконання покарань.

Згідно із пунктом 3 частини другої статті 78 Закону № 580-VIII до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України від 11.07.2003 № 1129-IV до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.

При цьому, частина п`ята статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 № 2713-IV передбачає, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що фактично законодавець поширив дію усіх норм, які врегульовують порядок і умови проходження служби працівниками органів внутрішніх справ, а в подальшому - поліцейськими, на працівників кримінально-виконавчої служби.

Сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначені Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV.

Згідно з преамбулою зазначеного Статуту його дія поширюється на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та податкової міліції, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Крім того, частиною першою статті 6 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» закріплено, що Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Таким чином, на позивача, як і на інших працівників кримінально-виконавчої служби (окрім тих, на яких розповсюджується дія Закону України «Про державну службу»), під час проходження ними служби в період, що досліджується, розповсюджується дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, а в подальшому - поліції, в тому числі й дія статей 22, 23 Закону України «Про міліцію» та відповідні норми Закону України «Про Національну поліцію», Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114, Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України.

Тобто всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції, її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань.

Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 20.10.2022 у справі № 160/11127/20, від 01.08.2023 у справі № 240/30024/21.

Згідно із частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи наведені норми законодавства та вищевказані висновки Верховного Суду, з огляду на тотожність правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в установі виконання покарань, діяльність позивача, функції, які ним виконувались на момент проходження служби, статус позивача, суд дійшов висновку, що стаж служби позивача в Державному департаменті України з питань виконання покарань підлягає зарахуванню до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки.

Щодо посилання відповідача на те, що Державний департамент України з питань виконання покарань відсутній в ст. 78 Закону № 580-VIII, варто відмітити, що Верховний Суд у постановах від 20.10.2022 у справі № 160/11127/20 та від 01.08.2023 у справі № 240/30024/21 дійшов висновку, що служба в органах Державної кримінально-виконавчої служби України прирівнюється до служби в органах внутрішніх справ України, оскільки здійснювалась вона в порядку, установленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а відтак, має такий же правовий статус і повинна в силу пункту 3 частини другої статті 78 Закону № 580-VIII зараховуватися до стажу служби в поліції.

Щодо посилання відповідача на правовий висновки Верховного Суду в постанові від 22.02.2023 у справі № 320/12166/20 щодо застосування до спірних правовідносин положення Постанови № 393, то суд вважає таке посилання відповідача помилковим, оскільки спірні правовідносини, які були предметом розгляду в суді касаційної інстанції у вказаній справі, не є подібними до правовідносин у цій справі та стосувалися питання врахування до календарної вислуги років часу навчання позивача у вищому навчальному закладі до початку служби в органах поліції.

Таким чином, відповідач при визначенні стажу служби позивача в поліції діяв не у відповідності до вимог чинного законодавства і така бездіяльність не відповідає критеріям правомірності, визначених в ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим суд вважає необхідним визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо зарахування позивачу до стажу служби в поліції вислугу років з 03.08.2000 по 18.01.2006 у Державному департаменті України з питань виконання покарань та зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до стажу служби в поліції вислугу років з 03.08.2000 по 18.01.2006 у Державному департаменті України з питань виконання покарань.

Разом з тим, надаючи оцінку вимогам позивача щодо проведення перерахунку і виплати грошового забезпечення в частині надбавки за стаж служби в Національній поліції України та грошової компенсації за не нараховану частину відпустки, суд зазначає, що вказані вимоги є похідними від первісної вимоги щодо зарахування стажу позивача.

Відповідно, до моменту здійснення перерахунку стажу служби у відповідача не виникає обов`язку здійснювати перерахунок грошового забезпечення (у частині надбавки за стаж служби в Національній поліції України та грошової компенсації за не нараховану частину відпустки) та виплати заборгованості за наслідками такого перерахунку. Крім того, в матеріалах справах відсутні будь-які докази у нарахуванні компенсації позивачу за невикористану відпустку за спірний період.

Таким чином спір щодо перерахунку грошового забезпечення з цього приводу між сторонами ще не виник.

За відсутності ж спору відсутні й підстави для судового реагування, оскільки відповідно до пункту 4 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Тобто, захисту адміністративним судом підлягають лише порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Ураховуючи те, що спір з приводу перерахунку грошового забезпечення (у частині надбавки за стаж служби в Національній поліції України та грошової компенсації за не нараховану частину відпустки) та виплати заборгованості за наслідками такого перерахунку ще не виник, суд дійшов висновку про відсутність фактичних підстав для задоволення позову в цій частині позовних вимог.

Враховуючи зазначене позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з частковим задоволення позову судові витрати підлягають розподілу пропорційно до задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачено судовий збір у сумі 840,80 грн, отже на відповідача покладаються судові витрати у сумі 420,40 грн (розрахунок: 840,80/2).

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо зарахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції вислуги років з 03.08.2000 по 18.01.2006 у Державному департаменті України з питань виконання покарань.

Зобов`язати Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України (01601, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, буд. 10, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до стажу служби в поліції вислугу років з 03.08.2000 по 18.01.2006 у Державному департаменті України з питань виконання покарань.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (01601, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, буд. 10, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення суду.

Суддя Валентин ГАРАЩЕНКО