Справа № 160/527/25
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2025-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 грудня 2025 року м. Дніпросправа № 160/527/25

Головуючий суддя І інстанції Кучма К.С.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Іванова С.М. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 року в адміністративній справі № 160/527/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати протиправною відмову відповідача зарахувати до його стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років зазначені в зверненні від 01.08.2024 року (№34629/ІI-0400-24 від 06.08.2024 року), періоди роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов`язати відповідача зарахувати до його стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, наступні періоди роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме:

- з 01.09.1979 року по 01.03.1983 року Кіровоградське медичне училище ім. Є.Й. Мухіна диплом серії НОМЕР_1 ; ??

- з 10.07.1981 року по 28.08.1981 року на посаді фельдшера Ісровської лікарняної амбулаторії;

- ??з 17.06.1982 року по 05.08.1982 року на посаді санітарки терапевтичного відділення Знаменської ЦРБ;

- з 16.03.1983 року по 03.05.1983 року на посаді фельдшера Іванківської лікарняної амбулаторії; ??

- з 03.05.1983 року по 01.09.1985 року перебування на військовій службі в ВС СРСР;

- з 01.09.1985 року по 23.06.1991 року навчання в Дніпропетровському медичному інституті по переводу навчання на військово-медичному факультеті Куйбишевського медичного інституту (військовий ВНЗ) - диплом серії НОМЕР_2 ;

- з 19.11.1986 року по 16.05.1987 року на посаді дитячої медсестри в Санаторії №2;

- ??з 01.11.1988 року по 25.08.1989 року на посаді фельдшера Дніпропетровської міської лікарні швидкої допомоги; ??

- з 17.08.1989 року по 06.10.1992 року перебування на військовій службі;

- з 19.10.1992 року по 18.12.1996 року робота на посаді лікаря травматолога-ортопеда в Центральній лікарні м.Олександрія (довідка №43);

- ??з 06.01.1997 року по 01.01.2011 року робота на посаді лікаря травматолога-ортопеда в міській лікарні №9 м.Дніпропетровськ; ??

- з 01.01.2011 року по 15.10.2023 року робота на посаді лікаря травматолога-ортопеда в консультативно діагностичному відділенні №1 поліклініки;

- з дня досягнення пенсійного віку 15.10.2023 року по дату подання позову робота на посаді лікаря травматолога-ортопеда в КНП «Міська клінічна лікарня №9» Дніпровської міської ради та повторно розглянути питання нарахування і виплати йому грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду викладених в рішенні суду по справі.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у зарахуванні до спеціального стажу ОСОБА_1 для нарахування та виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення згідно із п.7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоду навчання з 01.09.1979 року по 01.03.1983 року, періоду проходження військової служби з 03.05.1983 року по 01.09.1985 року, періоду навчання з 01.09.1985 року по 23.06.1991 року, періоду роботи з 17.06.1982 року по 05.07.1982 року, з 19.11.1986 року по 16.05.1987 року, з 15.10.2023 року по 08.01.2025 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню при призначенні пенсії за віком у розмірі їх десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до його спеціального стажу для нарахування та виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення згідно із п.7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоду навчання з 01.09.1979 року по 01.03.1983 року, періоду проходження військової служби з 03.05.1983 року по 01.09.1985 року, періоду навчання з 01.09.1985 року по 23.06.1991 року, періоду роботи з 17.06.1982 року по 05.07.1982 року, з 19.11.1986 року по 16.05.1987 року, з 15.10.2023 року по 08.01.2025 року.

В іншій частині позовних вимог було відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у позивача не підтверджено необхідний стаж роботи, що дає йому право на пенсію за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а тому підстав для виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення згідно із п.7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не має. Також, апелянт зазначає про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не може бути належним відповідачем у цій справі, оскільки не відмовляло в призначенні пенсії позивачу.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції, 25.01.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою щодо перерахунку пенсії, до призначення у зв`язку з наданими додатковими документами та виплати грошової допомоги відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За принципом екстериторіальності заяву про призначення пенсії позивача було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області та прийнято рішення №81 від 31.01.2024 року про відмову йому у виплаті грошової допомоги відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.53).

Вказаним рішенням встановлено, що до заяви для перерахунку пенсії надано довідки про роботу за спеціальністю та перебування у відпустках без збереження заробітної плати №43 від 05.01.2024 року за період роботи з 19.10.1992 року по 18.12.1996 року, яка видана КП «Центральна міська лікарня м.Олександрії» та №28 від 17.01.2024 року за періоди роботи з 06.01.1997 року по 12.01.2024 року, яка видана КНП «Міська лікарня 6» ДМР. Згідно із пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. При попередньому розрахунку встановлено, що страховий стаж на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» складає 31 рік 02 місяці 08 днів.

01.08.2024 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою, в якій просив зарахувати до його стажу роботи, наступні періоди роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме:

- з 01.09.1979 року по 01.03.1983 року Кіровоградське медичне училище ім. Є.Й. Мухіна диплом серії НОМЕР_1 ; ??

- з 10.07.1981 року по 28.08.1981 року на посаді фельдшера Ісровської лікарняної амбулаторії;

- ??з 17.06.1982 року по 05.08.1982 року на посаді санітарки терапевтичного відділення Знаменської ЦРБ; ??

- з 16.03.1983 року по 03.05.1983 року на посаді фельдшера Іванківської лікарняної амбулаторії; ??

- з 03.05.1983 року по 01.09.1985 року перебування на військовій службі в ВС СРСР;

- з 01.09.1985 року по 23.06.1991 року навчання в Дніпропетровському медичному інституті по переводу навчання на військово-медичному факультеті Куйбишевського медичного інституту (військовий ВНЗ) - диплом серії НОМЕР_2 ;

- з 19.11.1986 року по 16.05.1987 року на посаді дитячої медсестри в Санаторії №2;

- ??з 01.11.1988 року по 25.08.1989 року на посаді фельдшера Дніпропетровської міської лікарні швидкої допомоги; ??

- з 17.08.1989 року по 06.10.1992 року перебування на військовій службі;

- з 19.10.1992 року по 18.12.1996 року робота на посаді лікаря травматолога-ортопеда в Центральній лікарні м.Олександрія (довідка №43);

- ??з 06.01.1997 року по 01.01.2011 року робота на посаді лікаря травматолога-ортопеда в міській лікарні №9 м.Дніпропетровськ; ??

- з 01.01.2011 року по 15.10.2023 року робота на посаді лікаря травматолога-ортопеда в консультативно діагностичному відділенні №1 поліклініки;

- з дня досягнення пенсійного віку 15.10.2023 року по поточний час робота на посаді лікаря травматолога-ортопеда в КНП «Міська клінічна лікарня №9» Дніпровської міської ради;

- нарахувати та виплатити йому грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.37).

29.08.2024 року відповідач листом «Про розгляд звернення» повідомив позивача, що він перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»- «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Згідно із довідками від 05.01.2024 року №43, яка видана КП "Центральна міська лікарня м.Олександрії» та від 17.01.2024 року №28, яка видана КНП «Міська лікарня 6» ДМР, спеціальний стаж складає 30 років 10 місяців 29 днів. До спеціального стажу неможливо зарахувати періоди роботи з 17.06.1982 р. по 05.08.1982 р. на посаді санітарки Знаменської центральної районної лікарні та з 19.11.1986 р. по 16.05.1987 р. на посаді медсестри в дитячому санаторії №2, оскільки зазначені періоди не передбачені Переліком №909. Зарахування до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону №1788-XII, періодів навчання та проходження військової служби не передбачено. Оскільки на день досягнення віку, передбаченого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відсутній необхідний стаж на посадах, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», для призначення виплати відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» підстави відсутні (а.с.39-40). Не погодившись із відмовою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач протиправно не зарахував до вислуги років, як спеціального стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періодів навчання з 01.09.1979 року по 01.03.1983 року, проходження військової служби з 03.05.1983 року по 01.09.1985 року, навчання з 01.09.1985 року по 23.06.1991 року, роботи з 17.06.1982 року по 05.07.1982 року, з 19.11.1986 року по 16.05.1987 року, з 15.10.2023 року по 08.01.2025 року та як наслідок протиправно відмовив у нарахуванні та виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення згідно із п.7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Суд апеляційної інстанції частково погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV (далі - Закон №1058-IV) особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону №1788-XII, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок- 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

Пунктом 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону №1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону №1788-XII, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Так, норму пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV слід тлумачити таким чином, що для отримання визначеної пунктом 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV грошової допомоги при виході на пенсію по Закону №1058-IV особа має дотриматись таких вимог:

- станом на день досягнення пенсійного віку працювати в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- пенсія має призначатися особі вперше (тобто особи, які отримували пенсію раніше і з будь-яких причин перестали отримувати її право на зазначену грошову допомогу втратили).

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладені в постанові від 15.06.2022 року по справі № 200/854/19-а, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для відмови позивачу у виплаті допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу Прикінцевих положень Закону №1058-IV були висновки відповідача про відсутність у позивача спеціального страхового стажу, передбаченого п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Так, з матеріалів справи видно, що період навчання з 01.09.1979 року по 01.03.1983 року, та навчання з 01.09.1985 року по 23.06.1991 року не було зараховано до стажу роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких да право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991№ 1788-ХІІ.

Відповідно до п. «д» ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до ч.1 ст.38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» від 10.02.1998 року № 103/98-ВР час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховуються до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Пунктом «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993 року передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники закладів охорони здоров`я.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 385 від 28.10.2002 року затверджено Перелік лікарських посад у закладах охорони здоров`я, відповідно до розділу 3 якого посада «лікаря-інтерна» (пункт 35) належить до «лікарів-спеціалістів» за відповідною спеціальністю.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 29.03.2002 року № 117 затверджено Довідник кваліфікаційних характеристик професій працівників, випуск 78 «Охорона здоров`я».

Цим довідником також визначено, що до «фахівців» належать професії, які потребують від працівника кваліфікації за дипломом про вищу освіту, яка відповідає рівню молодшого спеціаліста, бакалавра або спеціаліста, що проходить післядипломну підготовку (стажування або інтернатуру). Характеризується Лікар-інтерн тим, що виконує навчальний план і програму інтернатури за відповідною спеціальністю, набуває, поглиблює і удосконалює професійні знання, вміння та навики, бере активну участь у виконанні всіх видів лікарської діяльності, передбачених вимогами освітньо-кваліфікаційної характеристики, проходить піврічний (річний) та підсумковий контроль професійної практичної підготовки згідно з планом і програмою, по закінченні терміну підготовки в інтернатурі проходить атестацію на визначення знань та практичних навиків з присвоєнням звання «лікар-спеціаліст», дотримується принципів медичної деонтології, веде лікарську документацію, та інше.

Дипломом серії НОМЕР_3 , виданим 28.02.1983 року підтверджується, що позивач в 1979 році вступив до Кіровоградського медичного училища ім. Є.Й. Мухіна та в 1983 році закінчив повний курс названого училища по спеціальності фельдшер. Рішенням Державної кваліфікаційної комісії присвоєно кваліфікацію фельдшера.

Записами трудової книжки позивача серії НОМЕР_4 підтверджується, що він 16.03.1983 року (впродовж трьох місяців після закінчення медичного училища 28.03.1983 року) працевлаштувався у Іванківську лікарняну амбулаторію на посаду фельдшера (на підставі наказу №67 від 09.03.1983 р.), робота на якій зарахована відповідачем до вислуги років, як медичному працівнику.

Враховуючи те, що позивач впродовж трьох місяців після закінчення медичного училища 28.03.1983 року працевлаштувався у Іванківську лікарняну амбулаторію на посаду фельдшера (на підставі наказу №67 від 09.03.1983 р.), робота на якій зарахована відповідачем до вислуги років, як медичному працівнику, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зарахування цього періоду навчання до спеціального стажу роботи.

Дипломом серії НОМЕР_2 , виданим 23.06.1991 року підтверджується, що позивач в 1985 році вступив до Дніпропетровського медичного інституту та в 1991 році закінчив повний курс Військово-медичного факультету при Куйбишевському медичному інституті по спеціальності лікарська справа. Рішенням Державної кваліфікаційної комісії присвоєно кваліфікацію лікаря.

Враховуючи положення п. «д» ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що період навчання позивача з 01.09.1985 року по 23.06.1991 року, також підлягає врахуванню до його спеціального стажу для отримання грошової допомоги згідно із п.7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV.

Щодо періоду проходження позивачем військової служби в радянській армії з 03.05.1983 року по 01.09.1985 року, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Підпунктом «г» пункту 1 Положення про порядок обрахунку стажу для призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти та охорони здоров`я, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 року № 1397 встановлено, що лікарям та іншим працівникам охорони здоров`я до стажу роботи за спеціальністю, окрім роботи в установах, організаціях і посадах, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, зараховується служба в складі Збройних Сил СРСР.

Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку про те, що період військової служби в армії СРСР до 1 січня 1992 року підлягає зарахуванню до стажу роботи на посадах працівників охорони здоров`я. Верховний Суд у своїй постанові від 18.06.2020 року прийнятої у справі №676/3013/17 зробив висновок про те, що час проходження строкової військової служби, навчання в навчальному закладі зараховуються до спеціального страхового стажу, який дає право на пенсію за вислугу років та на виплату при призначенні пенсії за віком грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, станом на день її призначення.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що період проходження позивачем військової служби в радянській армії з 03.05.1983 року по 01.09.1985 року, також підлягає врахуванню до його спеціального стажу для отримання грошової допомоги згідно із п.7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV.

Щодо вимог позивача в частині не зарахування до спеціального стажу позивача періоду роботи з 17.06.1982 року по 05.08.1982 року, на посаді санітарки Знаменської центральної районної лікарні, суд зазначає на таке.

Постановою КМУ від 04.11.1993 р. №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» (далі - Перелік №909) затверджено вичерпний перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Розділом 2 «Охорона здоров`я» Переліку №909 визначено такі посади: лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) та заклади і установи: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.

Відповідно до приміток 1-1, 2 Переліку №909 лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад), які працюють у навчальних закладах і установах, перелічених у розділі « 1. Освіта», відносяться до числа осіб, що мають право на пенсію за вислугу років. Робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Як вбачається із записів трудової книжки серії НОМЕР_4 , позивач в період з 17.06.1982 року по 05.07.1982 року працював на посаді санітарки терапевтичного відділення Знаменської центральної районної лікарні.

Водночас у Переліку №909 (розділ 2) відсутня така посада як молодший медичний персонал.

Відповідно до частини 1 розділу 2 «Охорона здоров`я» Переліку №909 право виходу на пенсію за вислугу років мають, зокрема, лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад).

До посад середнього медичного персоналу (молодших спеціалістів з медичною освітою) належать посади медичних працівників, робота на яких вимагає від фахівця спеціальної медичної освіти.

Згідно із Довідником кваліфікаційних характеристик професій працівників охорони здоров`я, затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я від 29.03.2002 року №117, професії дезінфектора, молодшої медичної сестри з догляду за хворими, молодшої медичної сестри (санітарки-прибиральниці, санітарки-буфетниці тощо) належать до категорії робітників.

Наказом Міністерства економіки України від 25.10.2021 року №810 затверджено Зміни №10 до національного класифікатора ДК 003:2010, згідно із якого посада санітарки є спорідненою (однотипною) професійною назвою роботи до посади молодшої медичної сестри.

В той же час, Перелік №909 містить примітку 3, якою визначено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

До 1 січня 1992 року питання пенсійного забезпечення було врегульовано Законом СРСР «Про державні пенсії», статтею 58 якого було визначено, що пенсії за вислугу років, встановлені постановами Уряду СРСР для окремих категорій спеціалістів (учителів, медичних працівників, та інших), призначених до введення в дію цього Закону, зберігаються. Раді Міністрів СРСР доручено визначити порядок подальшого призначення та виплати пенсій за вислугу років.

На виконання статті 58 вказаного Закону постановою Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 р. за №1397 затверджено Положення про порядок обрахунку стажу для призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти та охорони здоров`я.

Відповідно до додатку до постанови Ради Міністрів СРСР №1397, а саме розділом ІІ «Лікарі та інші медичні працівники» визначено, що право на призначення пільгової пенсії за вислугу років, також мають наступні працівники: лікарі, зубні лікарі, техніки, фельдшери, помічники лікарів, акушери, масажисти, лаборанти і медичні сестри - всі, незалежно від найменування посад, та дезінфекційні інструктори.

Отже, як правильно зробив висновок суд першої інстанції, аналіз вищезазначених норм свідчить про те, що період роботи на посаді санітарки до 1 січня 1992 року підлягає зарахуванню до стажу роботи на посадах працівників охорони здоров`я, який дає право на пенсію за вислугу років на підставі пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як наслідок посада санітарки, яку з 17.06.1982 року по 05.08.1982 року обіймав позивач, також підпадає під дію вказаної постанови і дає підстави для обчислення та зарахування спеціального стажу роботи на цій посаді.

Також, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач протиправно не зарахував до спеціального стажу позивача період роботи з 19.11.1986 року по 16.05.1987 року на посаді медсестри в дитячому санаторії №2, оскільки пунктом 1 розділу II «Лікарі та інший медичний персонал» Переліку установ, організацій та посад, робота в яких, дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Ради Міністрів СССР від 17.12.1959 року №1397, який діяв на час роботи позивача, передбачено, що час роботи в лікарняних установах всіх типів та найменувань, у тому числі клініках та клінічних частинах, госпіталях, лепрозоріях, психіатричних колоніях на посаді «медичної сестри» зараховується до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років.

Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що період навчання з 01.09.1979 року по 01.03.1983 року, проходження військової служби з 03.05.1983 року по 01.09.1985 року, навчання з 01.09.1985 року по 23.06.1991 року, роботи з 17.06.1982 року по 05.07.1982 року, з 19.11.1986 року по 16.05.1987 р. підлягають зарахуванню до спеціального стажу ОСОБА_1 для нарахування та виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення згідно із п.7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Щодо вимог позивача про зарахування періоду його роботи з 15.10.2023 року по дату подання позову на посаді лікаря травматолога-ортопеда в КНП «Міська клінічна лікарня №9» для нарахування та виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення згідно із п.7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з нормами пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV для отримання грошової допомоги передбаченої цим пунктом особа має дотриматись таких вимог:

- станом на день досягнення пенсійного віку працювати в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- пенсія має призначатися особі вперше (тобто особи, які отримували пенсію раніше і з будь-яких причин перестали отримувати її право на зазначену грошову допомогу втратили).

З матеріалів справи вбачається, що позивачу з 16.10.2023 року призначено пенсію за віком (а.с.109).

Враховуючи те, що підставою для виплати грошової допомоги передбаченої п.7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є наявність необхідного спеціального стажу роботи станом на день досягнення пенсійного віку, за умови призначення пенсії вперше, а також те, що позивачу пенсію вперше призначено 16.10.2023 року, суд апеляційної інстанції вважає, що спеціальний стаж роботи має бути обраховано відповідачем станом на 16.10.2023 року.

Оскільки позивачу з 16.10.2023 року призначено пенсію за віком, суд апеляційної інстанції зробив висновок про відсутність підстав для зарахування періоду роботи позивача з 15.10.2023 року по 08.01.2025 року до спеціального стажу для виплати грошової допомоги передбаченої п.7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зважаючи на те, що відповідач при вирішенні питання щодо виплати позивачу грошової допомоги передбаченої п.7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не було враховано період навчання з 01.09.1979 року по 01.03.1983 року, проходження військової служби з 03.05.1983 року по 01.09.1985 року, навчання з 01.09.1985 року по 23.06.1991 року, роботи з 17.06.1982 року по 05.07.1982 року, з 19.11.1986 року по 16.05.1987 року до спеціального стажу ОСОБА_1 для нарахування та виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення згідно із п.7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо виплати такої допомоги.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає помилковими доводи апеляційної скарги про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не може бути належним відповідачем у цій справі, оскільки як вбачається з позовної заяви підставою для звернення до суду з цим позовом стала відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області викладена у формі листа від 29.08.2024 року (а.с.39-40) за наслідком розгляду заяви позивача від 01.08.2024 року з питань призначення та виплати грошової допомоги передбаченої п.7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині визнання протиправною відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та зобов`язання зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 для нарахування та виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення згідно із п.7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоду роботи з 15.10.2023 року по 08.01.2025 року з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні цієї частини позову. В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 в адміністративній справі № 160/527/25 слід залишити без змін.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 в адміністративній справі № 160/527/25 скасувати в частині визнання протиправною відмови та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 для нарахування та виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення згідно із п.7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоду роботи з 15.10.2023 року по 08.01.2025 року з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні цієї частини позову.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 в адміністративній справі № 160/527/25 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко

суддя В.А. Шальєва