Справа № 600/253/25-а
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2025-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/253/25-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лелюк О.П.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

09 грудня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Капустинського М.М. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерство оборони України на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 12 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати пункт 21 рішення Міністерства оборони України, оформлений протоколом засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 13 грудня 2024 року №40/д про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі, передбаченому пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №162 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку із загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_2 солдата ОСОБА_2 .

Позов обґрунтовано незгодою позивача з рішенням відповідача, яким повернуто на доопрацювання документи ОСОБА_1 щодо призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168. На думку позивача, вона має право на призначення одноразової грошової допомоги з тих підстав, що рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29 березня 2024 року у справі №718/448/24 було встановлено факт проживання ОСОБА_1 та загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу у період часу з 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 (дата загибелі ОСОБА_2 ). Відповідно, як вважає позивач, вказане рішення суду слугує підставою виникнення між нею та загиблим ОСОБА_2 прав та обов`язків подружжя, що у свою чергу свідчить про належність позивача до членів сім`ї загиблого військовослужбовця, які мають право на призначення одноразової грошової допомоги. Крім цього позивач зазначила, що у неї є спільна із загиблим ОСОБА_2 дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якому, разом із батьками загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 було призначено одноразову грошову допомогу в розмірі 3/4 частини 15 000 000,00 грн в сумі 11250000,00 грн в рівних частках кожному.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 12 червня 2025 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано пункт 21 рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 13 грудня 2024 року №40/д, яким повернуто на доопрацювання документи ОСОБА_1 для призначення одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану».

Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06 червня 2024 року з доданими до неї документами про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану», у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 13 жовтня 2022 року (видано повторно) ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Майорськ Донецької області.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 20 вересня 2022 року №198 ОСОБА_2 виключено зі списків особового складі частини та всіх видів забезпечення у зв`язку із загибеллю внаслідок військових дій.

Як вбачається зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 15 серпня 2017 року (видано повторно), ОСОБА_2 був батьком неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а матір`ю останнього є ОСОБА_1 .

Згідно з витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 10 листопада 2023 року №344/168 батьку, матері та сину загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 у період дії воєнного стану солдата ОСОБА_2 призначено одноразову грошову допомогу відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 у розмірі 3/4 частини 15000000,00 грн в сумі 11250000,00 грн у рівних частках кожному.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29 березня 2024 року у справі №718/448/24, яке набрало законної сили 30 квітня 2024 року, заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення юридичного факту задоволено. Встановлено факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з 2014 року по 12 вересня 2022 року.

У червні 2024 року позивач подала до ІНФОРМАЦІЯ_7 заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_2 її цивільного чоловіка ОСОБА_2 , до якої додано такі документи: копію паспорта громадянина України, копію документу про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків; копію свідоцтва про смерть військовослужбовця серії НОМЕР_1 від 13 жовтня 2022 року; копію рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29 березня 2024 року у справі №718/448/24; витяг про реєстрацію у спадковому реєстрі №70366906 від 19 жовтня 2022 року.

Як вбачається з матеріалів справи, вказані вище документи були передані на розгляд комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 комісією прийнято рішення про повернення поданих нею документів на доопрацювання з метою надання документів, які відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підтверджують, що вона перебувала на утриманні загиблого, що дають право на отримання одноразової грошової допомоги (копії документів, виданих Пенсійним фондом України, які підтверджують право на призначення пенсії в разі втрати годувальника або факт призначення пенсії за загиблого, судового рішення про встановлення факту перебування на його утриманні на дату загибелі).

Вказане рішення оформлене протоколом комісії від 13 грудня 2024 року №40/д (пункт 21 протоколу).

Так, приймаючи вказане вище рішення, комісія вказала, що відповідно до наданих документів ОСОБА_1 не відноситься до одного з подружжя. Також за поданими документами неможливо встановити, чи є ОСОБА_1 непрацездатною (особою з інвалідністю) і перебувала на утриманні загиблого. Підтверджуючих документів про право на призначення пенсії у разі втрати годувальника або факт призначення даного виду пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на розгляд комісії не подано. Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області (справа №718/448/24 від 29 березня 2024 року), яке набрало законної сили 30 квітня 2024 року, про встановлення факту проживання однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу у період з 2014 року по 12 вересня 2022 року не встановлює факт, що має юридичне значення, про перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_2 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Про прийняте відповідачем рішення (протокол №40/д від 13 грудня 2024 року) позивач була повідомлена листом ІНФОРМАЦІЯ_8 від 13 січня 2025 року №18.

За таких обставин, не погоджуючись із рішенням відповідача, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-XII (далі - Закон №2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої статті 21-4 Закону №2232-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:

- загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;

- смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.

Норми аналогічного змісту також визначені і підпунктами 1, 2 пункту 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі Закон №2011-ХІІ в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, тобто станом на дату прийняття оскаржуваного пункту рішення).

Згідно зі статтею 41 Закону №2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

На момент виникнення спірних у цій справі відносин, як станом і на час розгляду цієї адміністративної справи, строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

28 лютого 2022 року на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168 (далі - Постанова №168 в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення).

Так, згідно з абзацом 1 пункту 2 Постанови №168 особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1, 1-2 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень.

Абзацом 2 пункту 2 Постанови №168 встановлено, що розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період воєнного стану під час виконання ним обов`язків військової служби не може становити менше 15 млн. гривень.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть його реалізувати протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Днем виникнення такого права є дата, зазначена у свідоцтві про смерть особи, зазначеної у пунктах 1, 1-2 цієї постанови, загибель якої сталася в період воєнного стану або смерть якої настала внаслідок причин, зазначених в абзаці першому цього пункту, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва) (абзац 8 пункту 2 Постанови №168).

Пунктом 1 статті 16-1 Закону №2011-XII встановлено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.

Відповідно до пункту 4 статті 16-1 Закону №2011-XII до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать:

діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав;

вдова (вдівець);

батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті);

внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли);

жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили;

утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до підпункту «а» пункту 1, пункту 3 статті 16-2 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону. Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України з урахуванням такого: розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, не може становити менше 15 мільйонів гривень.

Відповідно до пункту 1 статті 16-3 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників.

Згідно із пунктами 6, 9, 10 статті 16-3 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого протоколом від 13 грудня 2024 року №40/д (пункт 21), відповідач, повертаючи надані позивачем документи на доопрацювання, виходив з того, що нею не доведено факту перебування на утриманні загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 (зокрема, доказів отримання (призначення) пенсії у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»).

При цьому відповідач посилався на норми статті 16-1 Закону №2011-ХІІ в редакції, чинній на дату смерті військовослужбовця ОСОБА_2 (тобто станом на 12 вересня 2022 року), які передбачали, що право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Так, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» від 29 липня 2022 року №2489-IX, текст статті 16-1 Закону №2011-ХІІ викладено в такій редакції: « 1. У випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення)».

Зазначена редакція статті 16-1 Закону №2011-ХІІ діяла на дату смерті ОСОБА_2 12 вересня 2022 року.

Між тим, суд зауважує, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» від 09 грудня 2023 року №3515-IX (далі Закон №3515-IX) статтю 16-1 Закону №2011-ХІІ викладено в новій редакції, яка передбачала належність до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, жінок (чоловіків), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.

Зазначена редакція статті 16-1 Закону №2011-XII діє з дня набрання чинності Законом №3515-IX з 29 березня 2024 року.

Як вбачається зі змісту матеріалів даної справи, із заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги позивач звернулась через ІНФОРМАЦІЯ_9 06 червня 2024 року, тобто в час дії статті 16-1 Закону №2011-XII в редакції Закону №3515-IX.

Натомість комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, приймаючи оскаржуване у даному позові рішення, застосувала статтю 16-1 Закону №2011-XII в редакції Закону України від 29 липня 2022 року №2489-IX, взявши до уваги дату смерті військовослужбовця ОСОБА_2 12 вересня 2022 року.

У зв`язку з цим суд зауважує, що статтею 58 Конституції України визначено загальні принципи дії закону у часі. Зокрема, частиною першою названої статті передбачається, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Такі принципи в цілому роз`яснено у рішеннях Конституційного Суду України, відповідно до яких: закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (рішення від 13 травня 1997 року №1-зп, від 09 лютого 1999 року №1-рп/99, від 05 квітня 2001 року №3-рп/2001, від 13 березня 2012 року №6-рп/2012).

До правовідносин застосовується та норма права, яка була чинною на момент прийняття оскаржуваного рішення, вчинення дії або бездіяльності суб`єктом владних повноважень.

Також у рішенні Конституційного Суду України від 02 липня 2002 року №13-рп/2002 зазначено, що суть положення статті 58 Конституції України про незворотність дії законів та інших нормативно-правових актів у часі полягає в тому, що дія законів та інших нормативно-правових актів поширюється на ті відносини, які виникли після набуття ними чинності, і не поширюється на правовідносини, які виникли і закінчилися до набуття такої чинності.

Конституційний Суд України зауважив, що за змістом частини першої статті 58 Конституції України новий акт законодавства застосовується до тих правовідносин, які виникли після набрання ним чинності.

Згідно із частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у даних спірних правовідносинах підлягають застосуванню положення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей з урахуванням змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» від 09 грудня 2023 року №3515-IX, які набрали чинності 29 березня 2024 року.

На дату подання ОСОБА_1 заяви про виплату одноразової грошової допомоги 06 червня 2024 року, на дату прийняття оскаржуваного рішення комісії №40/д 13 грудня 2024 року, а також станом на час розгляду і вирішення даної адміністративної справи по суті, чинною є редакція статті 16-1 Закону №2011-XII, відповідно до пункту 4 якої до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.

Позивач разом із іншими документами, доданими до заяви про отримання одноразової грошової допомоги, надала копію рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29 березня 2024 року у справі №718/448/24, яким установлено факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з 2014 року по 12 вересня 2022 року.

Вказане рішення суду набрало законної сили 30 квітня 2024 року.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 та загиблий військовослужбовець ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою, з огляду на те, що цей факт установлено рішенням суду, яке набрало законної сили, суд приходить до висновку, що за таких обставин позивач належить до членів сімей загиблого (померлого) військовослужбовця, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16-1 Закону №2011-XII.

Натомість відповідач усупереч вимогам чинного законодавства протиправно застосував при розгляді заяви позивача та прийняття оскаржуваного рішення не чинну редакцію статті 16-1 Закону №2011-XII, що призвело до порушення права позивача на призначення та отримання одноразової грошової допомоги.

Зазначене у свою чергу свідчить про передчасність висновків відповідача в оскаржуваному пункті рішення про повернення на доопрацювання документів ОСОБА_1 з метою надання документів, які відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підтверджують, що вона перебувала на утриманні загиблого (копії документів, виданих Пенсійним фондом України, які підтверджують право на призначення пенсії в разі втрати годувальника або факт призначення пенсії за загиблого, судового рішення про встановлення факту перебування на його утриманні відповідно до згаданого Закону на дату загибелі), що дають право на призначення одноразової грошової допомоги.

Враховуючи викладене, перевіряючи дії (рішення) суб`єкта владних повноважень, які зумовили звернення позивача до суду з цим позовом, на відповідність їх критеріям, наведеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що при їх вчиненні (прийнятті) відповідач: діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; необґрунтовано; нерозсудливо; без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямована ця дія (рішення).

З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскаржуваний пункт 21 рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 13 грудня 2024 року №40/д, яким повернуто на доопрацювання документи ОСОБА_1 для призначення одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, є протиправним і підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується із тим, що належним способом захисту порушених прав позивача у цій ситуації є зобов`язання Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06 червня 2024 року з доданими до неї документами про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Міністерство оборони України залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 12 червня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Капустинський М.М. Сапальова Т.В.