Справа № 160/25824/25
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2025-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Військової частини НОМЕР_1 , 20 регіональної Військово-лікарської комісії
про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
11.09.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частина НОМЕР_1 , НОМЕР_2 регіональної Військово-лікарської комісії, в якому позивач просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 , яка оформлена довідкою від 20 травня 2025 року № 2025-0520-1300, про придатність ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до військової служби;
- визнати протиправною бездіяльність 20 Регіональної військово-лікарської комісії щодо неналежного розгляду скарги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 12.06.2025 на постанову військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 , яка оформлена довідкою від 20 травня 2025 року № 2025-0520-1300;
- зобов`язати 20 Регіональну військово-лікарську комісію повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 12.06.2025 на постанову військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 , яка оформлена довідкою від 20 травня 2025 року № 2025-0520-1300, з урахуванням висновків суду у цій справі.
16.09.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін, відмовлено у задоволенні клопотання позивача про залучення третьої особи.
07.10.2025 року від Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що предметом медичного огляду ВЛК було саме визначення ступеня придатності до військової служби з урахуванням наявного стану після травми колінного суглоба. ВЛК військової частини НОМЕР_1 , діючи відповідно до вимог розділу ІІ Положення № 402, провела медичний огляд у межах зазначеної мети: встановлено діагноз, що повністю відповідає суті направлення застаріле пошкодження медіального меніска правого колінного суглоба, після оперативного лікування, з незначним порушенням функцій. На підставі отриманих медичних даних, ВЛК ухвалила постанову відповідно до статей 17-б та 61-в графи ІІІ Розкладу хвороб, тобто виключно в межах предмету направлення. Відповідно до пункту 6.1. глави 6 розділу ІІ Положення № 402, ВЛК має право проводити повний медичний огляд та визначати ступінь придатності військовослужбовця на підставі направлення командира та результатів об`єктивного обстеження, що і було зроблено у даному випадку. Таким чином, ВЛК військової частини НОМЕР_1 діяла в межах компетенції, визначеної направленням і Положенням № 402, розглянула саме ті питання, для вирішення яких позивач був направлений, а отже, не вийшла за межі направлення і не перевищила свої повноваження. Командир військової частини НОМЕР_3 направив позивача на ВЛК не для первинного прийняття на службу і не для звільнення, а для уточнення подальшої лікувально-реабілітаційної тактики після травми колінного суглоба. ВЛК військової частини НОМЕР_1 : провела повноцінний медичний огляд; визначила діагноз «застаріле пошкодження медіального меніска після оперативного лікування»; винесла постанову «придатний до військової служби» (ст. 17-б, 61-в графи ІІІ Розкладу хвороб). Якщо в ході огляду встановлено, що стан здоров`я дозволяє проходити військову службу без обмежень, ВЛК виносить постанову про придатність до військової служби (п. 20.3 глави 20 розділу II Положення № 402). Якщо ж є підстави для продовження лікування, ВЛК має право рекомендувати дообстеження або лікування в інших закладах, але це не обов`язок, якщо за результатами огляду об`єктивно підтверджено відсутність істотних порушень функцій (п. 6.27 глави 6 розділу II Положення № 402). Отже, факт зазначення в направленні фрази «з метою вирішення подальшої тактики лікування» не обмежує ВЛК лише рекомендаційною функцією комісія завжди має повноваження дати кінцевий висновок щодо придатності, якщо на момент огляду стан здоров`я дозволяє це зробити. ВЛК військової частини НОМЕР_1 діяла у межах наданих повноважень, визначених пунктами 2.92.12, 2.15, 2.17 розділу ІІ Положення № 402. З огляду на вказане відповідач-1 просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
10.10.2025 року від 20 регіональної Військово-лікарської комісії надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що усталеною судовою практикою, при розгляді по суті спору у справах, у яких оспорюються рішення ВЛК, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певної постанови, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності постанови ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Отже, суди вправі перевіряти законність постанови ВЛК лише в межах дотримання процедури її прийняття. Відповідач-2 діяв у відповідності до приписів частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти та приймати рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). З огляду на вказане відповідач-2 просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
09.12.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду продовжено строк розгляду справи.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 20.05.2025 ОСОБА_1 , військовослужбовцю військової частини НОМЕР_3 , було проведено медичний огляд військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_1 .
Згідно до медичного огляду зроблено висновок, що оформлений довідкою від 20 травня 2025 року № 2025-0520-1300, яким на підставі статей 17-в, 61-в, графи ІІІ Розкладу хвороб ОСОБА_1 визнано придатним до військової служби.
12.06.2025 року до Центральної Військово-лікарської комісії Збройних сил України позивачем було направлено заяву (скаргу) з наступними вимогами:
- скасувати висновок Військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_1 від 20.05.2025, що оформлений довідкою від 20 травня 2025 року № 2025-0520-1300 стосовно визначення ступеню придатності до військової служби ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- призначити за необхідності новий медичний огляд ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
До заяви (скарги) від 12.06.2025 року позивачем було додано: копії паспорту, довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, довідки від 20 травня 2025 року № 2025-0520-1300, картки обстеження та медичного огляду, направлення на медичний огляд, розшифровки дослідження, виписки.
Листом від 18.07.2025 року Центральна Військово-лікарська комісія Збройних сил України повідомила ОСОБА_1 про те, що його заяву (скаргу) від 12.06.2025 направлено для розгляду та надання відповіді за належністю до 20 регіональної військово-лікарської комісії.
20.08.2025 року до 20 регіональна військово-лікарська комісія представником позивача було направлено адвокатський запит з вимогою повідомити про результати розгляду заяви (скарги) від 12.06.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо оскарження висновку, що оформлений довідкою від 20 травня 2025 року № 2025-0520-1300 на підставі медичного огляду 20.05.2025 військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_1 .
Листом від 01.08.2025 року №1854/5765 20 регіональна військово-лікарська комісія повідомила ОСОБА_1 про обґрунтованість прийнятої постанови військоволікарської комісії військової частини НОМЕР_1 - довідки від 20 травня 2025 року № 2025-0520-1300 і про відсутність підстав для її скасування.
Позивач вважає постанову військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 , яка оформлена довідкою від 20 травня 2025 року № 2025-0520-1300, про придатність ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до військової служби та бездіяльність 20 Регіональної військово-лікарської комісії щодо неналежного розгляду скарги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 12.06.2025 на постанову військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 , яка оформлена довідкою від 20 травня 2025 року № 2025-0520-1300 протиправними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, відповідно до частини 10 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи, затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України.
Відповідно до пункту 1.1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Пунктом 2.1 розділу І Положення №402 передбачено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Відповідно до пункту 2.2 розділу І Положення №402 штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази.
Штатні ВЛК комплектуються лікарями із клінічною підготовкою за однією з лікарських спеціальностей (терапія, хірургія, неврологія, психіатрія, оториноларингологія, офтальмологія, організація охорони здоров`я тощо), з досвідом роботи у військових частинах та лікувальних закладах.
Залучати особовий склад штатних ВЛК для вирішення питань та завдань, не пов`язаних із військово-лікарською експертизою, забороняється.
Підпунктом 2.4.4 пункту 2.4 розділу ІІ Положення №402 визначено, що на ВЛК регіону покладаються, зокрема, обов`язки з організації військово-лікарської експертизи, керівництва підпорядкованими ВЛК, контролю за їхньою роботою та надання їм методичної і практичної допомоги в зоні відповідальності.
Відповідно до пункту 2.4.5 розділу І Положення №402 ВЛК регіону має право, зокрема, оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК; направляти у військові лікувальні заклади на контрольне обстеження та медичний огляд військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової служби), військовозобов`язаних, резервістів, працівників.
В той же час, приписами підпунктів 2.3.5 та 2.4.10 розділу І Положення №402 визначено, що постанови ВЛК регіонів та ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.
З матеріалів справи вбачається, що довідкою військово-лікарської комісії від 20 травня 2025 року № 2025-0520-1300, яким на підставі статей 17-в, 61-в, графи ІІІ Розкладу хвороб ОСОБА_1 визнано придатним до військової служби.
Суд зазначає, що позивач мав сумнів щодо правильності висновку даної комісії щодо придатності до військової служби, тому звернувся до ВЛК регіону зі скаргою, щодо перегляду рішення ВЛК військової частини, яка наділена таким правом.
Як убачається з позовної заяви, скарга позивача була розглянута експертною комісією. Перевіривши діагноз та медичну документацію, яка додавалась позивачем, було прийняте комісійне рішення, яке оформлено відповіддю від 01.08.2025 року стосовно ступеню придатності до військової служби згідно Положення №402, то довідка ВЛК №402 прийнята обґрунтовано.
Абзацом 4 пункту 2.4.5 розділу І Положення №402 визначено, що ВЛК регіону має право: приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК.
Відповідно, підпунктом 2.3.3 пункту 2.3 розділу І Положення №402 встановлено, що на Центральну військово-лікарську комісію покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також: розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України.
Згідно з підпунктом 2.3.4 пункту 2.3 розділу І Положення №402 Центральна військово-лікарська комісія має право, зокрема, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК Збройних Сил України.
Дії (бездіяльність), рішення, прийняті за результатами розгляду звернень ВЛК регіону, оскаржуються (крім суду) в ЦВЛК.
Також суд звертає увагу, що розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішення ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суд в межах розгляду справи не вправі надавати власну оцінку на предмет наявності підстав для визначення позивача таким, що придатний або не придатний до військової служби.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 12.06.2020 року у справі №810/5009/18.
Враховуючи ті обставини, що питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Позивачем не наведено, а судом не встановлено порушення відповідачем порядку проведення експертизи та основних вимог законодавства, що регулює відповідну сферу спірних правовідносин, отже підстави для задоволення позовних вимог з підстав порушення відповідачами порядку проведення експертизи чи основних вимог законодавства у суду відсутні.
Враховуючи те, що при розгляді справи судом не встановлено порушення відповідачами порядку проведення експертизи та основних вимог законодавства, що регулює відповідну сферу спірних правовідносин, а вирішення питань щодо визначення міри втрати здоров`я та ступеня обмеження життєдіяльності особи є дискреційним повноваженням відповідних комісій, яке суд не може перебирати на себе, а також з огляду на встановлені у справі обставини та наведені вище норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що відповідач діяв у межах наданих йому повноважень, на підставі, у межах та у спосіб встановлений чинним законодавством.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.
У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, питання щодо розподілу судових витрат відповідно до вимог ст. 139 КАС України, не вирішується.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв