Справа № 360/1938/25
Суддя: О.М. Качанок
Дата ухвалення: 2025-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

09 грудня 2025 рокум. ДніпроСправа № 360/1938/25

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Качанок О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом адвоката Штуць Наталі Григорівни в інтересах ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов адвоката Штуць Наталі Григорівни в інтересах ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ) до військової частини НОМЕР_1 (далі також - відповідач), в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди у розмірі 1 мільйона гривень на підставі абзацу 4 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» від 11 лютого 2025 року № 153;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову винагороду у розмірі 1 мільйона гривень на підставі абзацу 4 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» від 11 лютого 2025 року № 153.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 23.06.2022 був призваний у Збройні Сили України начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В подальшому його зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення.

Позивач перебуває на військовій службі з 23.06.2022 по теперішній час. У період з 06.07.2022 по 20.08.2022 позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

12.08.2024 приблизно о 04:30 год. поблизу населеного пункту Нью-Йорк Донецької області під час здійснення захисту Батьківщини та забезпечення територіальної цілісності, відсічі й стримування збройної агресії з боку російської федерації, внаслідок ворожого мінометного обстрілу позивач отримав поранення: «Вибухова травма. Вогнепальне осколкове поранення обличчя, верхніх та нижніх кінцівок, спини. Вогнепальний перелом лівого передпліччя. Вогнепальний перелом лівого стегна. Вогнепальний перелом правої гомілки.».

12.12.2024 позивач пройшов медичний огляд військово-лікарської комісії при КНП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова» Вінницької обласної ради.

За результатами вказаного медичного огляду позивачу видана довідка військово-лікарської комісії від 12.12.2024 № 270, відповідно до якої поранення позивача: ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини.

11.07.2025 адвокат ОСОБА_2 звернулась до військової частини НОМЕР_1 із адвокатським запитом, в якому просила надати інформацію щодо виплати позивачу одноразової грошової винагороди у розмірі 1 мільйона гривень на підставі абзацу 4 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».

Відповідач повідомив, що жодних документів стосовно оформлення виплати винагороди 1000000,00 гривень від позивача до фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 , для подальшого направлення їх на перевірку не надходило. Наказ командира військової частини НОМЕР_1 на виплату винагороди 1000000,00 гривень позивачу не видавався, виплата не здійснювалась.

16.08.2025 засобами поштового зв`язку позивачем направлено на адресу Міністерства оборони України рапорт до командира військової частини НОМЕР_1 про нарахування одноразової грошової винагороди на підставі пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 року № 153 для подальшого скерування на адресу військової частини НОМЕР_1 .

Відповіді на вказаний рапорт не надходило.

Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо не виплати спірної одноразової грошової винагороди протиправною.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, про що 08.12.2025 надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, з огляду на таке.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 06.07.2022 № 189 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 , військовослужбовця за контрактом, який прибув з військової частини НОМЕР_2 , з 06 липня 2022 року.

Відповідач вказує, що право на спірну винагороду мають виключно особи рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які до набрання чинності Постановою № 153 (до 13.02.2025) у віці до 25 років (яким не виповнилося 25 років) були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на 13.02.2025.

Підтвердження участі військовослужбовців у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій здійснюється на підставі щонайменше одного документа з кожної з наступних груп: а) бойовий наказ (бойове розпорядження); б) журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення; в) рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у районах ведення воєнних (бойових) дій.

Військовослужбовцям, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на 13.02.2025, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від одного мільйону гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених).

Військовослужбовцям, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на 13.02.2025 у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон), винагорода виплачується в повному обсязі.

Водночас, на думку відповідача, матеріали справи не містять жодних належних та достатніх доказів безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, його безпосереднього перебування в районах у період здійснення зазначених заходів, а також кількості днів участі у таких діях та заходах.

Довідки, які є у матеріалах справи не свідчать, що позивач брав безпосередню участь у бойових діях, а засвідчують, що він приймав участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Тому у відповідача не було підстав надавати довідки за формою встановленою додатком до доручення Міністра оборони України від 20.02.2025 № 999/уд.

Відповідач вважає, що довідка, зазначена в додатку 6 до Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій, містить інформацію про участь особи в заходах, необхідних для забезпечення оборони України.

Проте, ця довідка не є документом, що підтверджує безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій для цілей виплати винагороди згідно з Постановою № 153.

Зважаючи на це, на думку відповідача, періоди, вказані в довідці, не можуть бути використані як підстава для нарахування винагороди, оскільки вони включають як періоди безпосередньої участі у бойових діях, так і інші періоди, за які виплата не передбачена.

Також відповідач зазначив, що відомості про притягнення позивача до кримінальної, адміністративної відповідальності, в тому числі, за вчинення військового адміністративного правопорушення та дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, у військовій частині НОМЕР_1 відсутні.

Ухвалою суду від 10.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також цією ухвалою, серед іншого, витребувано у відповідача докази, необхідні для розгляду справи.

Ухвалою суду від 05.11.2025 повторно витребувано у відповідача докази, необхідні для розгляду справи.

Ухвалою суду від 08.12.2025 продовжено військовій частині НОМЕР_1 строк на подання відзиву на позовну заяву та долучено його до матеріалів справи разом з доданими до нього документами.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_3 ) зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , є учасником бойових дій, проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 06.07.2022, що підтверджується паспортом громадянина України, витягом з реєстру територіальної громади від 25.09.2025 № 2025/014077325, посвідченням серії НОМЕР_4 , довідкою військової частини НОМЕР_1 від 08.07.2024 № 8381.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.07.2022 № 189 ОСОБА_1 , військовослужбовця за контрактом, який прибув з військової частини НОМЕР_2 , з 06 липня 2022 року зарахувати до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення.

Суд зазначає, що факт проходження позивачем військової служби за контрактом також підтверджує відповідач у відзиві на позовну заяву.

Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.08.2022 № 236 підтверджується, що ОСОБА_1 вибув зі складу сил і засобів, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, після виконання службових (бойових) завдань в оперативно-тактичному угрупованні « ІНФОРМАЦІЯ_3 », а саме до лікувального закладу, у зв`язку із пораненням, контузією, травмуванням, отриманих під час ведення бойових дій, з 22 серпня 2022 року - до мобільного госпіталю м. Дружківка. Також цим же наказом, ОСОБА_1 , відповідно до підпункту 15 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (якщо військовослужбовці перебувають на тривалому лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням або хворобою, отриманою в особливий період, чи у полоні, як заручники або інтерновані особи, - до їх повернення), виведено в розпорядження командира НОМЕР_5 окремої механізованої бригади з 22.08.2022 та вирішено утримувати його у списках особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.09.2022 № 274 ОСОБА_1 вважати таким, що прибув з лікувального закладу з 26 вересня 2022 року і приступив до виконання службових обов`язків. Також цим же наказом позивача, виведеного в розпорядження командира НОМЕР_5 окремої механізованої бригади імені князя ОСОБА_3 , відповідно пункту 117 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», повернуто з такого розпорядження.

З витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.11.2023 № 308 вбачається, що ОСОБА_1 вибув із складу сил і засобів, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії збройних сил російської федерації, з метою виконання службових (бойових) завдань в оперативно-тактичному угрупованні « ІНФОРМАЦІЯ_4 », а саме до лікувального закладу, у зв`язку із пораненням, контузією, травмуванням, отриманих під час ведення бойових дій, з 04 листопада 2023 року.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.11.2023 № 312 ОСОБА_1 увільнено від займаної посади та зараховано в розпорядження командира НОМЕР_5 окремої механізованої бригади із залишенням у списках підрозділу, з 04.11.2023.

Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.11.2023 № 325 ОСОБА_1 вважати таким, що прибув з лікувального закладу з 21 листопада 2023 року і приступив до виконання службових обов`язків.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.11.2023 № 330 ОСОБА_1 , виведеного в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , відповідно пункту 117 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», повернуто з такого розпорядження та визначено вважати його таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання обов`язків з 26 листопада 2023 року.

Також відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.08.2024 № 228 ОСОБА_1 вибув із складу сил і засобів, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії збройних сил російської федерації, з метою виконання службових (бойових) завдань в оперативно-тактичному угрупованні « ІНФОРМАЦІЯ_5 », а саме до лікувального закладу, у зв`язку із пораненням, контузією, травмуванням, отриманих під час ведення бойових дій, з 12 серпня 2024 року.

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.08.2024 № 232 ОСОБА_1 увільнено від займаної посади і зараховано в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 з залишенням у списках підрозділу, з 12.08.2024.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.09.2024 № 273 ОСОБА_1 вибув до лікувального закладу, у зв`язку з пораненням, контузією, травмуванням, отриманих під час ведення бойових дій. Цим наказом продовжено позивачу термін лікування.

З витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.10.2024 № 307 вбачається, що ОСОБА_1 вибув до лікувального закладу, у зв`язку з пораненням, контузією, травмуванням, отриманих під час ведення бойових дій. Цим наказом продовжено позивачу термін лікування.

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.11.2024 № 339 вважати ОСОБА_1 таким, що вибув до лікувального закладу, у зв`язку з пораненням, контузією, травмуванням, отриманих під час ведення бойових дій. Цим наказом продовжено позивачу термін лікування.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.12.2024 № 374 вважати ОСОБА_1 таким, що вибув до лікувального закладу, у зв`язку з пораненням, контузією, травмуванням, отриманих під час ведення бойових дій. Цим наказом продовжено позивачу термін лікування.

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.01.2025 № 25 вважати ОСОБА_1 таким, що вибув до лікувального закладу, у зв`язку з пораненням, контузією, травмуванням, отриманих під час ведення бойових дій. Цим наказом продовжено позивачу термін лікування.

З витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.02.2025 № 59 встановлено, що ОСОБА_1 вибув до лікувального закладу, у зв`язку з пораненням, контузією, травмуванням, отриманих під час ведення бойових дій. Цим наказом продовжено позивачу термін лікування.

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.03.2025 № 90 вважати ОСОБА_1 таким, що вибув до лікувального закладу, у зв`язку з пораненням, контузією, травмуванням, отриманих під час ведення бойових дій. Цим наказом продовжено позивачу термін лікування.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.04.2025 № 121 вважати ОСОБА_1 таким, що вибув до лікувального закладу, у зв`язку з пораненням, контузією, травмуванням, отриманих під час ведення бойових дій. Цим наказом продовжено позивачу термін лікування.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.05.2025 № 153 визначено вважати ОСОБА_1 таким, що вибув до лікувального закладу, у зв`язку з пораненням, контузією, травмуванням, отриманих під час ведення бойових дій. Цим наказом продовжено позивачу термін лікування.

Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.06.2025 № 185 вважати ОСОБА_1 таким, що вибув до лікувального закладу, у зв`язку з пораненням, контузією, травмуванням, отриманих під час ведення бойових дій. Цим наказом продовжено позивачу термін лікування.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.08.2025 № 235 вважати ОСОБА_1 таким, що вибув до лікувального закладу, у зв`язку з пораненням, контузією, травмуванням, отриманих під час ведення бойових дій. Цим наказом продовжено позивачу термін лікування.

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.08.2025 № 248, з урахуванням змін, внесених до цього наказу на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.09.2025 № 252, ОСОБА_1 знято з усіх видів забезпечення з 01 серпня 2025 року в зв`язку із законом України № 3379-ІХ від 06.09.2023, яким внесені зміни до Закону № 2011 та законом України № 3621-IX від 21.03.2024, яким внесені зміни до Закону № 2011, - перебуванням в лікарняних закладах та у відпустці для лікування в межах України та за кордоном не може перевищувати 12 місяців поспіль.

Отже, з наведеного вбачається, що позивач з 12.08.2024 постійно знаходиться на лікуванні після поранення.

З довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 05.09.2024 № 10531 вбачається, що ОСОБА_1 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 12 серпня 2024 року отримав поранення. Діагноз: Вибухова травма. Вогнепальне осколкове сліпе поранення обличчя, верхніх та нижніх кінцівок, спини. Вогнепальний перелом лівого передпліччя. Вогнепальний перелом лівого стегна. Вогнепальний перелом правої гомілки. За обставин: встановлено з витягу з журналу бойових дій 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 факт отримання травми (поранення) військовослужбовцем, оператором 1 відділення протитанкових ракетних комплексів взводу протитанкових ракетних комплексів НОМЕР_6 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , що 12 серпня 2024 року приблизно о 04 год. 30 хв., під час бойових дій поблизу населеного пункту Нью-Йорк Донецької області під час виконання військового обов`язку по захисту Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації внаслідок ворожого мінометного обстрілу було поранено оператора 1 відділення протитанкових ракетних комплексів взводу протитанкових ракетних комплексів НОМЕР_6 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата ОСОБА_1 . Перебував у засобах індивідуального захисту українського виробника (бронежилет «Корсар» та шолом кевларовий). Старшого солдата ОСОБА_1 вважати таким, що отримав поранення, яке не пов`язане з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення і не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, та пов`язане з виконанням своїх службових обов`язків під час несення військової служби по захисту Батьківщини та територіальної цілісності України і не порушенні державного суверенітету на території Донецької та Луганської області.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 12.12.2024 № 270 щодо ОСОБА_1 проведено медичний огляд ВЛК КНП «ВОКЛ ім. М.І. Пирогова ВОР» 12 грудня 2024 року. Діагноз (включаючи код, згідно чинного НК 025) та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): «Стан після вибухової травми (12.08.2024): вогнепального осколкового сліпого поранення обличчя, обох верхніх та нижніх кінцівок; вогнепального осколкового сліпого поранення грудної клітки зліва; вогнепального осколкового сліпого поранення правого колінного суглоба з наявністю стороннього тіла (металевого осколка); вогнепального перелому лівої ліктьової кістки у верхній третині зі зміщенням уламків; вогнепальних переломів обох стегон у нижній третині, лікованого оперативно (12.08.2024 - первинна хірургічна обробка вогнепальних ран, монтаж апарата зовнішньої фіксації обох стегон; 15.08.2024 - повторна хірургічна обробка вогнепальних ран обох нижніх кінцівок та лівого передпліччя, постановка ВАК-системи; 19.08.2024 - повторна хірургічна обробка вогнепальних ран обох нижніх кінцівок, лівого передпліччя, заміна ВАК-системи, закрита репозиція, остеометалосинтез апаратом зовнішньої фіксації лівого передпліччя; 23.08.2024 - повторна хірургічна обробка лівого передпліччя, шкірна аутодермопластика; 30.08.2024 - перемонтаж апарата зовнішньої фіксації правої гомілки; 30.10.2024 - демонтаж апарата зовнішньої фіксації з ділянки обох стегон та лівого передпліччя; 05.11.2024 - відкрита репозиція, остеометалосинтез лівої стегнової кістки пластиною; 20.11.2024 - відкрита репозиція, остеометалосинтез правої стегнової кістки. (S72,4; S52; Y36.2). Поранення: ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини (підтверджено довідкою про обставини поранення, виданою тимчасово виконуючого командира військової частини НОМЕР_1 від 05.09.2024 № 10531). Згідно Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.07.2007 № 370, зареєстрованим в Міністерстві юстиції 07.08.2007 за № 902/14169 поранення відноситься до тяжких. На підставі статті 81 графи II Розкладу хвороб потребує тривалого лікування протягом 120 календарних днів.».

Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 від 04.09.2025 № 11153 ОСОБА_1 знаходиться у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 та дійсно в період з 06.07.2022 по 22.08.2022; з 02.10.2023 по 03.11.2023; з 15.07.2024 по 12.08.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в районі Світлодарська мтг, Бахмутська мтг, Торецька мтг. Бахмутський р-н, Очеретинська стг., Авдіївська мтг., Покровський р-н. Донецької обл.

Також довідкою військової частини НОМЕР_1 від 16.10.2025 № 12756 підтверджується, що ОСОБА_1 знаходиться у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 та дійсно в період з 06.07.2022 по 22.08.2022, з 15.10.2022 по 19.12.2022, з 14.02.2023 по 18.09.2023, з 02.10.2023 по 02.11.2023, з 26.11.2023 по 22.12.2023, з 28.12.2023 по 13.01.2024, з 17.01.2024 по 21.01.2024, з 23.01.2024 по 03.02.2024, з 05.02.2024 по 08.02.2024, з 17.02.2024 по 27.02.2024, з 29.02.2024 по 14.03.2024, з 22.03.2024 по 22.03.2024, з 17.07.2024 по 31.07.2024, з 02.08.2024 по 04.08.2024; з 06.08.2024 по 12.08.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в районі Світлодарська мтг, Бахмутська мтг, Торецька мтг, Бахмутський р-н, Очеретинська стг, Авдіївська мтг, Покровський р-н, Донецької обл.

Також у відзиві на позовну заяву відповідач підтверджує, що відомості про притягнення позивача до кримінальної, адміністративної відповідальності, в тому числі, за вчинення військового адміністративного правопорушення та дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, у військовій частині НОМЕР_1 відсутні.

Крім того, з довідок про нарахування та утримання грошового забезпечення позивача встановлено, що спірна одноразова грошова винагорода йому не нараховувалась та не виплачувалась.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовані вимоги позивача та доводи відповідача, суд керується таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон 2232-ХІІ).

Частиною 3 статті 1 Закону 2232-ХІІ визначено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Згідно з частиною 9 статті 1 Закону 2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

До категорії військовослужбовців прирівнюються іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону проходять військову службу у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України.

Призовникам, військовозобов`язаним, резервістам та військовослужбовцям оформлюється та видається військово-обліковий документ, який є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку. Форма, порядок оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначаються Кабінетом Міністрів України, а для військовослужбовців - відповідно Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, розвідувальними органами України, Управлінням державної охорони України та Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону 2232-ХІІ Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову (направлення) громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.

Порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулювання питань, пов`язаних з виконанням громадянами військового обов`язку в запасі, визначені Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, що затверджене Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення).

Відповідно до пункту 2 Положення громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України (далі - військова служба) в добровільному порядку або за призовом.

У добровільному порядку громадяни проходять: військову службу (навчання) за контрактом курсантів у вищих військових навчальних закладах, а також закладах вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), військову службу за контрактом осіб рядового складу, військову службу за контрактом осіб сержантського і старшинського складу, військову службу за контрактом осіб офіцерського складу.

З громадянами, які добровільно вступають на військову службу, укладається контракт згідно з додатками 1 і 2.

За призовом громадяни проходять: строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Відповідно до пункту 16 Положення право на укладення від імені Міністерства оборони України контракту про проходження військової служби надається:

1) Міністру оборони України: з особами вищого офіцерського складу, з особами офіцерського складу, які призначаються на посади Міністром оборони України, з визначеними статтею 20 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадянами, які здобули вищу освіту за ступенем не нижче бакалавра, не мають військових звань офіцерського складу та приймаються на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу;

2) військовим посадовим особам - з іншими категоріями осіб у порядку, визначеному Міністерством оборони України.

Також Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до частин 1-4 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Зміст вказаних норм дає підстави для висновку про те, що військовослужбовці Збройних Сил України за рахунок коштів державного бюджету отримують грошове забезпечення, яке складається із основних виплат, додаткових та одноразових виплат.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Пунктами 2 та 4 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», визначено військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_6 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави. Кабінету Міністрів України невідкладно: 1) ввести в дію план запровадження та забезпечення заходів правового режиму воєнного стану в Україні; 2) забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

В подальшому Указами Президента України строк дії воєнного стану в Україні продовжувався та діє на теперішній час.

11 лютого 2025 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (далі - Постанова № 153) та затверджено Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану (далі - Порядок).

Підпунктом 1 пункту 3 Постанови № 153 (в редакції на час її прийняття) було установлено, що учасниками експериментального проекту є: громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил на посади рядового складу, Збройні Сили, Міністерство оборони, військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил.

В подальшому Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 р. № 153» від 01.04.2025 № 387, якою розширено коло учасників вказаного експериментального проекту та, серед іншого, підпункт 1 пункту 3 Постанови № 153 викладено в такій редакції: «1) учасниками експериментального проекту є: громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу; Збройні Сили; Національна гвардія; Державна прикордонна служба; Міністерство оборони; Міністерство внутрішніх справ; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби.».

Також абзацом 2 пункту 4 Постанови № 153 (в редакції на час її прийняття) було установлено, що особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень.

Військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених) (абзац 3 пункту 4 Постанови № 153).

Військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі (абзац 4 пункту 4 Постанови № 153).

Разом з тим, абзацом 5 пункту 4 Постанови № 153 (в редакції на час її прийняття) було установлено, що військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони два або більше разів за сукупністю притягувалися до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується.

В подальшому постановами Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 р. № 153» від 01.04.2025 № 387 та від 30.07.2025 № 942 було внесено зміни, зокрема, у пункт 4 Постанови № 153.

Відповідно до абзаців 2-9 пункту 4 Постанови № 153 (в редакції з урахуванням вищенаведених змін) установлено, що:

- громадянам України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень;

- військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);

- військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;

- військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони притягувалися до кримінальної відповідальності, два або більше разів притягувалися до адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується;

виплата винагороди здійснюється також військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які відповідають вимогам щодо виплати винагороди, зазначеним в абзаці другому цього пункту, та:

були прийняті на військову службу за контрактом під час воєнного стану, з числа осіб, які проходили строкову військову службу;

проходили військову службу і були атестовані до присвоєння первинного офіцерського звання офіцерського складу «молодший лейтенант»;

проходили військову службу, мали спеціальні звання або класні чини та були переатестовані до присвоєння офіцерського звання.

Аналізуючи вищевказані положення пункту 4 Постанови № 153 (в редакціях як на час її прийняття, так і з урахуванням вищевказаних змін), суд зазначає, що для виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої вказаними нормами, мають бути дотримані такі умови:

- громадянин України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, мав бути прийнятий (в тому числі за контрактом) або призваний на військову службу у віці до 25 років під час воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64;

- така особа проходить військову службу (станом на момент набрання чинності вказаною постановою) та брала безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора;

- вказана особа не входить до кола військовослужбовців, які визначені абзацом 5 пункту 4 Постанови № 153, яким винагорода не виплачується.

При цьому, розмір вказаної грошової винагороди залежить від строку безпосередньої участі вищевказаних військовослужбовців у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій та інших обставин, а саме:

- якщо такий строк за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності Постановою № 153, то одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах виплачується у розмірі 1 млн. гривень;

- якщо такий строк за сукупністю становить менше шести місяців станом на дату набрання чинності Постановою № 153 у зв`язку із наявністю у вказаних військовослужбовців захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі, тобто також у розмірі 1 млн. гривень;

- якщо такий строк за сукупністю становить менше шести місяців станом на дату набрання чинності Постановою № 153 та за відсутності наведених вище обставин щодо захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених).

Досліджуючи питання щодо відповідності позивача умовам для виплати спірної одноразової грошової винагороди та розглянувши доводи відповідача, що стосуються відсутності підстав для такої виплати, суд зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, зокрема, з 06.07.2022 проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 .

Тобто, під час дії воєнного стану, позивач у віці 24 років уклав контракт про проходження військової служби, що відповідає вищевказаним умовам, визначеним Постановою № 153.

Розрахувавши за довідкою військової частини НОМЕР_1 від 16.10.2025 № 12756 кількість днів безпосередньої участі позивача в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування військової агресії російської федерації проти України в Донецькій та Луганській областях, судом встановлено, що станом на 13.02.2025 (день набрання чинності Постановою № 153), сукупний строк участі позивача у наведених заходах також складає значно більше шести місяців, що відповідає умовам для виплати спірної одноразової грошової винагороди, визначеним Постановою № 153.

При цьому, слід зазначити, що за змістом позовної заяви позивач посилається саме на абзац 4 пункту 4 Постанови № 153, як на підставу для виплати спірної одноразової грошової винагороди, тобто на участь у бойових діях та отримання ним поранення.

Водночас, судом під час розгляду справи встановлено обставини, які дають підстави для розгляду питання щодо виплати позивачу спірної одноразової грошової винагороди, у відповідності до умов абзацу 2 пункту 4 Постанови № 153, а тому суд не розглядає питання щодо відповідності позивача умовам, визначеним абзацом 4 пункту 4 Постанови № 153.

Також суд зауважує, що матеріали справи не містять відомостей про притягнення позивача до кримінальної відповідальності та/або адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення, або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився.

Суд, відхиляє доводи відповідача про те, що матеріали справи не містять належних та достатніх доказів безпосередньої участі позивача у бойових діях, оскільки такі доводи в повному обсязі спростовуються зібраними у матеріалах справи доказами, які, в тому числі, надані самим же відповідачем.

Необхідно зазначити, що певні формальні вимоги до форми довідки щодо участі у бойових діях, не можуть мати негативних наслідків для позивача, як для військовослужбовця, який брав участь у бойових діях, тим паче, у випадку коли така участь підтверджується у сукупності наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, довідками військової частини НОМЕР_1 від 04.09.2025 № 11153 та від 16.10.2025 № 12756, обставинами неодноразового отримання позивачем поранень внаслідок участі у бойових діях та лікування після поранень, відомостями щодо виплати позивачу, у відповідні періоди участі у бойових діях або забезпеченні здійснення відповідних заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, додаткової грошової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Судом встановлено, що 16.08.2025 позивачем направлено на адресу військової частини НОМЕР_1 рапорт разом з доданими до нього документами щодо виплати йому одноразової грошової у розмірі 1 млн. грн.

Представник позивача також направляла адвокатський запит до військової частини НОМЕР_1 через Міністерство оборони України, в якій просила повідомити про стан розгляду вищенаведеного рапорту.

Однак, доказів розгляду відповідачем вищезазначеного рапорту позивача та надання відповіді, прийняття рішень про виплату або відмову у виплаті спірної одноразової грошової винагороди, не надано.

За таких обставин суд доходить висновку, що відповідачем протиправно не розглянуто рапорт позивача про виплату йому одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень, передбаченої Постановою № 153.

Щодо інших обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд вважає за необхідне зауважити, що у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» зазначено, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки інші доводи не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушених прав, то суд зауважує, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, суд зазначає, що спосіб захисту має враховувати суть порушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем, а тому суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У той же час, суд не може підміняти встановлену законодавством процедуру розгляду відповідачем рапорту позивача про нарахування та виплату одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. грн, передбаченої Постановою № 153.

Здійснюючи судочинство, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово аналізував межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 17 грудня 2004 року у справі «Pedersen and Baadsgaard v. Denmark» (заява № 49017/99) зазначено, що, здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних державних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, відміняти замість нього рішення, яке визнається протиправним, приймати інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Суд вказує, що поняття дискреційних повноважень наведене у пункті 7 частини першої статті 2 Закону України «Про адміністративну процедуру» 17 лютого 2022 року № 2073-IX (далі - Закон № 2073-IX), згідно з яким дискреційне повноваження - повноваження, надане адміністративному органу законом, обирати один із можливих варіантів рішення відповідно до закону та мети, з якою таке повноваження надано.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону № 2073-IX здійснення адміністративним органом дискреційного повноваження вважається законним у разі дотримання таких умов:

дискреційне повноваження передбачено законом;

дискреційне повноваження здійснюється у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законом;

правомірний вибір здійснено адміністративним органом для досягнення мети, з якою йому надано дискреційне повноваження, і відповідає принципам адміністративної процедури, визначеним цим Законом;

вибір рішення адміністративного органу здійснюється без відступлення від попередніх рішень, прийнятих тим самим адміністративним органом в однакових чи подібних справах, крім обґрунтованих випадків.

З огляду на вищезазначене, дискреційними є такі повноваження, у межах яких норма права допускає кілька варіантів поведінки суб`єкта владних повноважень у кожній конкретній ситуації та встановлених обставинах справи, кожна з яких буде правомірною.

Характерними ознаками адміністративного розсуду (дискреції) є: 1) реалізація дискреційних повноважень має відповідати принципу верховенства права; 2) їх здійснення можливе лише у разі відсутності єдиного можливого варіанту поведінки; 3) суб`єкти владних повноважень мають можливість вибрати оптимальний варіант поведінки з метою врегулювання певного кола суспільних відносин; 4) суб`єкти управлінської діяльності застосовують адміністративний розсуд відповідно до належної мети, без наявності власної вигоди та впливу сторонніх факторів.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 5 березня 2019 року у справі № 826/16911/18, від 26 травня 2021 року у справі № 824/266/20-а, від 8 липня 2021 року у справі № 160/1598/20, від 28 липня 2021 року у справі № 280/160/20, від 21 квітня 2021 року у справі № 480/2675/20, від 20 травня 2022 року у справі № 340/370/21, від 26 жовтня 2022 року у справі № 640/30483/21, від 21 березня 2023 року у справі № 640/17821/21, від 01 травня 2023 року у справі № 540/913/21, від 01 травня 2023 року у справі № 540/913/21 та від 16 травня 2023 року у справі № 380/3195/22.

Як було зазначено вище, матеріали справи не містять доказів розгляду відповідачем рапорту позивача про виплату спірної грошової винагороди та прийняття рішення про виплату або відмову у її виплаті.

За таких обставин, позовні вимоги про зобов`язання відповідача виплатити позивачу спірну одноразову грошову винагороду, за відсутності відповідного рішення, прийнятого за результатами розгляду рапорту позивачу про виплату такої винагороди, є передчасними.

В контексті викладеного, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача, в даному випадку буде:

- визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не розгляду рапорту позивача про виплату йому одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. грн, передбаченої пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 року № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану»;

- зобов`язання відповідача розглянути рапорт позивача про виплату йому одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. грн, передбаченої пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 року № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, викладених у даному судовому рішенні.

Отже, виходячи з системного аналізу наведених вимог законодавства та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з обранням належного способу захисту порушених прав позивача.

Питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судом не вирішується, оскільки позивач згідно з пунктами 1 та 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.

В позовній заяві зазначено, що докази понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу буде надано упродовж 5 днів після ухвалення рішення у справі.

Згідно з частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Тому суд вважає за необхідне встановити позивачу строк у п`ять днів, з дня ухвалення рішення суду, для подання доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Штуць Наталі Григорівни в інтересах ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до військової частини НОМЕР_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_7 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 про виплату йому одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. грн, передбаченої пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 року № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 про виплату йому одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. грн, передбаченої пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 року № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, викладених у даному судовому рішенні.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Встановити ОСОБА_1 п`ятиденний строк з дня ухвалення рішення суду для подання доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 09.12.2025.

Суддя О.М. Качанок