Справа № 480/8323/25
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2025-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
09 грудня 2025 року Справа № 480/8323/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Прилипчука О.А.,
розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просить:
1. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови провести перерахунок та виплату з 01.09.2022 по 31.12.2023 грошового забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, на 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» а також, у зв`язку зі змінами розмірів посадового окладу, окладу за військове (спеціальне) звання та, відповідно, додаткових видів грошового забезпечення не проведення перерахунку та виплатити одноразової грошової допомоги при звільненні, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку та інших сум, належних при звільненні, з урахуванням виплачених сум.
2. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.09.2022 по 31.12.2023 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним (військовим) званням, визначених шляхом множення мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, на 01.01.2023 відповідно, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, а також, у зв`язку зі змінами розмірів посадового окладу, окладу за військове (спеціальне) звання та, відповідно, додаткових видів грошового забезпечення перерахувати та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні, матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку та інших сум, належних при звільненні, з урахуванням виплачених сум та з урахуванням індексації грошового забезпечення.
Ухвалою суду від 05.11.2025 клопотання представника ОСОБА_2 про поновлення строку звернення до суду з даним позовом задоволено. Поновлено ОСОБА_2 строк звернення до адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому, серед іншого, зауважив, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 у період з 01.09.2022 по 02.02.2024 (відповідні накази наявні в матеріалах позову), 02.02.2024 був виключений зі списків особового складу та переміщений для подальшого проходження служби до іншої військової частини.
Примірника грошового атестату з підписом позивача про його отримання у військовій частині НОМЕР_1 не залишилося, так як він втрачений при переміщенні військової частини НОМЕР_1 внаслідок ведення бойових дій.
Військовослужбовець не може бути переміщений із одного місця служби до іншого без грошового атестату із зазначеними відповідними нарахованими сумами у військовій НОМЕР_1 , тому позивач однозначно знав про порушення свого права в частині нарахування і виплати йому грошового забезпечення, 02.02.2024, а тому, строк для подання позову у цій справі закінчився в травні 2024 року.
У заяві представника позивача не було жодного, належним чином аргументованого доказу про те, що у позивача були поважні причини пропуску строку звернення до суду у період з травня 2024 року по день звернення до суду 29 жовтня 2025 року, вважає, що поновлення строку на звернення до суду є маніпуляцією своїми правами та введенням суду в оману та просив залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 .
Представник позивача надав додаткові пояснення щодо строку звернення до суду з даним позовом, де зазначив, що у період з 01.09.2022 по 02.02.2024 позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
Позивач у період з з 09.01.2023 по 16.01.2023, з 13.03.2023 по 01.04.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Донецької області.
Довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва, смерті) від 25.05.2023 №4623 встановлено, що 01.04.2023 року, під час безпосередньої участі у бойових діях по захисту Батьківщини, при виконанні бойових завдань у складі військової частини НОМЕР_1 у районі населеного пункту, Бахмут, Бахмутського району Донецької області внаслідок артилерійського обстрілу противником, солдат ОСОБА_1 отримав поранення. Довідкою військово-лікарської комісії від 17.07.2023 №1157 встановлено, що поранення, отримане 01.04.2023, пов`язане із захистом Батьківщини.
Крім цього, ОСОБА_1 у період з 23.05.2023 по 07.06.2023 перебував на лікуванні у відділенні медичної реабілітації.
ОСОБА_1 з 02.02.2024 року виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення.
Лише після звернення до юриста у 2025 році з метою отримання правової консультації щодо належної виплати грошового забезпечення, позивач уперше дізнався, що відповідач здійснював виплати у заниженому розмірі.
Представник позивача зауважив, що позивач отримав довідку про грошове забезпечення та відрахування за період з червня 2023 по лютий 2024 лише після того, як його представник звернувся до Військової частини НОМЕР_1 з адвокатським запитом і отримав відповідь від 20.07.2025.
Отже, до моменту отримання зазначених документів позивач об`єктивно не мав можливості встановити факт порушення його прав, оскільки відповідач не надавав йому повної та достовірної інформації про нарахування і відрахування грошового забезпечення.
Крім цього, відповідно до довідки №149/47 від 29.01.2025 солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації, на особливий період у військовій частині НОМЕР_2 .
Тому просить продовжити розгляд справи.
Дослідивши доводи клопотання представника відповідача та пояснення представника позивача, суд зазначає наступне.
Згідно ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Частиною 5 статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Суд бере до уваги приписи ч.2 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України, яка зобов`язує суд застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").
Суд наголошує, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Суд зазначає, що питання дотримання позивачем строку звернення до суду з даним позовом досліджувалось судом і висновки викладені в ухвалі суду від 05.11.2025, якою клопотання представника ОСОБА_2 про поновлення строку звернення до суду з даним позовом задоволено в поновлено ОСОБА_2 строк звернення до адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Суд зазначає, що представником відповідача у клопотанні про залишення позовної заяви без руху у зв`язку з порушенням позивачем строку звернення до суду нових підстав не зазначено, зокрема не надано доказів своєчасного ознайомлення позивача із розміром виплаченого грошового забезпечення, а тому суд дійшов висновку, що зазначене клопотання задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 161, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання представника відповідача про залишення без руху позовної заяви по справі № 480/8323/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя О.А. Прилипчук