Справа № 497/2947/24
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2025-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2025 р.м. ОдесаСправа № 497/2947/24

Категорія: 113070100Головуючий у суді І інстанції: Кравцова А. В. місце ухвалення: м. Болград

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідачаСеменюка Г.В.
суддів: Федусика А.Г.
Шляхтицького О.І.

розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Болградського районного суду Одеської області від 28 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення

в с т а н о в и В:

11 грудня 2024 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд», звернувся до суду першої інстанції з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі Укртрансбезпека), в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 30.09.2024 серії ПС №002984 в сумі 51000 грн, за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Також позивач просив закрити справу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю в його діях відповідного складу.

В обґрунтування позовних вимог позивач пояснив, що спірною постановою його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 132-1 КУпАП, у зв`язку з тим, що 05.09.2024 о 22 год. 39 хв. на а/д М-16 Одеса-Кучурган (км 0+050), здійснювалося вантажне перевезення на т/з VOLVO з д/н.з. НОМЕР_1 з причепом KOEGEL з д/н.з. НОМЕР_2 , - що належать йому, але під керуванням водія ОСОБА_2 , який відмовився від проходження габаритно-вагового контролю, у зв`язку з чим накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51000 грн.

За ствердженням позивача, про існування цієї постанови він дізнався з додатку «Дія» лише 02.12.2024, коли йому надійшло повідомлення про відкриття виконавчого провадження.

Позивач вважає, що він не є суб`єктом правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 132-1 КУпАП, адже не вчиняв його, стверджуючи, що він є лише власником транспортного засобу, а тому не може бути суб`єктом відповідальності за обставин, викладених в оскаржуваній постанові, оскільки, згідно абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», таким суб`єктом може бути лише автомобільний перевізник.

Крім того, відсутня сама подія правопорушення, оскільки водій не відмовлявся від проходження габаритно-вагового контролю. Позивач пояснює, що зупинка працівниками Укртрансбезпеки відбулась пізнього вечора, водій був втомлений, а до місця зважування потрібно було ще проїхати деякий час і водій пояснив, що пройде цю процедуру вранці. Вранці водій пройшов габаритно-ваговий контроль, що підтверджується відповідними доказами та перевищення вагових параметрів не виявлено.

Тому, позивач вважає вказану постанову незаконною, оскільки відсутній склад адміністративного правопорушення, а в оскаржуваній постанові відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували саме його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 132-1 КУпАП.

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 28 березня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Суд скасував постанову серії ПС №002984 від 30.09.2024, яка ухвалена виконуючим обов`язки начальника відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті Романенком В. В. про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 132-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 51000 грн.

Також суд закрив провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також неповне з`ясування обставин справи, представник Укртрансбезпеки подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Мотиви апеляційної скарги полягають у тому, що докази, які наявні в матеріалах справи підтверджують факт відмови водієм від проходження габаритно-вагового контролю. Так, зокрема надано копії наступних доказів:

- рішення про супроводження транспортного засобу;

- протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно водія;

- акт про відмову від проходження габаритно-вагового контролю;

- відеозапис перевірки.

Скаржник звертає увагу, що за правилами статті 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно- телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб.

У свою чергу, частина 3 статті 132-1 КУпАП передбачає відповідальність за відмову від проходження габаритно-вагового контролю, що полягає у діях або бездіяльності, що призвели до ухилення від проходження габаритно-вагового контролю.

За таких умов, представник Укртрансбезпеки вважає, що суб`єкт владних повноважень довів належними доказами факт порушення позивачем частини 3 статті 132-1 КУпАП, а тому спірна постанова скасована судом першої інстанції передчасно.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Враховуючи, що відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанцій встановлено, що 05.09.2024 посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області здійснювалась рейдова перевірка (перевірка на дорозі) відповідно до направлення № 000036 від 29.08.2024.

Так, 05.09.2024 посадовими особами Укртрансбезпеки зупинено вантажний автомобіль у складі спеціального вантажного сідлового тягача VOLVO, реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричепа KOEGEL, реєстраційний номер НОМЕР_3 , водій ОСОБА_2 .

Під час перевірки та візуального огляду транспортного засобу було встановлено ймовірне перевантаження транспортного засобу за візуальною ознакою, а саме: просідання вузлів підвіски транспортного засобу, що відображено у рішенні про супроводження транспортного засобу.

У зв`язку з чим, водію ОСОБА_2 запропоновано проїхати до пункту габаритно- вагового контролю, що розташований за адресою: автомобільна дорога М-15 Одеса-Рені-Бухарест 12км+125м, для зважування транспортного засобу, про що складено рішення про супроводження автомобільного транспортного засобу.

Водій транспортного засобу ОСОБА_2 відмовився їхати до пункту габаритно- вагового контролю, про що було складено акт №017446 про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю та щодо водія складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення, передбачене статтею 188-57 КУпАП.

Під час перевірки водієм було надано посвідчення водія, реєстраційні документи на указаний вище транспортний засіб, відповідно до яких власником є ОСОБА_1 .

Разом з цим, 06.09.2024 водій ОСОБА_2 пройшов габаритно-ваговий контроль, що підтверджується відповідною квитанцією (а.с.28). За результатами пройденого габаритно-вагового контролю порушення не встановлено.

Листом від 09.09.2024 № 78201/35/24-24 позивача запрошено на розгляд справи на 30.09.2024 (згідно поштового конверту трекінговий номер 507, направлено на адресу, зазначену в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, однак конверт повернувся з відміткою «за закінченням терміну зберігання»).

30.09.2024 відповідач прийняв постанову серії ПС №002984, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 132-1 КУпАП (ухилення або відмова від проходження габаритно-вагового контролю) та накладено адміністративне стягнення в сумі 51000 грн.

Листом від 30.09.2024 № 85012/35/24-24 позивачу направлено копію оскаржуваної постанови (трекінговий номер 345, поштовий конверт повернувся з відміткою «за закінченням терміну зберігання»).

Не погоджуючись з постановою про накладення адміністративного стягнення ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов та скасовуючи спірну постанову про накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції виходив із того, що з оскаржуваної постанови та наданих суду доказів не вбачається, що було вчинено правопорушення у виді ухилення або відмову від проходження габаритно-вагового контролю, оскільки він був пройдений водієм.

У зв`язку з цим, суд першої інстанції не вбачав події правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 132-1 КУпАП.

Суд дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 132-1 КУпАП, оскільки оскаржувана постанова не містить повного розкриття об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого зазначеною нормою, що унеможливлює її віднесення до порушень як відмова від проходження габаритно-вагового контролю.

Крім того, суд першої інстанції відзначив, що спірна постанова не відповідає вимогам статті 283 КУпАП, яка передбачає, що постанова має містити: ... опис обставин, установлених під час розгляду справи; а постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених ч.2 цієї статті, - має містити відомості про ... технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію з зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у виді штрафу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову ОСОБА_1 , однак вважає мотиви суду першої інстанції помилковими, з огляду на таке.

За приписами частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 29 Закону України «Про дорожній рух», з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №30 від 18.01.2001, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові та габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху України на 2% (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі Правила дорожнього руху) визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.10 Правил дорожнього руху визначено, що габаритно-ваговий контроль - це перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Згідно пункту 2.4-1 Правил дорожнього руху у місці здійснення габаритно-вагового контролю на вимогу працівника пункту габаритно-вагового контролю або поліцейського водій вантажного автомобіля (в тому числі механічного транспортного засобу) повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) передати для перевірки документи, зазначені в підпунктах "а", "б" і "г" пункту 2.1 цих Правил; б) надати транспортний засіб та причіп (за наявності) для вагового та/або габаритного контролю відповідно до встановленої процедури.

За правилами статті 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно- телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належній користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортній засіб. - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідно до частини третьої статті 132-1 КУпАП ухилення або відмова від проходження габаритно-вагового контролю, а так само перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, розташування транспортних засобів на проїзній частині, вчинення правопорушень, передбачених частиною шостою статті 121 цього Кодексу, в зоні габаритно-вагового контролю тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу Volvo, реєстраційний номер НОМЕР_1 та причепу Koegel, реєстраційний номер НОМЕР_2 , а тому є суб`єктом відповідальності за частиною третьої статті 132-1 КУпАП.

Як свідчать обставини справи, підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною третьою статті 132-1 КУпАП, слугувала відмова водія вантажного транспортного засобу, який належать позивачу, від проходження габаритно-вагового контролю на вимогу працівника поза межами пункту габаритно-вагового контролю.

Аналіз диспозиції частини 3 статті 132-1 КУпАП свідчить про те, що обов`язковою умовою для притягнення до відповідальності за вказаною статтею є ухилення або відмова від проходження габаритно-вагового контролю, а так само перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, розташування транспортних засобів на проїзній частині, вчинення правопорушень, передбачених частиною шостою статті 121 цього Кодексу, саме в зоні габаритно-вагового контролю.

Також, стаття 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлює, що зона габаритно-вагового контролю - облаштована відповідними дорожніми знаками ділянка автомобільної дороги, на якій розташовані автоматичні, стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю.

Відповідно до пункту 4 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженим наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2013 року №1007/1207, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04.02.2014 року за №215/24992, акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю (додаток 2) складається посадовими особами Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначає Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879.

За визначенням підпункту 6 пункту 2 цього Порядку місце здійснення габаритно-вагового контролю - спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю.

Проте, колегією суддів установлено, що в матеріалах справи відсутні докази того, що за адресою, де був зупинений водій ОСОБА_2 та яка вказана в акті про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю № 017446 від 05.09.2024 (а/д М-15 Одеса-Рені, км 12+125 (праворуч), рухався а/д М-16 Одеса-Кучурган, км 0+050), розташований пункт габаритно-вагового контролю.

Більш того, в апеляційній скарзі представник Укртрансбезпеки указує на те, що водію було запропоновано проїхати до пункту габаритно-вагового контролю, що розташований за адресою автомобільна дорога М-15 Одеса-Рені-Бухарест 12 км+125 м, для зважування транспортного засобу.

Також, з відеозапису нагрудної камери працівника Укртрансбезпеки, який було надано до матеріалів справи та досліджено колегією суддів установлено, що працівником Укртрансбезпеки було запропоновано водію проїхати на ваги «Два стовпи» за службовим автомобілем.

Указане, на думку суду апеляційної інстанції, свідчить про те, що ухилення або відмова від проходження габаритно-вагового контролю водієм ОСОБА_2 відбулось не в зоні габаритно-вагового контролю.

Апеляційний суд акцентує увагу на тому, що відповідачем не надано доказів про те, що події відбувалися в зоні габаритно вагового контролю.

Ураховуючи викладене, на думку колегії суддів, у діях позивача відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 132-1 КУпАП.

Крім того, слід звернути увагу на те, що наступного дня після складення матеріалів про відмову від проходження габаритно-вагового контролю (06.09.2024 о 13:58 год.) водій ОСОБА_2 пройшов габаритно-ваговий контроль за результатом якого не встановлено порушення вагових параметрів указаного транспортного засобу, що підтверджується квитанцією (а.с.28).

Згідно пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, іншими доказами, перелік яких не вичерпний.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх доводів.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції мотивував своє рішення на підставі нормативно-правового акту, який не підлягає застосуванню в спірних правовідносинах, зазначивши, що спірна постанова не відповідає вимогам статті 283 КУпАП.

Так, порядок оформлення матеріалів та розгляду справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням законодавства про автомобільний транспорт, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі - адміністративні правопорушення), уповноваженими на те посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті та її територіальних органів (далі - уповноважені посадові особи) встановлює Інструкція з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства інфраструктури України 27 вересня 2021 року № 512 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2021 р. за № 1287/36909) (далі Інструкція №512).

Пунктом 3 розділу ІІІ Інструкції №512 передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, Голова Державної служби України з безпеки на транспорті чи його заступник або керівник територіального органу Державної служби України з безпеки на транспорті чи його заступник приймає рішення у справі, яке оформлюється постановою:

про накладення адміністративного стягнення (додаток 2);

про закриття справи про адміністративне правопорушення (додаток 3).

Аналіз норм КУпАП та Інструкції №512 свідчить про те, що зафіксоване порушення є правопорушенням, пов`язаним з порушенням законодавства про автомобільний транспорт, а не порушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів вимоги до якої наведені в частинах третій та четвертій статті 283 КУпАП, які помилково були застосовані судом першої інстанції.

Також слід зазначити, що форма постанови затверджена додатком 2 до Інструкції №512.

Аналізуючи вказану форму постанови, можна дійти висновку, що спірна постанова відповідає формі, затвердженій додатком 2 до Інструкції №512.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи дану справу, дійшов правильного висновку про задоволення позову, однак вважає, що неправильно застосував норми матеріального права, що виразилось у застосуванні закону, який не підлягає застосуванню.

З урахуванням викладеного, наявні підстави для зміни рішення суду першої інстанції, шляхом викладення його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

Підстави для розподілу судових витрат за результатом розгляду апеляційної скарги, відповідно до статті 139 КАС України, відсутні.

Стаття 272 КАС України встановлює особливості апеляційного та касаційного оскарження судових рішень в окремих категоріях адміністративних справ, частина 3 якої передбачає, що судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-283-1, 284-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись статтями 243, 250, 272, 286, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити частково.

Рішення Болградського районного суду Одеської області від 28 березня 2025 року змінити, шляхом викладення його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення Болградського районного суду Одеської області від 28 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Г.В. Семенюк
Судді А.Г. Федусик О.І. Шляхтицький