Справа № 160/29555/25
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2025-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

10 грудня 2025 року Справа 160/29555/25

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Златіна С.В., розглянувши у порядку письмового провадження клопотання позивача про поновлення строку звернення з позовом до суду та клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Криворізька установа виконання покарань (№3)" про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної установи "Криворізька установа виконання покарань (№3)", в якій позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Криворізька установа виконання покарань (№ 3)» (), щодо не проведення нарахування та виплати позивачу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), при звільненні з військової служби та виключенні зі списків особового складу установи суми грошової компенсації вартості за неотримане речове майно за термін проходження служби 25 років, 4 місяці, 00 днів;

- стягнути з Державної установи «Криворізька установа виконання покарань (№ 3)» () за рахунок бюджетних асигнувань за кодом економічної класифікації видатків бюджету 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців» на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно при звільненні з служби та виключенні зі списків особового складу установи за термін проходження служби 25 років, 4 місяці, 00 днів у розмірі - 134052,20 грн.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.10.2025 відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Позивач до позовної заяви додав клопотання про поновлення строку звернення з позовом до суду. Клопотання обгрунтовано тим, що у разі порушення законодавства про працю не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати. Також вчасно позов до суду завадили подати запроваджений на всій території України карантин та запроваджений на всій території України воєнний стан.

Відповідач подав клопотання про залишення позовної заяви без розгляду через пропуск строку звернення з позовом до суду. Строк звернення до суду становить один місяць згідно ч.5 ст. 122 КАС України. Про порушення своїх прав позивач повинен був дізнатися у день звільнення, оскліьки позивачем не отримав грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно. Відлік строк звернення з позовом до суду, що стосується періоду з 19.07.2022 року до скасування карантину розпочався 01.07.2023 року та закінчився 30.09.2023 року. З позовом до суду позивач звернувся 11.10.2025 року, тобто з пропуском строку звернення з позовом до суду.

Суд, дослідивши клопотання сторін, встановив наступне.

Предметом спору є грошова компенсація вартості за неотримане речове майно.

У постанові від 30 листопада 2020 року у справі №480/3105/19 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду зауважив, що речове забезпечення не має характеру винагороди за виконану працю, а спрямоване насамперед на задоволення потреб військовослужбовців під час несення ними військової служби.

Суд зазначив, що речове майно може бути різноманітним: майном особистого користування (предмети військової форми одягу, взуття та спорядження, які видаються у власне користування військовослужбовців) та інвентарним майном, яке є власністю військової частини та використовується особовим складом тимчасово під час проведення спеціальних робіт, несення бойового чергування, варти тощо, і лише перший вид майна, у разі його неотримання, підлягає грошовій компенсації. Тож дійшов висновку про те, що речове майно не можна ототожнювати із заробітною платою (грошовим забезпеченням) військовослужбовця.

Судова палата вважала, що компенсацію за неотримане речове майно слід розглядати як особливий, окремий вид належних військовослужбовцю сум.

Аналогічну за своїм змістом правову позицію займає Верховний Суд у постанові від 10 жовтня 2024 року у справі №420/1717/22.

Ураховуючи визначену у постанові судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 30.11.2020 у справі №480/3105/19 правову природу компенсації за неотримане речове майно, спеціальним строком звернення до суду з цим позовом є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Аналогічну за своїм змістом правову позицію займає Верховний Суд у постанові від 14 грудня 2023 року справі № 380/1785/21.

Судом також встановлено, що позивач подав до відповідача заяву від 12.12.2022 року про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

Відповідач 31.12.2022 року склав для позивача довідку № 27 про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна, однак фактично під час звільнення не виплатив позивачу вказану вище компенсацію.

Бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити. Тобто бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим.

За загальноприйнятим у теорії права визначенням триваючим вважають правопорушення, яке починається з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, коли винна особа не виконує конкретний покладений на неї обов`язок або виконує його неповністю чи неналежним чином, а потім така бездіяльність триває протягом певного проміжку часу до моменту виконання установлених обов`язків або виявлення правопорушення.

Тобто протиправна бездіяльність не закінчується після спливу законодавчо визначено строку, а продовжує тривати доти, доки не будуть встановлені обставини, які дозволять визначити, чи були дотриманні приписи закону в точному його розумінні.

Строк звернення до суду існує не для того, щоб надавати можливість суб`єкту владних повноважень уникнути відповідальності. Триваюче право повинно бути захищено, а триваюче порушення - припинено, тобто протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути оскаржена до суду в будь-який час за весь період, протягом якого вона триває. В іншому разі суб`єкт владних повноважень отримав би легітимацію з боку держави у формі забезпечення можливості зловживання правом та безкінечне продовження протиправної поведінки з огляду на відсутність дієвого механізму спонукання до виконання обов`язку.

У справі «Лелас проти Хорватії» Європейський суд з прав людини звернув увагу на те, що держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу.

На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (справа Європейського суду з прав людини «Тошкуце та інші проти Румунії») і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

За вказаних обставин, враховуючи те, що відповідач допустив триваючу бездіяльність стосовно виплати грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна позивачу, то суд вважає за необхідне визнати поважними причини пропуску строку звернення з позовом до суд та поновити позивачу строк звернення з позовом до суду, оскільки протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути оскаржена до суду в будь-який час за весь період, протягом якого вона триває; держава, чиї органи влади, що не дотримуються своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинні отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків.

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні клопотання Державної установи "Криворізька установа виконання покарань (№3)" про залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись ст. 122,240,256 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотаня ОСОБА_1 про поновлення строку звернення з позовом до суду - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення з даним позовом до суду.

Відмовити у задоволенні клопотання Державної установи "Криворізька установа виконання покарань (№3)" про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Суддя С.В. Златін