Справа № 320/44222/25
Суддя: Парненко В.С.
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2025 року м. Київ справа №320/44222/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Парненко В.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агровет Продакшн» до Головного управління ДПС у Чернігівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агровет Продакшн» (далі - позивач) звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області (далі відповідач 1), Державної податкової служби України (далі відповідач 2), в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати повністю податкові повідомлення-рішення форми «Р» від 10.06.2025 року № 10339/ж10/25-01-07-00, форми «Р» від 10.06.2025 року № 10338/ж10/25-01-07-00, форми «ПП» від 10.06.2025 року № 10340/ж10/25-01-07-00, форми «ПС» від 10.06.2025 року № 10341/ж10/25-01-07-00, форми «ПС» від 10.06.2025 року № 10343/ж10/25-01-07-00, що прийняті Головним управлінням ДПС у Чернігівській області;

- визнати протиправним та скасувати повністю рішення Державної податкової служби України від 15.08.2025р. №23962/6/99-00-06-01-01-06;

- стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у відповідності до приписів статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що оскаржувані рішення є неправомірним, оскільки, на думку позивача, контролюючим органом проведено з порушенням податкового законодавства податкову перевірку, за результатами якої складено оскаржувані податкове повідомлення-рішення, а також неправильно встановлені обставини справи, відсутній склад податкового правопорушення в діях платника.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.09.2025 позовну заяву було залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду шляхом надання документу (оригіналу або який прирівнюється до оригіналу), що підтверджує сплату судового збору за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер у розмірі 33 308,00 грн. та належним чином завірених копій додатків до позовної заяви для відповідачів.

На виконання вимог ухвали суду від 09.09.2025 року позивачем 16.09.2025 подано заяву, до якої долучено докази сплати судового збору, а саме платіжну інструкцію №9031 від 02.09.2025 року про сплату судового збору у розмірі 3 028,00 грн. та платіжну інструкцію №9032 від 02.09.2025 року про сплату судового збору у розмірі 30 280,00 грн.

До заяви від 16.09.2025 також долучено належним чином завірені копії додатків для відповідачів.

Таким чином, недоліки позовної заяви, встановлені судом, були усунуті.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.09.2025 адміністративну справу №320/44222/25 прийнято до розгляду та відкрито провадження. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження суддею Парненко В.С. одноособово.

Черговий розгляд справи в підготовчому судовому засіданні призначено на 15.10.2025 о 13:30 год. в приміщенні Київського окружного адміністративного суду (адреса: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, 1-й під`їзд, 4-й поверх).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.10.2025 у задоволенні заяви представника Головного управління ДПС у Чернігівській області про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції відмовлено.

15.10.2025 представником позивача подано заяву, в якій останній просить суд закрити підготовче провадження у справі №320/44222/25.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.10.2025 закрито підготовче провадження у справі №320/44222/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агровет Продакшн» до Головного управління ДПС у Чернігівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень; призначено розгляд справи по по суті в судовому засіданні на 29.10.2025 року об 11:30 год.

У судове засідання прибули уповноважені представиники сторін, надали поясненн япо суті спору.

Представником відповідача було заявлене клопотання про зупинення провадження у справі, яке було відхилено судом. Відповідач посилався на ст. 236 КАС України, яка не передбачала зупинення провадження на зазначеній ним підставі.

За наслідками судового засідання 29.10.2025 судом було оголошено перерву.

Чергове судове засідання було призначено на 26.11.2025 о 14:00 год.

У судове засідання прибули уповноважені представники сторін, від позивача надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Судом вирішено здійснювати подальший розгляд справи по суті у порядку письмового провадження.

Відповідач 1, відповідач 2 подали відзиви на позовну заяву, відповіднр до якого, посилаючись на висновки акту перевірки та встановлені під час перевірки обстаивни, не визнають позовні вимоги та просять суд відмовити у їх задоволенні, вважають доводи позивача щодо неправомірності оскаржуваних рішеннь повнісю безпідставними.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агровет Продакшн» зареєстровано як юридична особа за адресою: 15522, Україна, Чернігівський р-н, Чернігівська обл., селище міського типу Седнів(з), вулиця Пекурівська, будинок 44, основний вид діяльності 10.91 Виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах.

Відповідно до матеріалів справи, з посиланням на п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. п. 75.1.2 п. 75.1 с. 75, п. п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, ст. 82 ПК України, ГУ ДПС у Чернігівській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «АГРОВЕТ ПРОДАКШН» з метою контролю забезпечення своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на прибуток підприємств, податку на додану вартість за період з 01.01.2023 року по 25.03.2025 року при проведенні господарських операцій в ході реорганізації підприємства шляхом виділу з нього ТОВ «ТРАНСОЙЛГРУП 23» (45004555).

Перевірка проводилася згідно із наказами ГУ ДПС у Чернігівській області від 20.03.2025р. №673-п та від 07.04.2025 року № 783-п, у період з 26.03.2025р. по 15.04.2025р.

Вказані накази видані із посиланням на ненадання інформації та документів на запит ГУ ДПС у Чернігівській області від 30.12.2024р. №2296/Ж12/25-01-07-04-06.

В ході проведення перевірки вручено наступні запити:

1. Запит від 20.03.2025р. №644/ж12/25-01-07-04-06 «Про надання пояснень та документів» (щодо надання первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів за період з 01.01.2023р. по 25.03.2025 (загальний перелік);

2. Запит від 24.03.2025р. №662/ж12/25-01-07-04-06 «Про проведення та надання матеріалів інвентаризації»

3. Запит від 27.03.2025р. №717/ж12/25-01-07-04-06 «Про надання пояснень та документів» (сертифікати виробника, документи про постачальників запасів, документи складського обліку, накази на матеріально-відповідальних осіб, табеля робочого часу, список працівників, накази на проведення інвентаризації станом на передачу запасів 05.05.2023р., взаємовідносини з ТОВ "ТРАНСОЙЛГРУП 23" (п.н. 45004555), договорів суборенди, тощо)

4. Запит від 08.04.2025р. №799/ж12/25-01-07-04-06 «Про надання пояснень та документів» (пояснення та копії відповідних документів, в яких вказано умови, дату виробництва, кінцеві терміни зберігання та період, протягом якого можна здійснювати обіг переданих запасів, напівфабрикатів та готової продукції (ДСТУ або ТУ).

5. лист від 22.04.2025р. №906/ж12/25-01-07-04-06 про надання пояснень та копій документів для встановлення відсутністі вини (п.421.10 ст.42 Кодексу) чи наявності пом`якшуючих обставин (ст.1121 Кодексу). В ході перевірки встановлено, що обставини свідчать про наявність вини підприємства у вчиненому правопорушенні, не встановлено наявність пом`якшуючих обставин чи обставин, що звільняють від фінансової відповідальності ТОВ «АГРОВЕТ ПРОДАКШН».

ТОВ "АГРОВЕТ ПРОДАКШН" в ході проведення перевірки надавало інформацію та копії документів відповідними супровідними листами, а саме:

1. від 26.03.2025 №26/03 (вх..ГУ ДПС від 26.03.2025р. №13221/6)

2. від 01.04.2025 №01/04/01 (вх..ГУ ДПС від 02.04.2025р. №14174/6)

3. від 04.04.2025 №04/04/01 (вх..ГУ ДПС від 07.04.2025р. №14551/6)

4. від 08.04.2025 №08/04/01 (вх..ГУ ДПС від 08.04.2025р. №14775/6)

5. від 09.04.2025 №09/04/01 (вх..ГУ ДПС від 09.04.2025р. №14978/6)

6. від 10.04.2025 №10/04/01 (вх..ГУ ДПС від 11.04.2025р. №15164/6)

7. від 10.04.2025 №10-04-2025/1 (вх..ГУ ДПС від 17.04.2025р. №16304/6)

8. від 17.04.2025 №17/04/01 (вх..ГУ ДПС від 17.04.2025р. №16414/6)

9. від 21.04.2025 №18/04/01 (вх..ГУ ДПС від 21.04.2025р. №16607/6)

За результатами проведеної перевірки ГУ ДПС у Чернігівській області складено акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «АГРОВЕТ ПРОДАКШН», податковий номер 41737108 від 22.04.2025 року № 6838/ж5/25-01-07-04-01 (далі «акт перевірки»).

У висновках акту перевірки зафіксовані наступні порушення:

1) п. 5 П(С) БО 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за № 860/4153,п. 5 П(С)БО № 11 «Зобов`язання» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 № 20, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 11.02.2000 за № 85/4306, п. п. 14.1.54, п. п. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14, п. п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, в результаті чого занижений податок на прибуток за 2023 рік всього в сумі 18 607 643 грн.;

2) п. п. 14.1.36, п. п. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14, ст. 44.1 ст. 44, ст. 187, п. 189.1 ст. 189, п. п. 198.5 ст. 198, п. п. 196.1.7 п. 196.1 ст. 196 Податкового кодексу України, ст. 1, ст. 3, ст. 4, ст. 9 Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV, Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України від 24.05.1995 року №88 (зареєстрованого в Мінюсті України 05.06.1995 року за № 168/704), в результаті чого занижений податок на додану вартість всього в сумі 20 678 659 грн. за травень 2023 року;

3) п. 198.5 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого відсутня реєстрація зведених податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом граничного строку по операціях умовного продажу запасів на обсяг постачання всього в сумі 103 393 297 грн. у травні 2023 року;

4) п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України, п. 8.4 ст. 8 Порядку обліку платників податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588, зареєстрованого Мінюстом України від 29.12.2011 за № 1562/20300, встановлено неподання у визначені строки Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (форма №20-ОПП);

5) п. п. 16.1.5 п. 16.1 ст. 16, п. 44.1 п. 44.2 п. 44.3 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ (зі змінами та доповненнями), в частині ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій та письмових пояснень в повному обсязі при здійсненні податкового контролю.

Не погоджуючись із висновками акту перевірки позивачем подано заперечення від 23.05.2025, до яких надано доповнення від 04.06.2025, за результатами розгляду яких рішенням № 1339/Ж12/25-01-07-04-06 від 09.06.2025 року ГУ ДПС у Чернігівській області залишено без задоволення заперечення на акт перевірки, а висновки акту перевірки залишено без змін.

На підставі висновків акту перевірки, ГУ ДПС у Чернігівській області прийнято наступні рішення:

- від 10.06.2025 року № 10339/ж10/25-01-07-00 форми «Р», яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ у розмірі 20 678 659 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) у розмірі 5 169 664,75 грн.;

- від 10.06.2025 року № 10338/ж10/25-01-07-00 форми «Р», яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 18 607 643 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) у розмірі 4 651 910,75 грн.;

- від 10.06.2025 року № 10340/ж10/25-01-07-00 форми «ПП», яким застосовано штрафну санкцію у розмірі 3 400 грн. за відсутність реєстрації податкової накладної;

- від 10.06.2025 року № 10341/ж10/25-01-07-00 форми «ПС», яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) у розмірі 2 040 грн. за неподання повідомлення про орендований та переданий в суборенду об`єкт (за формою №20-ОПП);

- від 10.06.2025 року № 10343/ж10/25-01-07-00 форми «ПС», яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) у розмірі 1 020 грн. за ненадання платником податків оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у зазначений у запитах термін.

Не погоджуючись із оспорюваними рішеннями, позивачем подано до Державної податкової служби України скаргу від 23.06.2025р. № 23-06-25/1 на зазначені податкові повідомлення-рішення, за результатами розгляду якої ДПС України винесене рішення від 15.08.2025р. №23962/6/99-00-06-01-01-06, яким залишено без задоволення скаргу позивача та залишено без змін вказані рішення.

Вважаючи вказані вище рішення відповідачів протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Змістом спірних правовідносин є правомірність податкових повідомлень-рішень, прийнятих за результатами документальної позапланової виїзної перевірки, а також правомірність рішення за результатами адміністративного оскарження таких повідомлень-рішен.

До вказаних правовідносин застосовуються такі положення законодавства із наступними висновками по суті спору.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п.61.1 ст.61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з п.62.1 ст.62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до статті 39 цього Кодексу.

Відповідно до п.71.1 ст.71 ПК України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Згідно з п.73.3 ст.73 ПК України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Згідно з п.75.1 ст.75 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Документальною перевіркою згідно із п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Порядок проведення документальних позапланових перевірок визначений статтею 78 ПК України.

Позивачем ставиться під сумнів законність підстав для проведення документальної позапланової виїзної перевірки та стверджується про порушення податкового законодавства при призначені перевірки та про відсутність правових наслідків даної перевірки.

Оцінюючи обставини призначення та проведення документальної позапланової виїзної перевірки, слід врахувати наступне.

Матеріалами справи встановлено, що перевірка проводилася згідно із наказом ГУ ДПС у Чернігівській області від 20.03.2025р. №673-п, із посиланням на ненадання інформації та документів на письмовий запит ГУ ДПС у Чернігівській області від 30.12.2024р. №2296/Ж12/25-01-07-04-06 про надання інформації та її документального підтвердження.

Вказаний запит складений із посиланням на п.16.1.5, п.20.1.2, п.1, п.3 абз.3 п.73.3 ПК України.

Відповідно до п.16.1.5 ПК України, платник податків зобов`язаний подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов`язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання;

Відповідно до п. 20.1.2 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом.

Водночас, абз.3 п.73.3. ПК України не містить три підпункти та не передбачає підстав для надсилання запитів про надання інформації та її документального підтвердження.

Натомість, такі підстави для надсилання запитів платнику податків визначені п.73.3.1 ПК України. Зокрема, підпункти 1 і 3 п. 73.3.1 ПК України передбачають надсилання письмового запиту про надання інформації надсилається платнику податків або іншому суб`єкту інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав:

1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої у встановленому законом порядку, виявлено факти, які можуть свідчити про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, із обов`язковим зазначенням таких фактів у запиті;

3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податковій декларації, поданій платником податків.

Відповідно до пп.1 абз.3 п.73.3. ПК України, контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про надання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження. Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і має містити:

1) підстави для надсилання запиту відповідно до цього пункту із зазначенням інформації, яка це підтверджує.

Таким чином, у письмовому запиті помилково вказано норму закону, яка є підставою для надсилання запиту (зазначено норму абз.3 п.73.3. ПК України, яка не містить таких підстав), що під час судового розгляду справи відповідачем не спростовано.

Вказане є порушенням вимог пп.1 абз.1 п.73.3 ПК України, яким встановлено, що запит має містити підстави для надсилання запиту відповідно до цього пункту із зазначенням інформації, яка це підтверджує.

Такі дії не відповідають вимогам до ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позивач зазначив, що це звільнило його від обов`язку надання відповіді на такий запит в силу, що прямо передбачено п.73.3.4 ПК України, у разі якщо запит складено з порушенням вимог, визначених абзацами першим - п`ятим пункту 73.3 статті 73 цього Кодексу.

Водночас, враховуючи детальний опис суті і підстав запиту за текстом запиту, вбачається формальний характер допущеного порушення, що не є підставою для висновку про протиправність запиту вцілому та не є підставою для визнання протиправним подальшого наказу про проведенння податкової перевірки із посиланням на такий запит.

По суті виявлених порушень судом встановлено наступне.

Згідно з актом перевірки вказано про заниження податку на прибуток та ПДВ, внаслідок передачі позивачем частини активів та пасивів в сумі 103 386 тис. грн грн за розподільчим балансом до ТОВ «ТРАНСОЙЛГРУП 23», яке створене внаслідок реорганізації позивача шляхом виділу.

А саме, у ході проведення перевірки ТОВ "АГРОВЕТ ПРОДАКШН" при проведенні господарських операцій в ході реорганізації підприємства шляхом виділу з нього ТОВ "ТРАНСОЙЛГРУП 23" (п.н. 45004555) встановлено, що згідно протоколу №5/2023 загальних зборів учасників позивача від 04.05.2023р. при присутності учасників зборів:

1. ОСОБА_1 , що володіє 0,01% статутного капіталу;

2. Товариство з обмеженою відповідальністю «АВА-ГРУП» (ідентифікаційний код - 43433162), що володіє 99,99% статутного капіталу.

ВИРІШИЛИ:

1. Створити нову юридичну особу в формі Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСОЙЛГРУП 23» шляхом виділу з ТОВ «АГРОВЕТ ПРОДАКШН» частини майна, прав та обов`язків (згідно розподільчого балансу).

2. Затвердити повне найменування нової юридичної особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРАНСОЙЛГРУП 23», та скорочене найменування: ТОВ «ТРАНСОЙЛГРУП 23».

3. Визначити статутний капітал ТОВ «ТРАНСОЙЛГРУП 23» у розмірі 10000 гривень. Формування статутного капіталу ТОВ «ТРАНСОЙЛГРУП 23» здійснити відповідно до розподільчого балансу ТОВ «АГРОВЕТ ПРОДАКШН». Затвердити такий розподіл внесків до статутного капіталу ТОВ «ТРАНСОЙЛГРУП 23»:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АВА-ГРУП» - розмір внеску до статутного капіталу - 9 999,00 грн., що складає 99,99% статутного капіталу ТОВ «ТРАНСОЙЛГРУП 23»;

ОСОБА_1 - розмір внеску до статутного капіталу - 1,00 грн., що складає 0,01% статутного капіталу ТОВ «ТРАНСОЙЛГРУП 23».;

4. Призначити головою комісії з виділу генерального директора ТОВ «АГРОВЕТ ПРОДАКШН» Носенко Світлану Миколаївну, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

5. Скласти та затвердити розподільчий баланс ТОВ «АГРОВЕТ ПРОДАКШН» частину майна, прав та обов`язків від ТОВ «АГРОВЕТ ПРОДАКШН» на користь ТОВ «ТРАНСОЙЛГРУП 23». Уповноважити учасників Товариства підписати розподільчий баланс ТОВ «АГРОВЕТ ПРОДАКШН».

6. Затвердити місцезнаходження ТОВ «ТРАНСОЙЛГРУП 23» за такою адресою: Україна, Чернігівська область. Прилуцький район, смт. Варва, вул. Шевченка, будинок 82, кімната 6

7. Затвердити Статут ТОВ «ТРАНСОЙЛГРУП 23».

8. Затвердити такі види діяльності ТОВ «ТРАНСОЙЛГРУП 23»:

46.11 - Діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами (основний):

01.62 - Допоміжна діяльність у тваринництві;

46.21 - Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин;

46.69 - Оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням;

46.75 - Оптова торгівля хімічними продуктами;

9. Затвердити такі органи управління ТОВ «ТРАНСОЙЛГРУП 23»: вищий Загальні збори учасників, виконавчий Директор.

10. Призначити директором ТОВ «ТРАНСОЙЛГРУП 23» - ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

11. Для збереження розміру статутного капіталу ТОВ «АГРОВЕТ ПРОДАКШН», вирішили здійснити додаткові внески (солідарно своїх часток) до статутного капіталу ТОВ «АГРОВЕТ ПРОДАКШН», без зміни загального розміру статутного капіталу, а саме:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АВА-ГРУП» зробить додатковий внесок до статутного капіталу ТОВ «АГРОВЕТ ПРОДАКШН» у сумі 9 999,00 гри.;

ОСОБА_1 зробить додатковий внесок до статутного капіталу ТОВ «АГРОВЕТ ПРОДАКШН» у сумі 1,00 грн.;

а загальний розмір статутного капіталу ТОВ «АГРОВЕТ ПРОДАКШН» становить 70000000,00 грн.,

12. Внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості щодо ТОВ «АГРОВЕТ ПРОДАКШН» про правонаступника ТОВ «ТРАНСОЙЛГРУП 23».

13. Провести державну реєстрацію створення ТОВ «ТРАНСОЙЛГРУП 23». Уповноважити учасників ТОВ «ТРАНСОЙЛГРУП 23» (разом або окремо, у тому числі їх представниками) підписати та подати документи для проведення державної реєстрації створення ТОВ «ТРАНСОЙЛГРУП 23», зокрема структуру власності ТОВ «ТРАНСОЙЛГРУП 23».

Згідно зазначеного Протоколу було складено розподільчий баланс ТОВ «АГРОВЕТ ПРОДАКШН» станом на 04.05.2023р. Відповідно до Розподільчого балансу ТОВ «АГРОВЕТ ПРОДАКШН» передано на ТОВ «ТРАНСОЙЛГРУП 23» активи і пасиви на балансову суму 103386 тис. грн.

Також згідно акту передачі запасів №АПД00003251 від 05.05.2023р. ТОВ «АГРОВЕТ ПРОДАКШН» передано, а ТОВ «ТРАНСОЙЛГРУП 23» прийнято активи з оригіналами відповідної документації (номенклатура і вартість активів перелічені у акті перевірки), всього активів передано на суму 103393296,90 грн., ПДВ-0 грн.

Також згідно акту передачі пасивів розподільчого балансу від 05.05.2023р. ТОВ «АГРОВЕТ ПРОДАКШН» передає, а ТОВ «ТРАНСОЙЛГРУП 23» приймає пасиви, перелічені у акті перевірки.

Акт передачі запасів №АПД00003251 від 05.05.2023р. та акт передачі пасивів розподільчого балансу від 05.05.2023р. підписано «Передав» генеральний директор ТОВ «Агровет Продакшн» Носенко Світлана Миколаївна, підписано «Прийняв» директор ТОВ "ТРАНСОЙЛГРУП 23" Денисенко Марія Олександрівна.

Також ТОВ "ТРАНСОЙЛГРУП 23" станом на 30.06.2023р. задекларовано наступні рядки пасиву Балансу:

поточна кредиторська заборгованість за довгостроковими зобов`язаннями за товари, роботи, послуги в сумі 51140 тис.грн. (рядок 1615);

інші поточні зобов`язання в сумі 52236 тис.грн. (рядок 1690).

Відповідачем 1 у ході проведення перевірки встановлено документальне оформлення операції з виділення активів та зобов`язань ТОВ «АГРОВЕТ ПРОДАКШН» в ході реорганізації підприємства шляхом виділу з нього ТОВ «ТРАНСОЙЛГРУП 23».

Так, фактична передача товарно-матеріальних цінностей від ТОВ «АГРОВЕТ ПРОДАКШН» до ТОВ «ТРАНСОЙЛГРУП 23» підтверджується актом приймання-передачі, на якому містяться підписи сторін. Також, фактична передача кредиторської заборгованості від ТОВ «АГРОВЕТ ПРОДАКШН» до ТОВ «ТРАНСОЙЛГРУП 23» підтверджується актом приймання-передачі кредиторської заборгованості, на якому містяться підписи сторін.

Відтак, позивачем під час проведення перевірки було надано контролюючому органу такі документи: Розподільчий баланс, затверджений протоколом загальних зборів учасників, Акт передачі запасів №АПД00003251 від 05.05.2023р. та Акт передачі пасивів розподільчого балансу від 05.05.2023р., протокол №5/2023 загальних зборів учасників позивача від 04.05.2023р., а також відповідні реєстраційні документи щодо створення виділеного підприємства, що відображено в акті перевірки.

Водночас суд зазначає, що чинним законодавством не передбачено будь-які типові документи для оформлення операцій при передачі основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей під час виділу.

Документом, який підтверджує факт передачі матеріальних активів, є акт прийому-передачі, який повинен відповідати вимогам первинного документу (ч. 1 ст. 9 Закону №996-XIV).

Відповідач 1 не посилається на недоліки зазначених первинних документів, наданих позивачем.

Отже, виходячи із положень ПК України, наведені операції не є постачанням товарів або продажем (реалізацією) товарів

Щодо посилання на документальне оформлення операції виділення активів та зобов`язань не створює реальної зміни активу і пасиву в розумінні передачі частини майна платника податків, що реорганізується, відсутності в операції принципу превалювання «сутністю над формою», то вказані висновки ґрунтуються на припущеннях без дослідження первинних документів.

При цьому, позивачем наданні первинні документи як до суду так і під час перевірки.

Наявні у цій справі копії первинних документів, які скріплені печаткою підприємства, містять реквізити, визначені ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», тому є первинними документами бухгалтерського та податкового обліку, та у відповідності до ст.94 КАС України є належними та допустимими доказами.

Відповідно до акта перевірки, відповідачем під час перевірки були дослідженні первинні документи позивача, при цьому, як встановлено судом, відповідач 1 не надав належну оцінку наданим позивачем документам.

Щодо висновків про те, що ТОВ «ТРАНСОЙЛГРУП 23» не подано звітність за формою 20-ОПП та відсутні докази наявності складських приміщень через неукладеність договору суборенди нерухомого майна.

Так, перевіркою встановлено, що між ТОВ "АГРОВЕТ ПРОДАКШН" та ТОВ «ТРАНСОЙЛГРУП 23» було оформлено договір суборенди нерухомого майна б/н від 05.05.2023р., згідно якого ТОВ «АГРОВЕТ ПРОДАКШН», в особі генерального директора Носенко Світлани Миколаївни, надалі «Орендар», з однієї сторони, та ТОВ «ТРАСОЙЛГРУП 23», в особі директора Денисенко Марії Олександрівни, надалі «Суборендар», - з іншої сторони, уклали цей договір про наступне: Орендар передає, а Суборендар приймає в платне тимчасове користування нерухоме майно, що перебуває у оренді Орендаря на підставі договору оренди із власником ТОВ «Агровет Атлантик Груп» (код-39790838), а саме: нежитлове приміщення для розміщення складу за адресою вул. Центральна буд.5, с. Сатанівка, Уманський район Черкаська область.

Відповідно до ч.1 ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В матеріалах справи відсутні докази визнання недійним договору оренди або наслідки визнання його неукладеним.

Навпаки, рішенням Господарського суду Чернігівської області від 10 квітня 2025 року у справі № 927/136/25 встановлено факт укладання 05.05.2023 між ТОВ «Агровет Продакшн» (Орендарем) та ТОВ «Трансойлгруп 23» (Суборендарем) договору суборенди нерухомого майна, за яким передано в платне тимчасове користування нерухоме майно (об`єкт, що орендується): нежитлове приміщення для розміщення складу, адреса: вул. Центральна буд.5, с. Сатанівка, Уманський район Черкаська область.

Тобто, висновки акту перевірки про неукладеність договору суборенди не знайшли свого правового підтвердження під час судового розгляду справи.

Згідно п.63.3 ст.63 Податкового кодексу України реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах підлягають платники податків за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Згідно з пунктом 8.1 Порядку обліку платників податків і зборів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588, платник податків зобов`язаний повідомляти за формою №20-ОПП про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючий орган за основним місцем обліку.

Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою №20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків.

Положеннями пункту 8.2 Порядку №1588 визначено, що об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (далі - об`єкти оподаткування), є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідними розділами Податкового кодексу України.

Повідомлення за формою №20-ОПП (додаток 10 до Порядку) повинні подавати всі платники податків - як юридичні, так і фізичні особи - підприємці в разі наявності, виникнення, зміни типу об`єкта оподаткування.

Основною метою запровадження форми №20-ОПП є отримання від платників податків інформації про всі наявні в них об`єкти майна, їх місцезнаходження, переміщення та стан, у якому вони фактично перебувають (використовуються, тимчасово не використовуються, не використовуються тощо).

Повідомлення про об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою №20-ОПП, подається до органу доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дати оформлення договору купівлі-продажу, оренди чи іншого документа на право володіння, користування або розпорядження об`єктом оподаткування.

Згідно з пунктом 8.4 Порядку №1588 повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків. У повідомленні за формою № 20-ОПП надається інформація про всі об`єкти оподаткування, що є власними, орендованими або переданими в оренду.

Тобто, повідомлення за формою №20-ОПП є складовою облікових даних платника податків, оскільки стосується об`єктів оподаткування та/або об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, щодо яких здійснюється податковий контроль.

У постановах від 15.05.2023 у справі № 520/5732/202, від 21.07.2020 у справі №826/14197/17, Верховний Суд зазначив, що платник податків зобов`язаний подавати повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП кожного разу після реєстрації, створення чи відкриття нових об`єктів оподаткування або об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням або через які провадиться діяльність.

При цьому, неподання платником податків повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП є підставою для застосування до такого платника штрафних санкцій, але жодним чином не впливає на ведення господарської діяльності, та не може свідчити про те, що за вказаною адресою не проводилась господарська діяльність або такий об`єкт не використовувався.

Отже, неподання повідомлення ТОВ «ТРАНСОЙЛГРУП 23» за формою № 20-ОПП вказує на порушення обов`язку повідомити про здійснення господарської діяльності за місцезнаходженням, але жодним чином не спростовує факту проводження господарської діяльності за об`єктом та його використання у такій діяльності.

При цьому державна реєстрація новоутвореного внаслідок виділу підприємства, як юридичної особи, не скасовувалась, судом фіктивною не визнавалась.

Також контролюючим органом встановлено, що ТОВ "ТРАНСОЙЛГРУП 23" (п.н. 45004555) подано фінансову звітність малого підприємництва «Баланс Форма №1-М» станом на 30.06.2023р., в якій задекларовано наявність залишків запасів (рядок 1100) всього в сумі 103382 тис.грн. Тобто, за період з дати створення 05.05.2023р. по 30.06.2023р. відбулося оприбуткування запасів в сумі 103382 тис.грн.

Також за текстом акту перевірки (стор.21) вказано що остання податкова звітність, а саме: податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску подана за ІV квартал 2023 року подана 09.02.2024р

Тобто, у період після виділу і до зміни учасника товариства подавалася звітність.

Як зазначено у самому акті перевірки і не заперечується сторонами по справі, на момент виділу ТОВ "ТРАНСОЙЛГРУП 23", його засновниками були ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_3 ) з розміром частки у статутному фонді 1 грн. та ТОВ "АВА-ГРУП" (п.н. 43433162) з розміром частки у статутному фонді 9999 грн., засновником якого є ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_3 ).

У подальшому, 25.12.2023р., відбулася зміна засновників ТОВ "ТРАНСОЙЛГРУП 23", а саме: нові засновники ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "БІОВЕТПРЕПАРАТ" (п.н. 44520423) з розміром частки у статутному фонді 5000 грн. та ТОВ "МАКСКОРД ПРАЙМ" (п.н. 42690747) з розміром частки у статутному фонді 5000 грн., при цьому кредиторська заборгованість по цим двом підприємствам складала всього в сумі 77 912 046 грн.

Встановлено, що засновником ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "БІОВЕТПРЕПАРАТ" (п.н. 44520423) та ТОВ "МАКСКОРД ПРАЙМ" (п.н. 42690747) є ОСОБА_4 (п.н. НОМЕР_4 ), який внаслідок придбання часток у вказаних товариствах в подальшому став і бенефіціаром ТОВ "ТРАНСОЙЛГРУП 23".

Подальші порушення з боку ТОВ «ТРАНСОЙЛГРУП 23» відбулися після продажу корпоративних прав та зміни учасника ТОВ «ТРАНСОЙЛГРУП 23» .

Відтак, висновки акту перевірки з посиланням на неподання звітності ТОВ «ТРАНСОЙЛГРУП 23», відсутність у ТОВ «ТРАНСОЙЛГРУП 23» місця зберігання переданих активів та інші порушення не свідчать про нереальність або удаваність операції виділу.

Щодо висновків акту перевірки, що процедура виділу нового підприємства ТОВ "Трансойлгруп 23" (45004555) спричиняє необхідність проведення обов`язкової інвентаризації при зміни матеріально відповідальних осіб, слід зазначити наступне.

Законодавством не передбачено необхідність проведення обов`язкової інвентаризації у процесі виділу (реорганізації) товариства.

Посилання відповідача 1 на ч.ч. 1,2 ст. 130 КЗпП України, ст.131 КЗпП України, 1ст.34 КЗпП України, ст.135-1 КЗпП України, п.7 розділу І Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 02.09.14р. № 879, є нерелевантними і стосуються питань матеріальної відповідальності працівників у відносинах із роботодавцем та внутрішнього обліку.

Запитані відповідачем 1 копії наказів на проведення інвентаризації залишків ТМЦ, в т.ч. наданих на відповідальне зберігання з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку з фактичною наявністю майна, інвентаризаційні описи матеріальних цінностей, в т.ч. переданих на відповідальне зберігання, акти, протоколи інвентаризаційної комісії, які затверджені директором щодо результатів проведеної інвентаризації станом на дату виділу 05.05.2023р. або інвентаризацію на останню дату перед передачею запасів на ТОВ "ТРАНСОЙЛГРУП 23" не є первинними документами в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Також в силу припису п.2 ст. 10 вказаного закону, об`єкти і періодичність проведення інвентаризації визначаються власником (керівником) підприємства, крім випадків, коли її проведення є обов`язковим згідно з законодавством.

Натомість відповідачем 1 не наведено таких норм закону на обгрунтування обов`язковості інвентаризації при виділі.

Щодо посилання податкового органу на відкрите кримінальне провадження суд звертає увагу не таке.

За частинами 1 та 2 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 6 статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Диспозиція наведеної правової норми вказує на те, що обов`язковими для суду, який розглядає справу, є вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили. Разом із тим розглядувана норма встановлює межі обов`язковості зазначених різновидів судових рішень для адміністративного суду, що розглядає конкретну адміністративну справу. Така обов`язковість поширюється лише на те питання, чи мало місце певне діяння та чи вчинене воно особою, щодо якої постановлено відповідний вирок або прийнято постанову.

Отже, обов`язковими для врахування адміністративним судом є факти, наведені у вироку суду в кримінальному провадженні, ухвалі про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанові суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, щодо часу, місця та об`єктивного характеру відповідного діяння тієї особи, правові наслідки, дій чи бездіяльності якої є предметом розгляду в адміністративній справі.

При цьому матеріали кримінального провадження згідно приписів Кодексу адміністративного судочинства України не є обов`язковими для адміністративного суду.

У постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19 Велика Палата Верховного Суду сформулювала правову позицію, що вирок щодо посадової особи контрагента за статтею 205 Кримінального кодексу України, а також ухвала про звільнення особи від кримінальної відповідальності за цією статтею Кримінального кодексу України у зв`язку із закінченням строків давності не можуть створювати преюдицію для адміністративного суду, якщо тільки суд кримінальної юрисдикції не встановив конкретні обставини щодо дій чи бездіяльності позивача. Такі вирок чи ухвала суду за результатами розгляду кримінального провадження мають оцінюватися адміністративним судом разом з наданими первинними документами та обставинами щодо наявності первинних документів, правильності їх оформлення, можливості виконання (здійснення) спірних господарських операцій, їх зв`язку з господарською діяльністю позивача та можливого використання придбаного товару (робіт, послуг) у подальшій діяльності. Тобто Велика Палата Верховного Суду вказала, що навіть наявність вироку не може бути беззаперечним доказом порушень податкового законодавства, такий вирок має оцінюватися адміністративним судом разом з іншими наданими доказами, і лише на підставі оцінки сукупності доказів суд має дійти висновку про наявність чи відсутність порушень, на які вказує контролюючий орган.

Водночас, у вказаній постанові від 07 липня 2022 року у справі № 160/3364/19 Велика Палата Верховного Суду погодилась з висновком, який був сформульований у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2018 року у справі №822/551/18, що до постановлення вироку в межах кримінального провадження протокол допиту під час досудового розслідування не може вважатися належним доказом в адміністративному судочинстві. При цьому частиною четвертою статті 95 КПК України передбачено, що суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу; суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Висновок Великої Палати Верховного Суду полягає у тому, що з огляду на положення статті 90 КАС України обставини підлягають встановленню адміністративними судами під час розгляду відповідних спорів по суті на підставі всіх належних і допустимих доказів, причому жоден з доказів не має наперед установленої сили, у тому числі будь-які дані, отримані в межах кримінальних проваджень. Ці дані підлягають ретельній перевірці безпосередньо судом, що розглядає справу, в силу офіційності з`ясування обставин справи, а також якщо платник податків обґрунтовано заперечує достовірність відповідних даних.

Згідно із матеріалами справи, на момент складання акту перевірки та винесення оскаржуваних рішень, а також по даний час вирок або інше судове рішення у кримінальному провадженні, яким було б встановлено обставини щодо спору у цій справі і який би стосувався позивача та його службових осіб, відсутній.

Статтею 74 КАС України врегульовано питання щодо допустимості доказів, за правилами якої суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Протоколи слідчих дій, допитів (надання пояснень) можуть бути визнані як докази лише в разі їх відображення під час розгляду кримінальної справи в суді. До винесення вироку в рамках кримінального провадження протоколи не можуть вважатись належним доказом в адміністративному судочинстві, оскільки саме при розгляді кримінального провадженні в суді, суд робить висновок про допустимість/недопустимість та врахування/неврахування зібраних доказів у встановленому КПК України порядку (статті 86-87 КПК України).

Наявність кримінальних проваджень, в яких не винесено вирок суду в кримінальному провадженні або ухвали про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, у силу приписів Кодексу адміністративного судочинства України, не є підставою для висновку про наявність в діях позивача порушень податкового законодавства.

З цього приводу Верховний Суд висловлював подібну правову позицію, зокрема у справі №802/2231/17-а постанова від 18.09.2018, від 6 листопада 2018 року (справа №822/551/18), у справах №826/11085/18, №816/809/17, № 802/2231/17-а, у справі № 815/749/17 від 16 січня 2024 року.

За текстом акту перевірки містяться посилання на вилучення слідчими у ТОВ "АГРОВЕТ ПРОДАКШН" у кримінальному провадженні №0000722 від 22 травня 2024 року оригіналів документів, пов`язаних із вказаним виділом та переданням активів і пасивів, за процедурою тимчасового доступу.

Також за текстом акту перевірки цитуються протоколи допиту свідків, наданих Офісом Генерального прокурора листом від 20.03.2025р. №31/2/1-34028-24 (вх. ГУ ДПС від 25.03.2025р. №4616/5), а саме копію протоколу від 03.01.2025р допиту свідка ОСОБА_2 , яка з 05.05.2023р. по 20.02.2024р перебувала на посаді директора ТОВ "ТРАНСОЙЛГРУП 23" та копію протоколу від 27.01.2025р допиту свідка ОСОБА_5 , директора ТОВ "АГРОВЕТ ПРОДАКШН".

Вказані показання свідків та зміст допитів трактуються у акті перевірки як такі, що свідчать, що на дату виділу та передачі запасів 05.05.2023р. посадові особи Денисенко Марія Олександрівна-директор ТОВ "ТРАНСОЙЛГРУП 23" та ОСОБА_5 - директор ТОВ «Агровет Продакшн», фактично переданих запасів в натурі на суму 103393296,90 грн. не бачили; на адресу складу в селі Сатанівка Уманський район Черкаська область не виїжджали; відомості про ПІБ відповідних матеріально-відповідальних осіб, які відповідали за зберігання та приймання-передачу запасів 05.05.2023р. їм не відомі; відомостей про осіб, які відбирали номенклатуру та кількість переданих запасів директору ОСОБА_5 не відомо.

Враховуючи зазначене, з посиланням на стислі строки виділу, а також на подальше відчуження корпоративних прав виділеного ТОВ "ТРАНСОЙЛГРУП 23", і наступні порушення порядку подання звітності з боку ТОВ "ТРАНСОЙЛГРУП 23" та відсутність останнього за місцезнаходженням і нереєстрацію його як платника ПДВ, у акті перевірки зроблено висновок про недотримання ТОВ "АГРОВЕТ ПРОДАКШН" принципу превалювання сутності над формою (операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми). У результаті чого передача товарів не відображається ні в Єдиному реєстрі податкових накладних, а підприємство, з якого здійснено виділ, у разі оформлення нереальних операцій залишає собі «схемний» податковий кредит, реєстраційний ліміт у Системі електронного адміністрування ПДВ, списуючи згідно з балансом товарні залишки, або ж у разі реалізації товарів за готівку не нараховує податкових зобов`язань. Виділені юридичні особи в таких випадках не реєструються платником ПДВ, не подають фінансової та податкової звітності, не відкривають банківських рахунків, змінюють власників та юридичну адресу. Надалі вони зазвичай не здійснюють господарської діяльності, розпочинають процедуру банкрутства або ж припиняються шляхом реорганізації у формі приєднання до інших юридичних осіб. З огляду на вищезазначене, встановлено наявність схеми оформлення штучного виділу (удаваного правочину), яка свідчить про узгодженість дій ТОВ «Агровет Продакшн» та виділеного підприємства ТОВ «Трансойлгруп 23» для одержання незаконної податкової вигоди.

Отже, грунтуючись на наведеному вище контролюючим органом зроблено висновок, що з метою застосування схеми ухилення від сплати податків використовуючи виділ юридичної особи ТОВ «Трансойлгруп 23», створюючи умови для позбавлення можливості фіксування контролюючими органами відсутності фактичних залишків товарів та реалізації товарів поза бухгалтерським обліком за готівку, ТОВ «Агровет Продакшн» скористався нормою підпункту 196.1.7 п.196.1 ст.196 Податкового кодексу України, щодо не оподаткування ПДВ операції виділення юридичної особи та придбані (виготовлені) ТОВ «Агровет Продакшн» запаси починають використовуватись ним в операціях, що не є господарською діяльністю.

Наявність досудового розслідування не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого є нагальна необхідність перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій, з врахуванням обставин. Такогож висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21.01.2021 № 802/2608/17-а.

Водночас судом встановлено, що позивач надав додаткові документи, які спростовують висновки акту перевірки в цій частині, а саме: Заяву свідка ОСОБА_5 від 29.09.2025р. Заяву свідка ОСОБА_2 від 25.09.2025р. Заяву свідка ОСОБА_6 від 25.09.2025р. Заяву свідка ОСОБА_7 від 25.09.2025р.

Згідно із змістом заяв зазначених свідків, підтверджено наявність ділової мети виділу, а також засвідчено факт передачі активів ТОВ «Трансойлгруп 23» у результаті виділу.

Вказані заяви свідків узгоджуються із показаннями, наведеними у протоколах допитів, що цитуються за текстом акту перевірки. Зокрема, у протоколі від 27.01.2025р допиту свідка ОСОБА_5 зазначався ОСОБА_8 як керівник виробництва на місці, де відбувалася передача майна при виділі. Це ж підтверджується і заявою свідка ОСОБА_5 від 29.09.2025р. Також це узгоджується із заявами свідків ОСОБА_6 від 25.09.2025р ОСОБА_7 від 25.09.2025р.

Так само, у заяві свідка ОСОБА_5 від 29.09.2025р. підтверджено наявність ділової мети виділу, що узгоджується із змістом показань, наведених у протоколі від 03.01.2025р допиту свідка ОСОБА_2 .

Також відповідачами не надано доказів наявності вироку у кримінальному провадженні, в рамках якого проводився допит свідка. В силу положень ст. 95 КПК України, протокол допиту, отриманий на стадії досудового слідства, до ухвалення вироку в рамках кримінального провадження, може бути визнаний як доказ в адміністративному судочинстві виключно за умови підтвердження таких показань особою у судовому засіданні під час розгляду справи, чого в межах даної справи здійснено не було.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25 вересня 2019 року у справі 817/992/15.

Протоколи допиту, отримані на стадії досудового слідства, можуть бути визначені як докази лише в разі їх відображення під час розгляду кримінальної справи в суді. Самі ж протоколи допиту досудового розслідування чи інші матеріали досудового розслідування до винесення вироку в рамках кримінального провадження не можуть вважатись належним доказом в адміністративному судочинстві. Тобто, доказове значення в адміністративному процесі може мати виключно вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 1 липня 2021 року у справі 620/3394/18.

З урахуванням наведеного вище, а також з урахуванням належного документального оформлення процедури виділу та операцій з передання активів і пасивів у результаті виділу, посилання у акті перевірки на існування кримінального провадження №0000722 від 22 травня 2024 року та протоколи допиту свідків не спростовують реального руху активу та пасиву позивача у результаті реорганізації (виділу) і передачі частини майна платника податків, що реорганізується.

Відповідно такі протоколи допитів не є беззаперечним доказом схеми оформлення штучного виділу (удаваного правочину), яка свідчить про узгодженість дій ТОВ «Агровет Продакшн» та виділеного підприємства ТОВ «Трансойлгруп 23» для одержання незаконної податкової вигоди.

Щодо податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 10.06.2025 року № 10338/ж10/25-01-07-00, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 18 607 643 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) у розмірі 4 651 910,75 грн., слід зазначити наступне.

Так, у акті перевірки зазначено зокрема порушення позивачем п. 5 П(С) БО 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за № 860/4153,п. 5 П(С)БО № 11 «Зобов`язання» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 № 20, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 11.02.2000 за № 85/4306, п. п. 14.1.54, п. п. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14, п. п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, в результаті чого занижений податок на прибуток за 2023 рік всього в сумі 18 607 643 грн.

А саме, згідно із актом перевірки, при проведенні господарських операцій в ході реорганізації підприємства шляхом виділу з нього ТОВ "ТРАНСОЙЛГРУП 23" (п.н. 45004555) та передачі пасивів у вигляді:

1) поточної кредиторської заборгованості за товари роботи послуги (р.1615) на суму 51 142 539 грн., в т.ч.:

-ТОВ "БІЗНЕС-ПРО ЛТД", п.н.42090044 на суму 8500408,50 грн.;

-Біріт-Надія ДП, п.н. 34313814 на суму 3000,00 грн.;

- ОСОБА_9 ФОП, п.н. НОМЕР_5 на суму 6000,10 грн.;

-ТОВ"КІРТЕН, п.н. 42010863 на суму 7267287,60 грн.;

-ТОВ МАКСКОРД ПРАЙМ", п.н. 42690747 на суму 35365843,20 грн.;

2) інших поточних зобов`язань (р.1690) на суму 52233257 грн., в т.ч.:

- ТОВ "ПРАВОВІ ГАРАНТІЇ", п.н.40690199 на суму 9587053,85 грн.;

- ТОВ "Торговий дім Біоветпрепарат", п.н.44520423 на суму 42546202,97 грн.

при передачі цих пасивів не було проведено інвентаризацію зазначеної заборгованості та акти звірки з кредиторами по вказаним сумам відсутні. Крім того, передачу зазначеної заборгованості не погоджено з кредиторами, при цьому їх права були порушені, строк для заявлення кредиторами своїх вимог не надано, договори забезпечення не складено, чим порушено п.1, п. 2 ст. 55 Закону №2275-VII.

З огляду на вищезазначене, контролюючим органом зроблено висновок наявність схеми оформлення штучного виділу (удаваного правочину), яка свідчить про узгодженість дій ТОВ «Агровет Продакшн» та виділеного підприємства ТОВ «Трансойлгруп 23» для одержання незаконої податкової вигоди.

Таким чином, оскільки фактична передача пасивів у вигляді поточної кредиторської заборгованості за товари роботи послуги на суму 51 142 539 грн., та інших поточних зобов`язань на суму 52 233 257 грн. не відбувалася, враховуючі порушення та обставини, описані в п.3.1.1 та п.3.1.2.1 акта перевірки, а лише відбулося їх списання без нарахування доходів, в результаті чого ТОВ "АГРОВЕТ ПРОДАКШН" порушено п. 5 П(С)БО 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за № 860/ 4153, п. 5 П(С)БО №11 «Зобов`язання» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 №20, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.02.2000 за № 85/4306, п.п.14.1.54., пп. 14.1.257 п.14.1 ст.14, п.п.134.1.1 п.134.1 ст. 134 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI, що призвело до заниження за період з 01.01.2023р. по 31.12.2023р. показників рядка 2120 Звіту про фінансовий результат «Інші операційні доходи» всього в сумі 103375,80 тис. грн. та суми фінансового результату до оподаткування податком на прибуток у загальній сумі 103 375 796 грн.

А саме, згідно із актом перевірки, між ТОВ «АГРОВЕТ ПРОДАКШН» і ТОВ "БІЗНЕС-ПРО ЛТД" (п.н. 42090044) було укладений договір поставки від 01.10.2018р. № 01-10/18. ТОВ «Бізнес ПРО ЛТД» (код 42090044) на адресу ТОВ «Агровет Продакшн» в період з 01.01.2019р. по 31.01.2019р. були виписані податкові накладні, надані видаткові накладні, надані товарно транспортні накладні (перелік вказано у акті перевірки).

У акті перевірки наголошено на існування кримінального провадження 0000142 щодо вказаного товариства, а також на припинення подання ним звітності з 2019 року, та рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку від 04.02.2020 №8355.

З наведеного вбачається, що на момент укладання і виконання договору поставки від 01.10.2018р. № 01-10/18. ТОВ «Бізнес ПРО ЛТД» були відсутні вказані обставини, та що відсутні обгрунтовані сумніви у прояві належної обачності при виборі контрагента.

На момент укладання і виконання договору поставки підприємство-постачальник мало податкову правосуб`єктність.

Додатково, рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.03.2020 у справі № 620/3935/19 встановлено реальність господарських операції за договором поставки від 01.10.2018р. № 01-10/18. ТОВ «Бізнес ПРО ЛТД».

Щодо відсутності вироків та доказової сили існування кримінального провадження було зазначено вище.

З урахуванням зазначеного та наявності належним чином оформлених первинних документів, які відображають реальний факт господарської операції, висновки акту перевірки в цій частині необгрунтовані.

Також згідно із актом перевірки, між ТОВ «АГРОВЕТ ПРОДАКШН» і ТОВ "КІРТЕН" був укладений договір поставки від 02.01.2019р. № 01-10/18.

ТОВ "КІРТЕН" на адресу ТОВ «Агровет Продакшн» були виписані податкові накладні, надані видаткові накладні, надані товарно транспортні накладні (перелік вказано у акті перевірки).

У акті перевірки наголошено на існування кримінального провадження 0004299 щодо вказаного товариства, а також на припинення подання ним звітності з 2019 року, та рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку від 05.02.2020 № 42077.

З наведеного вбачається, що на момент укладання і виконання договору поставки 02.01.2019р. № 01-10/18 були відсутні вказані обставини щодо ТОВ "КІРТЕН", та що відсутні обгрунтовані сумніви у прояві належної обачності при виборі контрагента.

На момент укладання і виконання договору поставки підприємство-постачальник мало податкову правосуб`єктність.

Щодо відсутності вироків та доказової сили існування кримінального провадження судом було зазначено вище.

З урахуванням зазначеного та наявності належним чином оформлених первинних документів, які відображають реальний факт господарської операції, висновки акту перевірки в цій частині необгрунтовані.

Також згідно із актом перевірки, між ТОВ «АГРОВЕТ ПРОДАКШН» і ТОВ "МАКСКОРД ПРАЙМ" був укладений договір поставки від 02.10.2019р. № 2/10, за яким складено і зареєстровано відповідні податкові накладні, наявні видаткові накладні. На момент укладання і виконання вказаного договору, ТОВ "МАКСКОРД ПРАЙМ" мало належну податкову правосуб`єктність.

Вказане свідчить про наявність належного документального оформлення і реальність господарських операцій з цим контрагентом, що не спростовується посиланням на неподання з березня 2024р. фінансової та податкової звітності, відсутність реєстрації податкових накладних.

За аналогічних обставин, не обгрунтовано суть встановлених порушень за операціями з Біріт-Надія ДП, п.н. НОМЕР_6 і ФОП ОСОБА_9 .

Окремо суд наголошує, що податкове законодавство не ставлять у залежність право платника податків на податковий кредит та можливість формування витрат від виконання податкового обов`язку іншими платниками - постачальниками товарів (послуг). Лише у разі встановлення в судовому процесі обставин, які свідчать, що платник податків був чи міг бути обізнаний щодо протиправної діяльності його контрагента, яка полягає в незаконній мінімізації податкових зобов`язань, зокрема, у створенні штучних підстав для збільшення валових витрат та/чи податкового кредиту, або у разі коли платник податків діяв без належної обачності чи обережності при виборі контрагента, який не виконує податкового обов`язку, при встановлених обставинах, які спростовують реальність господарських операцій, отримана таким платником податків податкова вигода у вигляді права на податковий кредит є безпідставною (постанова Верховного Суду від 26 березеня 2019 року у справі №826/5263/14).

Враховуючи, що матеріалами справи не доводиться можливість позивача бути обізнаним про майбутні кримінальні провадження щодо окремих контрагентів або про подальші дефекти у їх діяльності, яких не існувало на момент укладання та виконання правочинів із ними, то висновки акту перевірки в цій частині також є необгрінтованими.

За змістом акту перевірки, аналізом переданої ТОВ "АГРОВЕТ ПРОДАКШН" кредиторської заборгованості за товари, роботи, послуги згідно статей балансу (р.1615) на суму 51 142 539 грн., встановлено, що кредиторська заборгованість на момент передачі вже відповідала ознакам безнадійної і підлягала списанню в дохід ТОВ "АГРОВЕТ ПРОДАКШН" з наступних причин:

1) ТОВ "БІЗНЕС-ПРО ЛТД" п.н. 42090044 на суму 8500408,50 грн.:

-термін позовної давності минув в листопаді 2021р.;

-кредиторські вимоги до ТОВ "АГРОВЕТ ПРОДАКШН" не заявлялися.

- ТОВ "БІЗНЕС-ПРО ЛТД" фактично не проявляє ознак господарської діяльності з 2019р. (фінансова та податкова звітність відсутня, податкові накладні не реєструються, визнано ризиковим, відкрито кримінальну справу за ознаками фінансово-господарських операцій по переведенню безготівкових коштів у готівку, формуванню заборгованості, витрат та податкового кредиту для інших суб`єктів підприємницької діяльності без фактичного здійснення господарських операцій з продажу (придбання) товарів).

2) Біріт-Надія ДП, п.н.34313814 на суму 3000,00 грн.:

-термін позовної давності минув в листопаді 2020р.;

-кредиторські вимоги до ТОВ "АГРОВЕТ ПРОДАКШН" не заявлялися

3) ФОП ОСОБА_9 п.н. НОМЕР_5 на суму 6000,10 грн.:

- не підлягає поверненню в звязку з ліквідацією ФОП 27.02.2020р.

4)ТОВ"КІРТЕН п.н. 42010863 на суму 7267287,60 грн.;

-термін позовної давності минув в листопаді 2021р.;

-кредиторські вимоги до ТОВ "АГРОВЕТ ПРОДАКШН" не заявлялися

- ТОВ"КІРТЕН фактично не проявляє ознак господарської діяльності з 2019р. (фінансова та податкова звітність відсутня, податкові накладні не реєструються, визнано ризиковим, відкрито кримінальну справу за ознаками фінансово-господарських операцій по переведенню безготівкових коштів у готівку, формуванню заборгованості, витрат та податкового кредиту для інших суб`єктів підприємницької діяльності без фактичного здійснення господарських операцій з продажу (придбання) товарів)

5)ТОВ МАКСКОРД ПРАЙМ", п.н. 42690747 на суму 35365843,20 грн.;

-термін позовної давності частини суми вже минув до дати розподільчого балансу;

-кредиторські вимоги до ТОВ "АГРОВЕТ ПРОДАКШН" не заявлялися

- ТОВ МАКСКОРД ПРАЙМ"фактично не проявляє ознак господарської діяльності з 2022р. (фінансова та податкова звітність відсутня, податкові накладні не реєструються).

Щодо спливу терміну позовної давності за всіма вказаними вимогами, у акті перевірки жодним чином не обгрунтовано розрахунок позовної давності чи підстави для висновку про її сплив.

Натомість відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Законом України від 30.03.2020 №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічна: гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби COVID-19 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України: метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Зазначений Закон України від 30.03.2020 №540-ІХ набрав чинності 02.04.2020 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричини коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенні, території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеку і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дію якого неодноразово продовжено.

Відповідно до п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

З урахуванням зазначеного суд погоджується з позицією позивача, що строк позовної давності, визначений ст. 257 ЦК України стосовно повернення переданої при виділі кредиторської заборгованості, перерахованої вище, не сплив на дату виділу та складання розподільчого балансу.

Також згідно із актом перевірки встановлено, що згідно статей балансу в пасивах передані Інші поточні зобов`язання (р.1690) на суму 52 233 257 грн., в т. ч.:

- ТОВ «ПРАВОВІ ГАРАНТІЇ», 40690199 на суму 9 587 053,85 грн.;

- ТОВ «Торговий дім Біоветпрепарат», 44520423 на суму 42 546 202,97 грн.

Сума неповерненої ТОВ «АГРОВЕТ ПРОДАКШН» фінансової допомоги в розмірі 52 233 257 грн. не включено до складу інших доходів (рах.71) та до показників доходу декларації з податку на прибуток.

Відповідно до п. п. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 ПК України фінансова допомога це фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі.

Поворотна фінансова допомога це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до договору № 14/09/21 від 14.09.21 року ТОВ «Правові Гарантії» (Позикодавець) надає ТОВ «Агровет Продакшн» (Позичальник) поворотну безвідсоткову фінансову допомогу, а Позичальник зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним Договором (п. 1.1 Договору).

Поворотна фінансова допомога підлягає поверненню не пізніше дванадцяти календарних місяців з дати отримання грошових коштів Позичальником. (п. 3.1 Договору).

З урахуванням умов договору та дати фактичного надходження коштів згідно банківських виписок, строк повернення фінансової допомоги спливав 20.06.2023 року, тобто після проведення виділу.

Згідно із договором № 22/06/15 від 15.06.22 року ТОВ «ТД «БІОВЕТПРЕПАРАТ» (Позикодавець) надає ТОВ «АГРОВЕТ ПРОДАКШН» (Позичальник) поворотну безвідсоткову фінансову допомогу, а Позичальник зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним Договором (п. 1.1 Договору).

Поворотна фінансова допомога підлягає поверненню не пізніше дванадцяти календарних місяців з дати отримання грошових коштів Позичальником. (п. 3.1 Договору).

З урахуванням умов договору та дати фактичного надходження коштів згідно банківських виписок, строк повернення фінансової допомоги спливав 21.06.2023 року, тобто після проведення виділу.

Таким чином, необгрунтовані висновки акту перевірки в частині необхідності віднесення зазначених фінансових допомог у розмірі 52 233 257 грн. до складу інших доходів (рах.71) та до показників доходу декларації з податку на прибуток за 2023 рік.

Щодо заявлення вимог кредиторів та їх повідомлення про виділення пасивів.

За змістом акту перевірки, до перевірки надано листи від ТОВ "АГРОВЕТ ПРОДАКШН" від 05.05.2023р. до вказаних вище кредиторів, якими їх повідомлено про виділ та заміну боржника (лист вих.№44 від 05.05.2023р., лист вих.№45 від 05.05.2023р., лист вих.№46 від 05.05.2023р., лист вих.№47 від 05.05.2023р., лист вих.№48 від 05.05.2023р.).

Вимога надати докази відправки зазначених листів кредиторам та отримання його кредиторами, чи надання відповіді кредиторами про погодження передачі заборгованості на нове підприємство не заснована на юридичному обов`язку товариства зберігати чи пред`являти такі документи. Також відповідачем 1 не надано доказів відсутності таких повідомлень, що суперечить обов`язку кожної сторони довести свої твердження.

Висновки, наведені в акті перевірки про порушення ст.55 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» від 06.02.2018р. №2275-VII при передання кредиторської заборгованості до ТОВ «ТРАНСОЙЛГРУП 23» є безпідставиними, оскільки ст.55 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» не містить такої умови недійсності виділу.

Відтак суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 10.06.2025 року № 10338/ж10/25-01-07-00, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 18 607 643 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) у розмірі 4 651 910,75 грн.

Щодо податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Чернігівській області від 10.06.2025 року № 10339/ж10/25-01-07-00 форми «Р», яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ у розмірі 20 678 659 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) у розмірі 5 169 664,75 грн.

За змістом акту перевірки, встановлено порушення п. п. 14.1.36, п. п. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14, ст. 44.1 ст. 44, ст. 187, п. 189.1 ст. 189, п. п. 198.5 ст. 198, п. п. 196.1.7 п. 196.1 ст. 196 Податкового кодексу України, ст. 1, ст. 3, ст. 4, ст. 9 Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV, Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України від 24.05.1995 року №88 (зареєстрованого в Мінюсті України 05.06.1995 року за № 168/704), в результаті чого встановлено заниження податкового зобов`язання на суму умовного продажу запасів, які використані в операціях, що не є господарською діяльністю підприємства та суми ПДВ по яким під час придбання або виготовлення були віднесені до складу податкового кредиту всього в сумі 20 678 659 грн. за травень 2023р

Такий висновок обгрунтовано сукупністю фактів викладених в п.3.1.1, п.3.1.2.1 та п.3.1.3.1 акту перевірки.

Обставинам, викладеним в п.3.1.1, п.3.1.2.1 акту перевірки, судом надано оцінку вище.

Щодо обставин, вказаних у п.3.1.3.1 акту перевірки, то контролюючим органом зроблено висновок, що згідно сайтів підприємств ТОВ "Миколаївмолпром" (п.н. 5409745) pastoral.ua та ТОВ «ЩЕДРО» (п.н. 41162327) schedro.ua термін зберігання рослинних жирів становить від 6 місяців до 18 місяців. Згідно видаткових накладних постачання «Суміш рослинно жирова 50% загального жиру» ТОВ "МАКСКОРД ПРАЙМ", яка була передана при виділі ТОВ "ТРАНСОЙЛГРУП 23" (п.н. 45004555) відбувалася у період липень 2020р. - лютий 2021р., тобто станом на 05.05.2023р. вже була протермінована. Відповідно п. 6 ст. 10 Закону України «Про безпечність та гігієну кормів» від 21.12.2017 №2264-VII (далі Закон №2264-VII) ператорам ринку забороняється здійснювати обіг кормів мінімальний строк зберігання яких закінчився. Відповідно до наданих на перевірку звітів про виробництво, видаткових накладних, карток рахунку було встановлено значний часовий діапазон їх придбання та виготовлення, а саме з 2018р. по 2023р. Зазначений період вказує на можливість порушення термінів зберігання переданих запасів, готової продукції та напівфабрикатів, своїх корисних властивостей в зазначеному періоді зберігання та закінчення їх мінімального строку зберігання. Також вироблену продукцію ТОВ "АГРОВЕТ ПРОДАКШН" було проаналізовано на офіційному сайті групи компаній AVA GROUP avamarket.com.ua та актом перевірки перелічено асортимент продукції та можливі терміни зберігання. Таким чином, було встановлено, що максимальний термін зберігання продукції, що виробляє ТОВ "АГРОВЕТ ПРОДАКШН" становить 6 місяців.

На спростування таких висновків позивачем надано декларації виробників у сукупності із висновками лабораторії, що підтверджують збереження показників якості виділених активів на момент виділу.

Також відповідачем 1 не було обгрунтовано нормами законодавства, як саме строк зберігання впливає на облікову категорію запасів, втрату вартості та знецінення у бухгалтерському обліку.

Згідно з П(С)БО 9 «Запаси», підприємство має право обліковувати активи до моменту їх вибуття або списання на підставі рішення керівництва.

Поряд з цим, слід зазначити, що податкові зобов`язання підлягають нарахуванню як результат складення акту списання, а не за фактом лише спливу терміну зберігання товарів.

Саме неможливість подальшого використання товару, строк зберігання якого сплив, встановлюється актом списання. За відсутності такого акту висновок контролюючого органу про неможливість подальшого використання товару ґрунтується лише на припущеннях.

В акті перевірки списання товару не встановлено, тобто факт господарської операції (списання) в періоді проведення перевірки не підтверджений первинними документами і взагалі не здійснювався.

Таким чином факт відсутності актів списання не заперечується.

При цьому, податкові зобов`язання виникають на дату зняття товару з обліку або фізичного відвантаження товару зі складу та його списання з 281 рахунку, а не на дату закінчення гарантійного строку зберігання.

За таких обставин, висновок контролюючого органу стосовно складських запасів, термін придатності яких закінчився, однак обліковуються на бухгалтерському рахунку підприємства та не відповідають критерію активу у зв`язку з втратою своїх властивостей, що унеможливлює їх використання у господарській діяльності позивача, є суб`єктивними припущеннями відповідача 1, які не відповідають дійсним обставинам щодо реально існуючих на підприємстві позивача залишків товарно-матеріальних цінностей.

Щодо висновку акту перевірки, що з умов договору суборенди нерухомого майна б/н від 05.05.2023р. між ТОВ "АГРОВЕТ ПРОДАКШН" та ТОВ «ТРАСОЙЛГРУП 23» неможливо встановити площу приміщення та період, протягом якого склад фактично перебував в суборенді ТОВ «ТРАСОЙЛГРУП 23», акти приймання майна в оренду не виписувались, оплати послуг не відбувалося, в договорі оренди нерухомого майна б/н від 05.05.2023р відсутні істотні умови, зокрема не описаний предмет договору, не встановлено площу орендованого нежитлового приміщення для розміщення складу, фактичне проведення господарських взаємовідносин по договору суборенди нерухомого майна б/н від 05.05.2023р не надано, площа орендованого майна не встановлена таким висновкам дано оцінку вище.

Аналогічно, вище дано оцінку наслідкам неподання повідомлення про вказаний об`єкт (за формою №20-ОПП).

Щодо висновків акту перевірки про недостатність площі складу для зберігання кормів та іншого виділеного майна, необхідний температурний режим та умови зберігання то такі висновки є припущеннями, зроблені без виїзду перевіряючих на місце розташування складу для огляду та не підтверджені експертними висновками.

Щодо висновків акту перевірки про те, що доставка запасів, які були передані на ТОВ "ТРАНСОЙЛГРУП 23", згідно товарно-транспортних накладних здійснювалася за адресами складів в с.Коржі Броварський район Київської області та с. Половинчик Уманський район Черкаська область. Згідно звітів виробництва, місце складання та виробництва вказані виробничі потужності в с. Половинчик та с. Коржі. Підтверджуючі документи щодо перевезення та пояснення щодо відповідальних осіб за передачу запасів та яким чином вони були переміщені до складу по вул. Центральна, б.5 с. Сатанівка Уманський район Черкаська область, в ході перевірки не надано. Такі висновки суперечать наявним у матеріалах справи документам та поясненням позивача щодо переміщення майна на склад по вул. Центральна, б.5 с. Сатанівка Уманський район Черкаська область, включаючи доводи про фактичне входження такого складу у цілісний виробничий комплекс за адресами вул.Промислова, с. Половинчик Уманський район Черкаська область.

Відповідно до частини 1 статті 56 Господарського кодексу України (чинний на момент виникнення спірних правовідносин), суб`єкт господарювання - господарська організація, яка може бути утворена за рішенням власника (власників) майна або уповноваженого ним (ними) органу, а у випадках, спеціально передбачених законодавством, також за рішенням інших органів, організацій і фізичних осіб шляхом заснування нової господарської організації, злиття, приєднання, виділу, поділу, перетворення діючої (діючих) господарської організації (господарських організацій) з додержанням вимог законодавства.

За правилами частин 1 - 4 статті 109 Цивільного кодексу України, виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов`язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб. Після прийняття рішення про виділ учасники юридичної особи або орган, що прийняв рішення про виділ, складають та затверджують розподільчий баланс.

Юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу.

Юридична особа, з якої був здійснений виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями, які згідно з розподільчим балансом перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу.

Якщо юридичних осіб, що утворилися внаслідок виділу, дві або більше, субсидіарну відповідальність вони несуть спільно з юридичною особою, з якої був здійснений виділ, солідарно. Якщо після виділу неможливо точно встановити обов`язки особи за окремим зобов`язанням, що існувало у юридичної особи до виділу, юридична особа, з якої здійснено виділ, та юридичні особи, що були створені внаслідок виділу, несуть солідарну відповідальність перед кредитором за таким зобов`язанням.

За частиною 1 статті 47 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» виділом є створення одного або більше товариств із переданням йому (їм) згідно з розподільним балансом частини майна, прав та обов`язків товариства, з якого здійснюється виділ, без припинення останнього.

Стаття 98 ПК України визначає порядок погашення грошових зобов`язань або податкового боргу у разі реорганізації платника податків або передачі єдиного майнового комплексу державного або комунального підприємства в оренду чи концесію, або продажу єдиного майнового комплексу державного або комунального підприємства у процесі приватизації.

Згідно із підпунктом 98.1.4 пункту 98.1 статті 98 ПК України під реорганізацією платника податків у цій статті розуміється зміна його правового статусу, яка передбачає будь-яку з таких дій або їх поєднання: виділення з платника податків інших платників податків, а саме передача частини майна платника податків, що реорганізується, до статутних капіталів інших платників податків, які створюються власниками корпоративних прав платника податків, що реорганізується, та внаслідок якого не відбувається ліквідація платника податків, що реорганізується.

Аналіз наведених норм свідчить, що для виділу притаманна характерна ознака реорганізації перехід майна, прав та обов`язків юридичної особи, що реорганізується, до її правонаступника. При цьому обсяг правонаступництва визначається тим майном, правами та обов`язками, які передаються за розподільчим балансом, тобто має місце часткове правонаступництво.

Отже, виділ є видом реорганізації, який не має наслідком припинення юридичної особи, яка реорганізується, оскільки остання залишається суб`єктом права, однак зі зменшеним обсягом майна, прав та/або обов`язків.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.11.2023 у справі №918/119/21.

Відповідно до Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 №73, баланс (звіт про фінансовий стан) це звіт про фінансовий стан підприємства, який відображає на певну дату його активи, зобов`язання і власний капітал.

Системний аналіз положень статті 109 Цивільного кодексу України, Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності» свідчить про те, що розподільчий баланс є документом, який затверджується учасниками юридичної особи, та визначає активи і пасиви (частку майна, прав та обов`язків), що передаються юридичною особою новій юридичній особі, яка створюється в результаті виділу.

Реорганізація юридичної особи шляхом виділу полягає у перерозподілі активів і зобов`язань, на базі яких і створюється нова юридична особа, за розподільчим балансом, який не можливо визнати цивільно-правовим договором для цілей оподаткування.

Згідно із частиною 4 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» у разі виділу юридичних осіб здійснюється державна реєстрація юридичних осіб, утворених у результаті виділу, та державна реєстрація змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, про юридичну особу, з якої здійснено виділ, щодо юридичної особи правонаступника. Виділ вважається завершеним з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі, про юридичну особу, з якої здійснено виділ, щодо юридичної особи - правонаступника.

Отже, виділ ТОВ "Трансойлгруп 23" (п.н. 45004555) із позивача, в розумінні положень частини 4 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» є завершеним.

Враховуючи наведене вище в сукупності, необґрунтовані висновки відповідача 1, що документальне оформлення операції виділу не створює реальної зміни активу і пасиву в розумінні передачі частини майна платника податків, що реорганізується та не доведено наявності податкових правопорушень позивача, на які посилається контролюючий орган в акті перевірки.

У силу пункту 185.1. ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю.

У підпункті 14.1.202 пункту 14.1 ст.14 ПК України визначено, що продаж (реалізація) товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. Не вважаються продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари.

У силу підпункту 196.1.7. пункту 196.1. ст. 196 ПК України не є об`єктом оподаткування операції з реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення та перетворення) юридичних осіб.

Так, в силу приписів ст. 109 Цивільного кодексу України, реорганізація юридичної особи шляхом виділу полягає у перерозподілі активів і зобов`язань, на базі яких і створюється нова юридична особа, за розподільчим балансом, що не є цивільно-правовим договором, оскільки не передбачає передачу права власності на передане майно, а здійснюється шляхом включення валових активів одного підприємства до складу валових активів іншого підприємства.

У постанові від 25.05.2021 у справі № 822/2434/16 Верховний Суд зазначив, що операції щодо передачі за розподільчим балансом основних фондів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів, дебіторської та кредиторської заборгованості, інших активів та зобов`язань за рішенням власників або уповноваженого ними органу при утворенні нового підприємства шляхом реорганізації (виділу) не можуть вважатися операціями з поставки ТМЦ у розумінні податкового законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 КАС України обов`язок доведення правомірності рішення покладається на відповідача, який не надав доказів протиправності або необґрунтованості операцій. У матеріалах справи немає належних доказів, що фінансово-господарські операції між Позивачем та його контрагентом не мали реальних наслідків для діяльності позивача або були спрямовані на одержання необґрунтованої податкової вигоди.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням встановленої необгрунтованості висновків акту перевірки і протиправності податкових повідомлень-рішень від 10.06.2025 року № 10339/ж10/25-01-07-00 форми «Р», яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ у розмірі 20 678 659 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) у розмірі 5 169 664,75 грн.; від 10.06.2025 року № 10338/ж10/25-01-07-00 форми «Р», яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 18 607 643 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) у розмірі 4 651 910,75 грн., підлягають визнанню протиправними також інші рішення, винесені за результатами цього ж акту перевірки (від 10.06.2025 року № 10340/ж10/25-01-07-00 форми «ПП», яким застосовано штрафну санкцію у розмірі 3 400 грн. за відсутність реєстрації податкової накладної; від 10.06.2025 року № 10341/ж10/25-01-07-00 форми «ПС», яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) у розмірі 2 040 грн. за неподання повідомлення про орендований та переданий в суборенду об`єкт (за формою №20-ОПП); від 10.06.2025 року № 10343/ж10/25-01-07-00 форми «ПС», яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) у розмірі 1 020 грн. за ненадання платником податків оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у зазначений у запитах термін).

За наведених обставин у сукупності, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме - в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10.06.2025 року № 10339/ж10/25-01-07-00, від 10.06.2025 року № 10338/ж10/25-01-07-00, від 10.06.2025 року № 10340/ж10/25-01-07-00, від 10.06.2025 року № 10341/ж10/25-01-07-00, від 10.06.2025 року № 10343/ж10/25-01-07-00, що винесені відповідачем 1.

Разом з тим, в частині позовних вимог про визнання протиправним і скасування рішення відповідача 2 від 15.08.2025р. №23962/6/99-00-06-01-01-06, слід відмовити, оскільки оскаржуване рішення ДПС від 15.08.2025 № 23962/6/99-00-06-01-01-06 саме по собі не є юридично значимим для позивача, оскільки не має безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки позивача шляхом позбавлення його можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього будь-якого обов`язку, не містить приписів вчинити обов`язкові дії позивачу та не створює для нього жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни чи припинення прав позивача, не порушує права свободи та інтереси позивача у сфері публічно-правових відносин.

На переконання суду, в даному випадку, способу захисту у вигляді визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10.06.2025 року № 10339/ж10/25-01-07-00, від 10.06.2025 року № 10338/ж10/25-01-07-00, від 10.06.2025 року № 10340/ж10/25-01-07-00, від 10.06.2025 року № 10341/ж10/25-01-07-00, від 10.06.2025 року № 10343/ж10/25-01-07-00, що винесені відповідачем 1, достатньо для відновлення порушених прав позивача належним чином.

Решта доводів сторін висновків суду по суті спору не змінюють.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 30280,00 грн. (платіжна інструкція №9032 від 02.09.2025) належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області, який прийняв оскаржувані рішення.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

в и р і ш и в:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Агровет Продакшн» до Головного управління ДПС у Чернігівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення, - задовольнити частково;

Визнати протиправними та скасувати повністю податкові повідомлення-рішення форми «Р» від 10.06.2025 року № 10339/ж10/25-01-07-00, форми «Р» від 10.06.2025 року № 10338/ж10/25-01-07-00, форми «ПП» від 10.06.2025 року № 10340/ж10/25-01-07-00, форми «ПС» від 10.06.2025 року № 10341/ж10/25-01-07-00, форми «ПС» від 10.06.2025 року № 10343/ж10/25-01-07-00, що прийняті Головним управлінням ДПС у Чернігівській області;

В іншій частині вимог позову відмовити;

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Чернігівській області судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 30280 гривень 00 коп. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агровет Продакшн».

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Парненко В.С.