Справа № 140/15388/25
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2025-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

за результатами вирішення заяви про самовідвід судді

10 грудня 2025 року ЛуцькСправа № 140/15388/25
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

судді Смокович В.І., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про самовідвід судді в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.12.2025 справа № 140/15388/25 була розподілена судді Смокович В.І. та передана для розгляду.

10.12.2025 суддя Смокович В.І. подала заяву про самовідвід з тих підстав, що суддею Смокович В.І. як фізичною особою подано позовну заяву до суду щодо оскарження рішення ГУ ПФУ у Київській області (ухвала Рівненського окружного адміністративного суду від 20.10.2025 року справа №140/10506/25), що є відповідачем у даній справі. Зазначена обставина є самостійною підставою для здійснення самовідводу у справі № 140/15388/25 на підставі пункту 4 частини 1 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя під час вирішення питання про наявність підстав для самовідводу судді виходить з наступного.

Відповідно до пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які враховані при прийнятті Кодексу суддівської етики, суддя заявляє самовідвід в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не уявляється за можливе винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до статей 1, 2, 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням XI (чергового) з`їзду суддів України від 22.02.2013, суддя: як носій судової влади повинен бути прикладом неухильного дотримання принципу верховенства права і вимог закону, присяги судді; має усвідомлювати постійну увагу суспільства та демонструвати високі стандарти поведінки з метою зміцнення довіри до судової влади та утвердження авторитету правосуддя; має уникати конфлікту інтересів, проявляти стійкість до будь-якого тиску або втручання у діяльність, пов`язану зі здійсненням правосуддя, та бути незалежним у процесі прийняття рішень; не може використовувати своє посадове становище в особистих інтересах чи в інтересах третіх осіб.

Суддя заявляє самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законом.

У разі виникнення сумнівів у судді щодо його неупередженості у результаті розгляду справи суддя має право заявити самовідвід.

Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід.

За змістом Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) процесуальною гарантією забезпечення безсторонності та об`єктивності суду є право відводу (самовідводу).

Підстави для відводу (самовідводу) судді наведені у ст. 36 КАС України.

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною першою статті 40 КАС України передбачено, що питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Підстави для відводу (самовідводу) судді є за своєю суттю певними юридичними фактами, які надають підстави для сумнівів щодо об`єктивності, неупередженості та безсторонності судді під час розгляду конкретної справи.

Згідно із статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, стаття 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини передбачено право на справедливий суд.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатись особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як вбачається з поданої суддею заяви про самовідвід, до Волинського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

У справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи.

У справі П`єрсак проти Бельгії Європейський суд з прав людини, встановивши порушення положень частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначив, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є законні сумніви, повинен вийти зі складу суду.

На переконання суду, інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Саме тому існують норми закону, які запобігають виникненню будь-яких підозр. Судді заборонено брати участь у розгляді справи за наявності будь-яких обставин, які викликають чи можуть викликати сумніви у його об`єктивності.

Після вивчення матеріалів адміністративної справи № 140/15388/25 суддею встановлено обставини, що виключають можливість розгляду ним вказаної справи.

Зокрема, суддею Смокович В.І. як фізичною особою подано позовну заяву до суду щодо оскарження рішення ГУ ПФУ у Київській області (ухвала Рівненського окружного адміністративного суду від 20.10.2025 року справа №140/10506/25), що є відповідачем у даній справі.

Беручи до уваги викладене та обставини, наведені у заяві про самовідвід, з метою виключення будь-яких сумнівів щодо дотримання судом принципів законності, неупередженості та об`єктивності за результатами розгляду цієї справи, суддя вважає, що подана заява судді Смокович В.І. про самовідвід є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 36, 39-40, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву судді Смокович В.І. про самовідвід задовольнити.

Відвести суддю Смокович В.І. від розгляду справи № 140/15388/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Адміністративну справу № 140/15388/25 передати для здійснення розподілу між суддями в порядку, встановленому частиною 1 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена.

Суддя В.І.Смокович