Справа № 320/7191/23
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/7191/23 Суддя (судді) першої інстанції: Панова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Василенка Я.М.,

Кузьменка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Міністерства оборони України, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати пункт 6 протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 09.03.2022 №33, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він є інвалідом внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, а відтак має право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975. Позивач наголосив на тому, що відповідач повторно протиправно відмовив йому у призначенні одноразової грошової з посиланням на те, що травми, внаслідок отримання яких йому була встановлена інвалідність, пов`язані із самовільним залишенням військової частини що є адміністративним правопорушенням, що вже було предметом розгляду у суді.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.03.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року, адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано пункт 6 протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 09.03.2022 №33, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

Зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, в які просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.08.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду в порядку письмового провадження.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Міністерства оборони України не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України.

В період з 28.12.2015 по 02.01.2016 під час виконання обов?язків виконання військової служби, позивач отримав травму: обмороження обох нижніх кінцівок другого ступеня з подальшою їх ампутацією.

Відповідно до протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 31.05.2017 №1577, встановлено, що травма, так, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

20.09.2019 під час огляду органами МСЕК позивачу первинно встановлено І групу інвалідності, внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби (довідка МСЕК серії АВ №0991978 від 20.09.2019).

Уповноваженим органом ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) Міністерства оборони України було подано висновок від 27.09.2019 №ВС3/3289 згідно з яким, позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги.

20 січня 2020 року №ВСЗ/229, комісаріатом до Департаменту фінансів Міністерства оборони України направлені документи щодо розгляду питання правомірності виплати позивачу одноразової грошової допомоги як інваліду війни 1 групи.

13 грудня 2019 року відбулося засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги.

За результатами розгляду документів позивача відповідно до протоколу №177, затвердженого Міністром оборони України 21 грудня 2019 року комісія дійшла висновку про відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги.

Відповідно до витягу з протоколу №177 від 21 грудня 2019 року, в призначенні одноразової грошової допомоги позивачу відмовлено у зв`язку з тим, що позивач є особою з інвалідністю І групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби (довідка МСЕК серія АВ №0991978 від 20 вересня 2019 року), оскільки травма пов`язана із самовільним залишенням військової частини (наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 11 липня 2018 року №1297), що є адміністративним правопорушенням (стаття 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Не погоджуючись з відмовою, позивач звернувся до суду.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.08.2021 по справі №640/16362/20 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Позивачем було подано апеляційну скаргу на це рішення.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2021 у по справі №640/16362/20 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 серпня 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

Адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано пункт 16 протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 13 грудня 2019 року №177, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути документи ОСОБА_1 стосовно виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням I групи інвалідності відповідно до вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 та прийняти відповідне рішення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення суду, листом від 04.08.2022 № ВСЗ/1119, ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив позивача, що відповідно до протоколу №33 від 09.03.2022 комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги дійшла висновку про скасування попереднього рішення та відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги з підстав того, що травма пов`язана із самовільним залишенням військової частини (наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 11.07.2018 №1297), отримана внаслідок вчинення дій в стані алкогольного сп`яніння, що призвело до встановлення інвалідності.

Вважаючи зазначену відмову відповідача протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що єдиною підставою для відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги в оскаржуваному рішенні зазначено факт того, що отримання позивачем травм пов`язане із самовільним залишенням військової частини, що є адміністративним правопорушенням, передбаченим статтею 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Водночас, доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення (постанова суду) про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні такого правопорушення, матеріали справи не містять.

Як зазначив суд першої інстанції, відповідач таких доказів до суду теж не надав, протилежного суду не доведено.

На переконання суду, наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 11.07.2018 №2197 не є належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, що встановлено постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2021 по справі №640/16362/20 та в силу ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України не потребує доказування.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення Міністерства оборони України, оформлене п. 6 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 09.03.2022 №33, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд відмітив, що за встановлених обставин справи, позовні вимоги про зобов`язання Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року підлягають задоволенню, адже даний спосіб захисту порушеного права позивача є виправданим та таким, що забезпечить ефективний захист та відновлення його порушеного права.

Щодо посилань відповідача на порушення позивачем місячного строку звернення до суду, суд зазначив, що пропущення строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для застосування наслідків пропущення цих строків, оскільки суд може визнати причину пропуску таких строків поважними і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду необґрунтованими та помилковими, оскільки:

- судом першої інстанції не розглянуто клопотання Міністерства оборони України про залишення позову без розгляду у зв`язку із знаходженням у провадженні цього або іншого суду справи про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав; зокрема було зазначено, що у провадженні Окружного адміністративного суду м. Києва перебуває справа № 640/16362/20 в порядку контролю виконання судового рішення, предметом спору є визнання протиправним саме протоколу засідання комісії Міноборони з розгляду питань призначення одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 33 від 09.03.2022, а отже, провадження у справі № 320/7191/23 провадження підлягає закриттю;

- заявлене клопотання про пропущення позивачем строку звернення до суду, залишилося поза увагою суду першої інстанції, що є порушенням норм ст. 122, 123 КАС України;

- судом безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про залучення в якості третьої особи на стороні відповідача Військову частину НОМЕР_1 ;

- судом першої інстанції помилково визнано невстановленими обставинами про самовільне залишення Військової частини НОМЕР_1 позивачем, самовільне залишення особою місця військової служби є дією з ознаками адміністративного та/або кримінального правопорушення, що підтверджено проведеним службовим розслідуванням військової частини НОМЕР_1 .

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України, передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 16 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII) на момент виникнення спірних правовідносин передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до п. б ч.1 ст. 16-2 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Положеннями частини четвертої статті 16-3 Закону України № 2011-ХІІ, закріплено, що якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми. У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Частиною шостою статті 16-3 Закону України № 2011-ХІІ, визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Відповідно до частини 8 статті 16-3 Закону України № 2011-ХІІ, особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

У силу норм ч. 9 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України, а саме, постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок №975).

Абзацом третім пункту 3 Порядку № 975, встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно пункту 1 частини 1 пункту 6 Порядку № 975, одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності I групи.

Подання до Міністерства оборони України відповідного рішення військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, яким встановлено, що отримані особою поранення, травма, контузія, захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, не виключає необхідності подання інших, зазначених у пункті 11 Порядку №975, документів, що свідчать про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №822/21/18, від 04.06.2019 у справі №751/2133/17, від 12.07.2019 у справі №280/4490/18.

Щодо доводів апелянта про те, що судом першої інстанції не розглянуто клопотання Міністерства оборони України про залишення позову без розгляду у зв`язку із знаходженням у провадженні цього або іншого суду справи про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, у провадженні Окружного адміністративного суду м. Києва перебуває справа № 640/16362/20 в порядку контролю виконання судового рішення, предметом спору є визнання протиправним саме протоколу засідання комісії Міноборони з розгляду питань призначення одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 33 від 09.03.2022 колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.08.2021 по справі № 640/16362/20 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Позивачем було подано апеляційну скаргу на вказане рішення.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2021 у по справі №640/16362/20 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 серпня 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

Адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано пункт 16 протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 13 грудня 2019 року №177, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути документи ОСОБА_1 стосовно виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням I групи інвалідності відповідно до вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 та прийняти відповідне рішення.

Постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2021 у справі № 640/16362/20, набрала законної сили 10.12.2021 року, в той же час ОСОБА_1 звернувся із адміністративним позовом до Київського окружного адміністративного суду 21.03.2023 року, тому на момент відкриття провадження у справі № 320/7191/23 не було справи про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а отже, колегія суддів вважає доводи апелянта в цій частині безпідставними.

Щодо аргументів апелянта про те, що заявлене клопотання про пропущення позивачем строку звернення до суду, залишилося поза увагою суду першої інстанції, колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції за результатами розгляду клопотання Міністерства оборони України, постановлено ухвалу від 18 грудня 2024 року у даній справі, якою у задоволенні клопотання відмовлено.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що пропущення строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для застосування наслідків пропущення цих строків, в даній справі причини пропуску звернення позивачем до суду з даним позовом є поважними, а тому процесуальний строк звернення до суду підлягає поновленню.

Щодо доводів апелянта про безпідставну відмову суду у задоволенні клопотання про залучення в якості третьої особи на стороні відповідача Військову частину НОМЕР_1 , на переконання колегії суддів, виходячи із пункту 12 Порядку № 975, призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міністерством оборони України.

Не підлягають задоволенню й доводи Міністерства оборони України щодо помилкового визнання судом невстановленими обставин про самовільне залишення військової частини, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, єдиною підставою для відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги в оскаржуваному рішенні зазначено факт того, що отримання позивачем травм пов`язане із самовільним залишенням військової частини, що є адміністративним правопорушенням, передбаченим статтею 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Водночас, доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення (постанова суду) про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні такого правопорушення, матеріали справи не містять.

Міністерство оборони таких доказів до суду не надало, протилежного апелянтом не доведено.

Наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 11.07.2018 №2197 не є належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, що встановлено постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2021 по справі №640/16362/20 та в силу ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України не потребує доказування.

З огляду на викладене, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що рішення Міністерства оборони України, оформлене п. 6 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 09.03.2022 №33, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, є протиправним та підлягає скасуванню.

З вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції, про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всі вимоги законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

За правилами статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 243, 244, 311, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Я.М. Василенко

В.В. Кузьменко