Справа № 932/14316/25
Суддя: Салькова В. С.
Дата ухвалення: 2025-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/932/258/25
РІШЕННЯ

Іменем України

09.12.2025 Шевченківський районний суд міста Дніпра в складі головуючого судді Салькової В.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського Васічкіна Олега Олександровича, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції та вимоги позивача, позиція відповідача

Позивач ОСОБА_1 через свого представника Потягайла І.О. звернувся до суду з цим позовом, в обґрунтування якого вказав, що 21.09.2025 о 18-04 командиром 1 взводу 4 роти 1 батальйону УПП в Дніпропетровській області ДПП Васічкіним О.О. було прийнято постанову ЕНА №5774521, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КпАП України та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн.

Вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вона прийнята без повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи.

Так, за постановою на розсіювачах світлових приладів його автомобіля «нанесене тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання», однак поліцейським не надано жодних доказів цього не проведено вимірів та не складено відповідного протоколу. Суб`єктивна оцінка поліцейського не може бути доказом у справі, відповідачем-1 не вивчено документів на транспортний засіб, не досліджені технічні характеристики та заводські установки, не вимірювалася світловіддача фар.

Крім того, постанову прийнято за ч.2 ст.122 КпАП України, але в ній відсутнє посилання на попереднє правопорушення, відсутні докази його притягнення до відповідальності за аналогічне порушення протягом року.

Він є діючим військовослужбовцем та учасником бойових дій, і це надає особливого значення обставинам справи, то ж, ігнорування його статусу, на думку позивача, свідчить про упереджене та прискіпливе ставлення до нього з боку поліцейських, що призвело до безпідставних звинувачень.

Просив суд скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі.

У відзиві на позов відповідачем-2 зазначено про невизнання вимог ОСОБА_1 . Так, твердження позивача про прийняття постанови без належних доказів є необґрунтованими, оскільки надані фото- та відеодокази є беззаперечними доказами факту порушення. Зокрема, задні світлові прилади автомобіля мають чорний колір замість червоного, що порушує вимоги до технічного стану транспортного засобу, визначені законом.

За вимогами п.3.1 «Технічного регламенту щодо технічних вимог до транспортних засобів» вимірювання світлопропускання стосується, в першу чергу, скла вікон автомобіля, а не зовнішніх світлових приладів. Таким чином, докази у вигляді фото та відео є достатніми для накладення правомірного стягнення.

Щодо кваліфікації дій позивача, то ч.2 ст.122 КпАП України не містить посилання на повторність, а передбачає відповідальність за порушення правил, що стосуються технічних несправностей транспортного засобу, зокрема, порушення вимог до світлових приладів.

З виявленими порушеннями експлуатація автомобіля заборонена. Поліцейські виконали свій обов`язок, здійснивши перевірку технічного стану автомобіля та зафіксувавши порушення, усі обставини справи були належно з`ясовані. Звертає увагу, що всі учасники дорожнього руху незалежно від їхнього статусу, в тому числі й військовослужбовці, мають дотримуватися ПДР. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідачем-1 також надано відзив на позов, в якому він підтверджує прийняття ним оскаржуваної постанови відносно ОСОБА_1 . Доводи, наведені у відзиві, аналогічні доводам відзиву відповідача-2.

Подані сторонами відповідь на відзив, додаткові пояснення у справі, заперечення на відповідь на відзив тощо суд не бере до уваги з огляду на те, що особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності врегульовані статтею 286 КАС України, і згідно з ч.1 ст.269 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-2, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

ІІ. Процесуальні дії у справі

Позовна заява надійшла до суду 01.10.2025 та була автоматично розподілена між суддями 03.10.2025.

03.10.2025 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Постановою ЕНА №5774521 від 21.09.2025 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КпАП України за те, що 21.09.2025 о 17:21:56 у м. Дніпрі по вул. Чорних Запорожців, 24, він, керуючи транспортним засобом Volkswagen Golf, д/н НОМЕР_1 , рухався з порушенням вимог стандартів ДСТУ 3649:2010, а саме: на розсіювачах світлових приладів нанесене тонування або покриття, що зменшує їх прозорість або світлопропускання, чим порушив п.31.4.3ґ Правил дорожнього руху, на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн.

ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України та учасником бойових дій.

Відповідачем-2 надано суду шляхом долучення до поданого відзиву фотознімок автомобіля позивача та відеозапис з боді-камери поліцейського, з яких вбачається наявність на задніх світлових приладах автомобіля темного тонування або покриття.

ІV. Оцінка суду

Стаття 9 КАС України в якості принципів адміністративного судочинства вказує, зокрема, диспозитивність та змагальність сторін, відповідно до яких розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 77 КАС України обов`язок доказування обставин, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, покладений на сторону, яка на такі обставини посилається. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даній справі предметом доказування є правомірність прийняття посадовою особою відповідача оскаржуваної постанови від 21.09.2025 за наведених позивачем обставин.

Частиною 2 статті 122 КпАП України передбачено адміністративну відповідальність в тому числі за використання зовнішніх освітлювальних приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів. При цьому ознаку повторності вказана норма закону в собі не містить, то ж, твердження сторони позивача про неправильну кваліфікацію дій з огляду на відсутність повторності є неспроможними.

Оскаржувана постанова в якості правопорушення, інкримінованого позивачеві за ч.2 ст.122 КпАП України, вказує на керування ним автомобілем з нанесеним на розсіювачах його світлових приладів тонування або покриття, що зменшує їх прозорість або світлопропускання, та закидає порушення п.31.4.3ґ Правил дорожнього руху.

Згідно з п.31.4.3ґ Правил дорожнього руху забороняє експлуатацію транспортних засобів згідно із законодавством, якщо на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

За нормою п.1 ст.247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Тобто, це положення Закону надає право поліції використовувати відомості фотофіксації та відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

З наданих відповідачем-2 фото- та відеодоказів вочевидь вбачається, що на розсіювачах світлових приладів транспортного засобу Volkswagen Golf, д/н НОМЕР_1 , наявне тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання, а отже, суперечить ДСТУ 3649:2010. При цьому на відеозаписі ОСОБА_1 погоджується з поліцейськими, що таке тонування/покриття дійсно додатково нанесене на задніх світлових приладах його автомобіля, але вказує, що нанесене воно не ним. Позивач, стверджуючи суду про непорушення вимог до властивостей освітлювальних приладів, мав змогу за наявності надати поліцейським або суду на підтвердження своєї позиції докази того, що вказане тонування нанесене заводом-виробником та/або відповідає допустимими показникам, але таких доказів не надав.

Стаття 29 Закону України «Про дорожній рух» визначає, що до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку.

Відповідно до пункту 6.1.2 ДСТУ 3649:2010 «КОЛІСНІ ТРАНСПОРТНІ ЗАСОБИ вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» не дозволено застосовувати зруйновані та з тріщинами на світловідбивальних поверхнях або розсіювачах ПЗС, установлювати будь-які пристрої, що обмежують їхню видимість, наносити покриви на ПЗС (тонування, фарбування тощо), що зменшує світлопропускання, змінює їхню силу світла, світлорозподіл або колір.

Таким чином, в даній справі підтверджується наявність події та складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України.

Отже з огляду на вищенаведені фактичні обставини справи, які були встановлені судом, та норми чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд вважає, що поліцейський, який діяв від імені органу Національної поліції, під час прийняття оскаржуваної постанови діяв в межах повноважень та у спосіб, який визначено чинним законодавством України, що свідчить про відсутність підстав для скасування такого рішення суб`єкта владних повноважень.

Згідно з ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

V. Розподіл судових витрат між сторонами

Відповідно до положень ст.139 КАС України через відмову в задоволенні позову судові витрати у справі покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-11,77,139,242-246 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до командира 1 взводу 4 роти 1 батальйону Васічкіна Олега Олександровича (49000, м. Дніпро, площа Троїцька, 2а) та Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції (49000, м. Дніпро, площа Троїцька, 2а, код за ) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанову серії ЕНА №5774521 від 21.09.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 КпАП України ОСОБА_1 залишити без змін.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 10-ти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду виготовлене 09.12.2025.

Суддя: В.С. Салькова