Справа № 213зп-25/160
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
08 грудня 2025 р.Справа №213зп-25/160
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі заяву Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» про забезпечення позову до подачі позовної заяви, -
04.12.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова», в якій заявник просить:
-постановити ухвалу про забезпечення позову, якою зупинити дію Рішень керівника про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачів платіжних послуг/емітентів електронних грошей у рахунок погашення податкового боргу від 27 жовтня 2025 року № 25/32-00-13-13 на 784044313,20 - суму податкового боргу, що підлягає стягненню (Земельний податок з юридичних осіб) та від 06 листопада 2025 року № 1/4-3200 на 5149536,82 грн. суму податкового боргу, що підлягає стягненню (Земельний податок з юридичних осіб);
-заборонити Східному міжрегіональному управлінню ДПС по роботі з великими платниками податків вчиняти дії, спрямовані на примусове стягнення податкового боргу, зборів та платежів з Державного підприємства «Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод імені О.М.Макарова»;
-заборонити будь-яким іншим особам вчиняти дії, спрямовані на примусове стягнення податкового боргу, зборів та платежів з Державного підприємства «Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова».
Згідно із витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями заяві присвоєно єдиний унікальний номер судової справи № 213зп-25/160 та передана судді Бухтіяровій М.М.
В обґрунтування заяви зазначено, що Державне підприємство «Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» є підприємством аерокосмічної галузі, визнано критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період. Наказом Мінстратегпрому №56 від 03.04.2023 підприємство включено до Переліку підприємств, які боржниками у виконавчих провадженнях, вчинення виконавчих дій за якими припиняється на час дії воєнного стану. Наразі Державне підприємство «Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» перебуває під загрозою незворотної втрати платоспроможності. Законом України № 4241-ІХ від 12.02.2025 внесено зміни до Закону України «Про виконавче провадження» та розділ XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» доповнені пунктом 10-6 такого змісту: « 10-6. Тимчасово, до 1 січня 2026 року: 1) зупиняється вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень (у тому числі накладення арешту на грошові кошти), за якими боржником є Державне підприємство «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова», а стягувачем - держава, органи Пенсійного фонду України, інші державні цільові фонди; 2) підлягають зняттю арешти, накладені до набрання чинності Законом України «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» щодо підтримки Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» в умовах воєнного стану» на грошові кошти Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова». Разом з цим, Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачів платіжних послуг/емітентів електронних грошей у рахунок погашення податкового боргу від 27.10.2025 № 25/32-00-13-13 на 784044313,20 грн. суму податкового боргу, що підлягає стягненню (земельний податок з юридичних осіб) та від 06.11.2025 № 1/4-3200 на 5149536,82 грн. суму податкового боргу, що підлягає стягненню. Заявник зазначає, що такі рішення податкового органу є вимогою стягувача до боржника, яка підлягає негайному та обов`язковому виконанню. Разом з цим, Законом № 4241-ІХ від 12.02.2025 встановлена пряма заборона на звернення стягнення на рахунки підприємств, що мають стратегічне значення, у тому числі в рамках податкового боргу. Такі рішення податкового органу є цілком протиправними, тому наявні підстави для забезпечення майбутнього позову, оскільки подальше виконання оскаржуваних рішень контролюючого органу призведе до безпідставного списання коштів з рахунків підприємства.
Положенням частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
З урахуванням приписів частини першої статті 154 КАС України суд вважає за можливе розглянути заяву про забезпечення позову в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Дослідивши подану Державним підприємством «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» заяву про забезпечення позову та долучені докази, суд доходить висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно з частиною другою статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
При цьому, частиною четвертою статті 150 КАС України встановлено, що подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
З огляду на приписи наведеної статті, небезпека заподіяння шкоди до вирішення справи по суті не є фактом, який підлягає встановленню, а є елементом аргументації або оціночною категорією.
Частиною першою статті 151 КАС України передбачено, що позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Відповідно до частини другої статті 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
При цьому, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В силу статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову обов`язок щодо доведення та обґрунтування наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідворотності додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на особу, яка заявляє клопотання.
У спірному випадку Державне підприємство «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви, що не суперечить положенням частини статті 150 КАС України, оскільки згідно з вказаною нормою КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.
За змістом заяви про забезпечення позову, підставою для звернення заявника до суду із цією заявою до подання позову є протиправні, за твердженням заявника, рішення керівника про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачів платіжних послуг/емітентів електронних грошей від 27.10.2025 № 25/32-00-13-13 та від 06.11.2025 № 1/4-3200.
При цьому, до заяви про забезпечення позову копії вказаних рішень не надано.
Водночас, у заяві про забезпечення позову зазначено, що Державним підприємством «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» 17.11.2025 отримано від Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків 2 (два) рішення керівника про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачів платіжних послуг/емітентів електронних грошей у рахунок погашення податкового боргу від 27.10.2025 № 25/32-00-13-13 та від 06.11.2025 № 1/4-3200.
Отже, на час звернення до суду із цією заявою у заявника були в наявності рішення, з якими заявник категорично не погоджується.
Водночас, представником заявника, акцентуючи увагу на очевидній протиправності рішень від 27.10.2025 № 25/32-00-13-13 та від 06.11.2025 № 1/4-3200, необґрунтовано причин їх не подання до заяви, що унеможливлює встановлення судом фактичних обставин щодо змісту оскаржуваних рішень, про які зазначає представник заявника у заяві від 04.12.2025 (назва рішень, номер та дата, виклад змісту, підстави прийняття, найменування органу, що їх прийняв, тощо).
При цьому, обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову протиправністю рішень від 27.10.2025 № 25/32-00-13-13 та від 06.11.2025 № 1/4-3200, представник заявника не посилається на конкретні обставини та докази, що у сукупності свідчать про очевидність ознак протиправності рішень від 27.10.2025 № 25/32-00-13-13 та від 06.11.2025 № 1/4-3200, а також про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі або що захист цих прав та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Щодо посилань представника заявника на те, що оскаржувані рішення прийняті всупереч прямій забороні, встановленій законом, суд зазначає наступне.
12.02.2025 Верховною Радою України прийнято Закон України № 4241-ІХ «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» щодо підтримки Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» в умовах воєнного стану», яким внесено зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», доповнивши пунктом 10-6 такого змісту:
« 10-6. Тимчасово, до 1 січня 2026 року:
1) зупиняється вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень (у тому числі накладення арешту на грошові кошти), за якими боржником є Державне підприємство «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова», а стягувачем - держава, органи Пенсійного фонду України, інші державні цільові фонди;
2) підлягають зняттю арешти, накладені до набрання чинності Законом України «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» щодо підтримки Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» в умовах воєнного стану» на грошові кошти Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова».
Набрання чинності Законом №4241-ІХ відбулось 01.08.2025.
Отже, за змістом наведених норм тимчасово зупиняється вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень, в яких боржником є Державне підприємство «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова», а стягувачем держава.
Однак з поданої заяви та долучених до неї доказів не вбачається, що рішення від 27.10.2025 № 25/32-00-13-13 та від 06.11.2025 № 1/4-3200 є виконавчими документами в розумінні Закону України «Про виконавче провадження», а Державне підприємство «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» за ними - боржником, а Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків - стягувачем.
Щодо «очевидності» ознак протиправності рішень від 27.10.2025 № 25/32-00-13-13 та від 06.11.2025 № 1/4-3200 та порушення прав заявника, суд зазначає, що попри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх «якість»: вони (рішення, дії чи бездіяльність) повинні свідчити про протиправність поза обґрунтованим сумнівом. Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності рішень, дій/бездіяльності у спірних правовідносинах, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що таке рішення, дії (бездіяльність) явно суперечать вимогам закону за критеріями, передбаченими ч.2 ст.2 КАС України, порушують права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення.
При цьому, твердження про «очевидність» порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.
Безумовно, рішення чи дії/бездіяльність суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте, суд звертає увагу, що відповідно до статті 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.
В даному випадку представником заявника не надано належних та допустимих доказів очевидності ознак протиправності рішень від 27.10.2025 № 25/32-00-13-13 та від 06.11.2025 № 1/4-3200 поза розумним сумнівом, що в свою чергу, має бути досліджено судом при вирішенні справи щодо правомірності цих рішень під час судового розгляду.
При цьому, доводи представника заявника про непогодження з оскаржуваними рішеннями не вказують на очевидність ознак протиправності таких рішень суб`єкта владних повноважень, а судження представника заявника щодо цього мають оціночний, тобто суб`єктивний характер.
Крім того, суд звертає увагу, що пунктом 5 частини третьої статті 151 КАС України встановлено, що не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.
Тобто, заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову.
Суд звертає увагу, що звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявник акцентує увагу суду на протиправності саме рішень від 27.10.2025 № 25/32-00-13-13 та від 06.11.2025 № 1/4-3200, прийнятих за словами заявника Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків. Разом з цим, представник заявника просить забезпечити позов шляхом заборони Східному міжрегіональному управлінню ДПС по роботі з великими платниками податків та будь-яким іншим особам вчиняти дії, спрямовані на примусове стягнення податкового боргу, зборів та платежів з Державного підприємства «Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова», - що може стосуватись інших рішень Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків та рішень інших суб`єктів владних повноважень, та не стосується рішень від 27.10.2025 № 25/32-00-13-13 та від 06.11.2025 № 1/4-3200.
Отже, зміст заяви про забезпечення позову не дозволяє дійти переконливого висновку про існування обставин, які згідно з положень статті 150 КАС України є підставою для забезпечення позову, оскільки представником позивача жодних доказів, у розумінні статей 73, 76 КАС України, на підтвердження існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам до ухвалення судового рішення в адміністративній справі, а також, що відновлення прав без вжиття заходів забезпечення позову стане неможливим, суду надано не було.
За таких обставин, наведені доводи у межах поданої заяви про забезпечення позову не є достатніми та обґрунтованими, у зв`язку із чим суд доходить висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.
З огляду на викладене, заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 150, 151, 154, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні заяви Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» про забезпечення позову до подачі позовної заяви відмовити.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у порядку та у строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.М. Бухтіярова