Справа № 140/11554/25
Суддя: Стецик Назар Васильович
Дата ухвалення: 2025-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року ЛуцькСправа № 140/11554/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

судді Стецика Н.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту з питань ветеранської політики Луцької міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду із позовом до Департаменту з питань ветеранської політики Луцької міської ради (далі також Департамент, відповідач) про визнання протиправними дій Департаменту з питань ветеранської політики Луцької міської ради щодо відмови у виплаті грошової компенсації відпочинку для ветеранів та зобов`язання Департаменту з питань ветеранської політики Луцької міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію відпочинку для ветеранів у сумі 30 000 гривень.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 11.08.2025 він звернувся до Департаменту з питань ветеранської політики Луцької міської ради щодо отримання грошової компенсації відпочинку для ветеранів, на виконання Комплексної програми соціальної підтримки ветеранів війни та членів їх сімей на 20242026 роки, затвердженої рішенням Луцької міської ради від 24.12.2019 №68/62 (заява № 3892-424-5/2025 від 11.08.2025).

Проте відповідач листом №42-301703/2025 від 11.09.2025 відмовив йому у компенсації вартості відпочинку з огляду на те, згідно наданого свідоцтва про хворобу від 24.05.2022 №260/145 причина інвалідності: «захворювання, Так, пов`язані із захистом Батьківщини», а не «травма (поранення, контузія, каліцтво)». Окрім того, відповідачем зазначено, що захворювання позивача отримане під час перебування в зоні ООС з 21.04.2015 по 29.09.2015, тобто не одержане на території проведення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави після 24.02.2022.

Позивач на погоджується з такими діями відповідача.

Стверджує, що він повному обсязі відповідає вимогам норм Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» а також вимогам Порядку виплати грошової компенсації вартості відпочинку ветеранів/ветеранок та членів їх сімей, затвердженої рішенням Луцької міської ради від 24.12.2019 №68/62, який виданий на підставі норм ст. 52, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», та має право отримати грошову компенсацію відпочинку для ветеранів.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 13.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У відзиві на позовну заяву представник Департаменту проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 заперечила. Вказала, що 11.08.2025 позивач звернувся до Департаменту із заявою про виплату грошової компенсації відпочинку, до якої додав, зокрема, посвідчення серії НОМЕР_1 , відповідно до якого він має статус особи з інвалідністю внаслідок війни другої групи, та свідоцтво про хворобу від 24.05.2022 №260/145.

Згідно частиною 3 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особам з інвалідністю внаслідок війни передбачено безплатне позачергове щорічне забезпечення санаторно-курортним лікуванням з компенсацією вартості проїзду до санаторно-курортного закладу і назад. Однак, дію пункту 3 частини першої статті 13 вказаного Закону зупинено на 2025 рік згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» № 4059-IX від 19.11.2024.

Разом з тим, з метою реалізації державної ветеранської політики в частині підтримки ветеранів/ветеранок та членів їх сімей, покращення їх умов життя, сприяння їх фізичному відновленню та оздоровленню, рішенням Луцької міської ради від 24.12.2019 №68/62 затверджено Комплексну програму соціальної підтримки ветеранів війни та членів їх сімей, якою передбачено видатки на забезпечення відпочинком ветеранів/ветеранок війни та членів їх сімей, в тому числі шляхом виплати грошової компенсації. На виконання вказаної Комплексної програми, рішенням виконавчого комітету від 14.05.2025№302-1, зі змінами від 11.06.2025№369-1, затверджено «Порядок виплати грошової компенсації вартості відпочинку ветеранів/ветеранок війни та членів їх сімей».

Пунктом 2 вказаного Порядку передбачено коло осіб, які мають право на отримання компенсації.

Позивач є особою з інвалідністю внаслідок війни другої групи, інвалідність якого (відповідно до свідоцтва про хворобу №260/145 від 24.05.2022) настала внаслідок «захворювання, Так пов`язане із захистом Батьківщини» (яке одержане в періоди: 23.08.2015, 14.08.2017, 22.04.2022), а не травми (поранення, контузії, каліцтва), як це передбачено п. 2 Порядку. В той же час, як вбачається із п.12 зазначеного свідоцтва про хворобу, «Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби» не одержане на території проведення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, починаючи з 24.02.2022, оскільки таке захворювання з наявними діагнозами було встановлено і у свідоцтві про хворобу від 22.03.2019 №131/232, тобто до 24.02.2022.

Відтак відповідач вважає, що при прийнятті рішення про відмову у виплаті грошової компенсації позивачу у формі листа від 11.09.2025 № 42-30/703/2025, Департамент діяв у відповідності до вимог Порядку та чинного законодавства України.

03.11.2025 до суду через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, у якій позивач вказав, що в ході оперативно-службової діяльності в підрозділі, який виконував завдання на українсько-білоруському кордоні він отримав захворювання, пов`язане із захистом Батьківщини, а саме: транзиторна ішемічна атака в басейні лівої задньої мозкової артерії у вигляді правобічного геміпарезу (22.04.2022). Дане захворювання отримане на території проведення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, починаючи з 24.02.2022. Відтак позивач вважає, що він має право на отримання компенсації вартості лікування.

Сторони скористались своїм правом на подання до суду заяв по суті справи, в яких письмово виклали свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, а тому суд вважає можливим розглянути справу за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши письмові докази, перевіривши доводи позову, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни, що підтверджується копією посвідчення серія НОМЕР_1 від 06.04.2023 (а.с.19)

Позивач з 09.04.2024 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу з Реєстру територіальної громади від 29.07.2025 №2025/01036761 (а.с.9).

Відповідно до довідки №81 від 28.02.2020, виданої Військовою частиною НОМЕР_2 , ОСОБА_1 у період з 21.04.2015 по 28.08.2015 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції (а.с.13).

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №111-ОС від 08.04.2019 наказано припинити (розірвати) контракт та звільнити ОСОБА_1 з військової служби за підпунктом «б» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час або обмежену придатність у воєнний час, за винятком випадків, визначених положенням про проходження громадянами України військової служби) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у відставку (а.с.7).

Надалі ОСОБА_1 проходив військову службу за призовом під час мобілізації. Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №552-ОС від 27.06.2022 ОСОБА_1 , першого заступника начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б), який проходить службу за призовом під час мобілізації, звільненого з військової служби у відставку наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 22.06.2022 №230-OС за підпунктом «6» (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку) пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з правом носіння військової форми одягу, виключено зі списків особового складу прикордонного загону (а.с.8).

У період з 01.08.2025 по 05.08.2025 позивач разом з дітьми перебував на відпочинку та оздоровленні у Комунальному підприємстві «Санаторій матері і дитини «Пролісок» за що сплатив 30000,00 грн. Вказане, зокрема підтверджується, копією акту №0038107 від 05.08.2025 (а.с.22) та фіскальним чеком (а.с.23).

11.08.2025 ОСОБА_1 звернувся до Департаменту з питань ветеранської політики Луцької міської ради із заявою №3892/42.4-5/2025 про компенсацію вартості відпочинку в сумі 30000,00 грн (а.с.24).

02.09.2025 позивач звернувся до відповідача із заявою у якій просив повідомити інформацію про те, чи отримає він грошову компенсацію за відпочинок (а.с.15).

Листом №42-30/703/2025 від 11.09.2025 Департамент повідомив позивача, що відповідно до пункту 2 Порядку виплати грошової компенсації вартості відпочинку ветеранів/ветеранок та членів їх сімей, затвердженого рішенням міської ради від 24.12.2019 №68/62, право на отримання компенсації мають особи, які задекларували або зареєстрували місце проживання на території Луцької міської територіальної громади або фактичне місце проживання/перебування яких підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, з числа осіб з інвалідністю внаслідок війни, інвалідність яких настала внаслідок травми (поранення, контузії, каліцтва). Згідно свідоцтва про хворобу від 24.05.2022 №260/145 причина інвалідності: «захворювання, Так, пов`язані із захистом Батьківщини», а не «травма (поранення, контузія, каліцтво)». Також відповідно до вищезазначеного пункту 2 Порядку право на отримання компенсації мають особи, які згідно довідки військово-лікарської комісії отримали травму (поранення, контузію, каліцтво) або захворювання пов`язані з проходженням військовою служби та одержані на території проведення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України починаючи з 24.02.2022. Як вбачається з наданого свідоцтва про хворобу, захворювання отримане під час перебування в зоні ООС з 21.04.2015 по 29.09.2015, тобто не одержане на території проведення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, починаючи з 24.02.2022 (а.с.10).

Вважаючи дії відповідача щодо відмови у виплаті грошової компенсації відпочинку протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Спір у цій справі стосується наявності підстав для відшкодування ОСОБА_1 коштів на відпочинок.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус ветеранів війни, зокрема осіб з інвалідністю внаслідок війни, та гарантії їх соціального захисту визначаються Законом України № 3551-XII від 22.10.1993 «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон №3551).

Пунктом 3 частини першої статті 13 Закону №3551 передбачено, що особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам надаються такі пільги: безплатне позачергове щорічне забезпечення санаторно-курортним лікуванням з компенсацією вартості проїзду до санаторно-курортного закладу і назад.

Разом з тим, дію пункту 3 частини першої статті 13 Закону №3551 зупинено на 2025 рік згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» № 4059-IX від 19.11.2024.

Система та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначено в Законі України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР).

За ст.25 Закону №280/97-ВР сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно пункту 22 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», місцеві органи влади наділені повноваженнями затверджувати місцеві цільові програми, в рамках яких передбачати санаторно-курортне лікування осіб з інвалідністю, ветеранів війни та інших категорій осіб, за кошти місцевих бюджетів.

Виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради може розглядати і вирішувати питання, віднесені цим Законом до відання виконавчих органів ради (стаття 52 Закону280/97-ВР).

З метою реалізації державної ветеранської політики в частині підтримки ветеранів/ ветеранок та членів їх сімей, покращення їх умов життя, сприяння їх фізичному відновленню та оздоровленню, рішенням Луцької міської ради від 24.12.2019 №68/62 затверджено Комплексну програму соціальної підтримки ветеранів війни та членів їх сімей, якою, серед іншого, передбачено видатки на забезпечення відпочинком ветеранів/ветеранок війни та членів їх сімей, в тому числі шляхом виплати грошової компенсації.

На виконання вказаної Комплексної програми, рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 14.05.2025 №302-1, зі змінами від 11.06.2025 №369-1, затверджено «Порядок виплати грошової компенсації вартості відпочинку ветеранів/ветеранок війни та членів їх сімей» (далі Порядок), який визначає механізм використання коштів, передбачених бюджетом Луцької міської територіальної громади для забезпечення відпочинком ветеранів/ветеранок війни та членів їх сімей (далі особи) шляхом виплати таким особам грошової компенсації вартості відпочинку (далі компенсація).

Відповідно до пункту 2 даного Порядку, до осіб, які мають право на отримання компенсації належать особи, які задекларували або зареєстрували місце проживання на території Луцької міської територіальної громади або фактичне місце проживання/перебування яких підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, з числа:

осіб з інвалідністю внаслідок війни, інвалідність яких настала внаслідок травми (поранення, контузії, каліцтва) та членів їх сімей (дружина, чоловік, діти до 18 років);

учасників бойових дій, яким встановлено діагноз закладами з надання психіатричної допомоги та членів їх сімей (дружина, чоловік, діти до 18 років);

учасників бойових дій, які знаходяться у відпустці під час перебування на військовій службі за призовом під час мобілізації, на особливий період, за контрактом та членів їх сімей (дружина, чоловік, діти до 18 років);

осіб, які згідно з довідкою військово-лікарської комісії отримали травму (поранення, контузію, каліцтво) або захворювання, пов`язані з проходженням військової служби та одержані на території проведення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, починаючи з 24.02.2022 (дружина, чоловік, діти до 18 років);

осіб, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України та членів їх сімей (дружина, чоловік, діти до 18 років).

Право на відпочинок та отримання компенсації мають ветерани/ветеранки війни та члени їх сімей, які у поточному році не забезпечувались безоплатним оздоровленням та відпочинком за кошти державного чи місцевого бюджетів (відповідно до інформації, наданої управлінням з питань ветеранської політики Волинської обласної державної адміністрації тощо).

Згідно із пунктом 4 Порядку. для отримання компенсації особа або його представник подає в поточному році (але не пізніше 15 листопада) до департаменту з питань ветеранської політики Луцької міської ради (далі Департамент) заяву за формою згідно з додатком до Порядку.

До заяви додаються такі документи: копія паспорта громадянина України; копія довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідний орган державної податкової служби та мають відмітку в паспорті); копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб); копії документів, що підтверджують відповідний статус (в разі відсутності в документі, що підтверджує статус, посилання на відповідні норми Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» витяг з Єдиного державного реєстру ветеранів війни); копія свідоцтва про одруження в разі, якщо особа бажає отримати реабілітаційні заходи разом з дружиною (чоловіком); копія свідоцтва про народження дітей в разі, якщо особа бажає отримати реабілітаційні заходи разом з дітьми до 18 років; копія документа військово-лікарської комісії, в якому визначено причинний зв`язок отриманої травми (поранення, контузії, каліцтва) або захворювання; копія документа військово-лікарської комісії про непридатність або тимчасову непридатність за станом здоров`я до військової служби (свідоцтво про хворобу, довідка, витяг з протоколу, акт медичного огляду, постанова тощо); копія документа, що підтверджує перебування військовослужбовця у відпустці; копія документа, що підтверджує факт позбавлення особистої свободи; оригінал платіжного документа, що підтверджує факт здійснення заявником оплати вартості відпочинку в поточному році (платіжне доручення, прибутковий касовий ордер, квитанція, фіскальний чек, банківська виписка тощо); реквізити рахунку, відкритого в банківській установі на ім`я заявника; копія документа, що засвідчує право на представництво інтересів заявника у разі звернення законного представника або представника за довіреністю. Під час подання копій документів особа пред`являє їх оригінали.

Відповідно до пункту 6 Порядку, компенсація виплачується Департаментом щокварталу в наступному місяці, що слідує за останнім місяцем кварталу (крім четвертого кварталу, виплата в якому здійснюється в грудні місяці) на підставі розпорядження міського голови про виплату грошової компенсації вартості відпочинку шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок особи в розмірі встановленої її граничної вартості, а якщо вартість нижча за граничну не більше від фактичної вартості за надані послуги. Гранична вартість грошової компенсації вартості відпочинку визначається щороку рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради.

Особа має право на отримання компенсації один раз на два роки (пункт 8 Порядку).

З наведеного слідує, що на місцевому рівні установлено порядок використання коштів, передбачених бюджетом Луцької міської територіальної громади для забезпечення відпочинком ветеранів/ветеранок війни та членів їх сімей шляхом виплати таким особам грошової компенсації вартості відпочинку. Департамент з питань ветеранської політики Луцької міської ради відповідно до пункту 6 Порядку здійснює виплату такої компенсації на підставі отриманих заяв та розпорядження міського голови про виплату грошової компенсації вартості відпочинку.

За обставин цієї справи, ОСОБА_1 , який зареєстрований у місті Луцьку, 11.08.2025 звернувся до Департаменту з питань ветеранської політики Луцької міської ради із заявою №3892/42.4-5/2025 про компенсацію вартості відпочинку у Комунальному підприємстві «Санаторій матері і дитини «Пролісок» в сумі 30000,00 грн.

Відповідач відмовив у задоволенні даної заяви, мотивуючи це тим, що згідно свідоцтва про хворобу позивача від 24.05.2022 №260/145 причина інвалідності останнього визначена, як: «захворювання, Так, пов`язані із захистом Батьківщини», а не «травма (поранення, контузія, каліцтво)». Окрім того, захворювання позивача отримане під час перебування в зоні ООС з 21.04.2015 по 29.09.2015, тобто не одержане на території проведення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, починаючи з 24.02.2022.

Надаючи оцінку оскаржуваним діям відповідача, суд враховує наступне.

Як зазначено судом вище, відповідно до пункту 2 Порядку право на отримання компенсації відпочинку мають особи, які згідно довідки військово-лікарської комісії отримали травму (поранення, контузію, каліцтво) або захворювання пов`язані з проходженням військовою служби та одержані на території проведення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України починаючи з 24.02.2022.

Отже наведеною нормою Порядку право особи на отримання компенсації вартості лікування пов`язане з датою, територією та причиною одержання травми або захворювання, тобто у сукупності всіх наведених обставин.

У разі не підтвердження таких обставин, підстави для застосування вказаних положень Порядку відсутні.

Довідкою Військової частини НОМЕР_3 від 02.03.2022 підтверджено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в НОМЕР_4 прикордонному загоні (в/ч НОМЕР_3 ) на посаді начальника відділу активних заходів головного оперативно-розшукового відділу ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.12).

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №552-ОС від 27.06.2022 позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення НОМЕР_4 прикордонного загону у зв`язку із звільненням у відставку за станом здоров`я (а.с.8).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу за призовом під час мобілізації після 24.02.2022.

З наявного в матеріалах справи свідоцтва про хворобу №260 від 24.05.2022 значиться, що «22.04.22 на фоні підйому артеріального тиску у позивача з`явилась слабість в правій руці та нозі, запаморочення, хиткість при ході, виражений біль голови. Госпіталізований у КП «Волинська обласна клінічна лікарня», де встановлений діагноз: мультиінфарктний стан головного мозку. Стан після перенесеної ТІА (22.04.22) в басейні лівої задньої мозкової артерії. Гіпертонічна хвороба II-ІІI стадії, гіпертензивне серце. За розпорядженням начальника НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби скерований на медичний огляд ВЛК з метою визначення придатності до військової служби у зв`язку з наявністю захворювання, що зумовлює обмежену придатність до військової служби» (а.с.21).

На момент проведення медичного огляду позивача (24.05.2022) діяло Положення про проходження медичного огляду у Державній прикордонній службі України, затверджене наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 06 травня 2009 року №333 (далі - Положення №333).

Згідно з пунктом 1 глави 1 розділу II Положення № 333 основними завданнями військово-лікарських комісій Держприкордонслужби, серед іншого, є: визначення ступеня придатності військовослужбовців до військової служби, причинного зв`язку захворювань, поранень, травм контузій і каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу у Держприкордонслужбі.

Для виконання зазначених завдань у Держприкордонслужбі створюються Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК), постійно та тимчасово діючі військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), а також постійно діючі лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК) (пункт 2 глави 1 розділу II Положення № 333).

Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу ІІ Положення № 333 з метою проведення медичного огляду у Держприкордонслужбі утворюються: постійно діючі ВЛК (ЛЛК); тимчасово діючі ВЛК (ВЛК ВВНЗ (далі - ТдВЛК ВВНЗ) для медичного огляду кандидатів на навчання у ВВНЗ Держприкордонслужби, кандидатів на військову службу за контрактом).

Відповідно до пункту 1 глави 4 розділу ІІ Положення № 333 до постійно діючих військово-лікарських комісій відносяться госпітальні (гарнізонні) ВЛК, які утворюються: госпітальна ВЛК - в закладах охорони здоров`я Держприкордонслужби, за клінічними профілями в закладах охорони здоров`я Держприкордонслужби може бути створено декілька госпітальних ВЛК; гарнізонна ВЛК - при клініках амбулаторно-поліклінічної допомоги, поліклініках закладів охорони здоров`я Держприкордонслужби. Організація проведення медичного огляду госпітальної (гарнізонної) ВЛК в закладі охорони здоров`я Держприкордонслужби покладається на начальника закладу.

Відповідно до пункту 6 глави 4 Розділу III Положення № 333 військовослужбовці оглядаються ВЛК закладів охорони здоров`я Держприкордонслужби за зоною відповідальності цих закладів, а також за місцем лікування, навчання, перебування у відрядженні.

Відповідно до вимог пункту 1 глави 11 Розділу III Положення № 333 постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів. ВЛК при винесенні постанови оцінює висновки лікарів за результатами медичного огляду в закладі охорони здоров`я Держприкордонслужби, документи особи, які характеризують стан її здоров`я, з інших закладів охорони здоров`я (результати обстежень, висновки лікарів і спеціалістів тощо) за наявності, які є додатковими матеріалами для встановлення діагнозу. У прийнятті постанови голова та члени ВЛК незалежні, у разі незгоди голови або членів комісії з думкою інших членів їх окрема думка заноситься до протоколу засідання ВЛК.

Тобто, для проведення військово-лікарської експертизи створюються постійно та тимчасово діючі ВЛК, які проводять медичний огляд осіб, зазначених у пункті 1 розділу 1 Положення №333 з метою визначення придатності за станом здоров`я до військової служби військовослужбовців та установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), за результатами якого приймають постанови, що оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії (далі - довідка ВЛК), протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв.

Порядок встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців та колишніх військовослужбовців зі службою у Держприкордонслужбі регламентовано главою 12 розділу III Положення №333, відповідно до пункту 1 якої у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців Держприкордонслужби встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв.

Формулювання постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв наведені в пункті 4 розділу ІІІ глави 12 Положення №333.

Зокрема, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:

1) «Поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії та флоту в роки Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), а також при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота), або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань;

2) «Поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане за наявності обставин, передбачених частиною третьою статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; при ураженнях, зумовлених дією ДІВ, джерел ЕМП, ЛВ, мікроорганізмів I, II груп патогенності, а також токсичних речовин, які виникають у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби, приймається постанова «Травма (зазначити фактор), ТАК, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби»;

5) «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини», якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, що входили до складу діючої армії в період громадянської та Другої світової воєн, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції Об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції (операції Об`єднаних сил) у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, або коли захворювання, яке виникло до цього, у зазначені періоди служби досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби»; постанова ВЛК у такому формулюванні приймається щодо військовослужбовців, які брали участь у бойових діях, зазначених у підпункті 1 цього пункту, а також тих, які захищали незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і визнані учасниками бойових дій, за наявності медичних документів, виданих (складених) у зазначений період, які підтверджують факт виникнення (розвитку) захворювання в період перебування в діючій армії або у складі сил і засобів, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення; зазначена постанова ВЛК приймається також при хронічних повільно прогресуючих захворюваннях за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з діючої армії, складу сил та засобів, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести початок захворювання на період перебування в діючій армії або безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення;

6) «Захворювання (поранення, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби» - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, які не входять до складу діючої армії, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності; у такому самому формулюванні приймаються постанови ВЛК при медичному огляді військовослужбовців за результатами захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв, одержаних ними в період проходження військової служби, коли документи про обставини їх одержання на момент медичного огляду відсутні.

Згідно з вимог пункту 12 глави 13 розділу ІІІ Положення №333 свідоцтво про хворобу у воєнний час складається: на всіх військовослужбовців, визнаних непридатними до військової служби, з виключенням з військового обліку; на всіх військовослужбовців, визнаних непридатними до військової служби з повторним оглядом через 6 - 12 місяців; у всіх інших випадках у воєнний час постанова ВЛК оформляється довідкою ВЛК. У воєнний час довідка ВЛК на контроль у ЦВЛК не надсилається.

Як випливає із записів графи 12 «Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, контузії, каліцтва» Свідоцтва про хворобу №260 від 24.05.2022 «Віддалені наслідки повторних ішемічних інсультів у лівому каротидному басейні (23.08.15 14.08.17), транзиторних ішемічних атак (11.02.19) у вертебробазилярному басейні та (22.04.22) в басейні лівої задньої мозкової артерії у вигляді правобічного геміпарезу, часткової сенсорної афазії, - з помірними порушеннями функцій центральної нервової системи. Дисциркуляторна енцефалопатія ІІ стадії з незначними когнітивними розладами. Захворювання, ТАК, пов?язані із захистом Батьківщини.»

Таким чином, Свідоцтвом про хворобу №260 від 24.05.2022 підтверджено, що захворювання позивача від 22.04.2022 є таким, що пов`язане із захистом Батьківщини.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що він проходив військову службу в складі підрозділу, який здійснював оперативно-розшукову діяльність на українсько-білоруському кордоні.

Дані обставини підтверджуються, зокрема, і довідкою Військової частини НОМЕР_3 від 02.03.2022.

Правові основи організації та діяльності Державної прикордонної служби України, функції та повноваження визначено Законом України №661-IV від 03.04.2003 «Про Державну прикордонну службу України» (далі по тексту Закон №661-IV).

Відповідно до статті 1 вказаного Закону, на Державну прикордонну службу України покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її прилеглій зоні та виключній (морській) економічній зоні.

За приписами статті 10 Закону 661-IV прикордонний загін є основною оперативно-службовою ланкою Державної прикордонної служби України, на яку покладаються охорона певної ділянки державного кордону самостійно чи у взаємодії з іншими органами охорони державного кордону та Морською охороною, забезпечення дотримання режиму державного кордону і прикордонного режиму, здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України та до тимчасово окупованої території і з неї осіб, транспортних засобів, вантажів, охорона та захист пунктів пропуску через державний кордон України, припинення у взаємодії з відповідними військовими частинами та підрозділами Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, відповідними правоохоронними органами збройних та інших провокацій на державному кордоні України.

Таким чином, підрозділи ДПСУ належать до сил оборони України і залучаються до заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією.

У квітні 2022 року, в умовах повномасштабного вторгнення росії, посилені заходи з охорони та захисту українсько-білоруського кордону були необхідними для запобігання можливим проривам та диверсіям, що прямо відповідає завданням, покладеним на ДПСУ Законом №661-IV.

Суд звертає увагу, що питання віднесення певних територій України до територій проведення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації не врегульовано на законодавчому рівні.

Загальноприйнятним є принцип тлумачення закону на користь особи, що є однією з основних засад правової системи, яка вказує, що суди повинні намагатися тлумачити закони та його норми в такий спосіб, щоб максимально захищати права та інтереси фізичної особи.

Цей принцип також відомий як «in dubio pro persona» або «in dubio pro homine» (латинською мовою), що означає «у вагомих сумнівах - на користь людини».

Важливо також відзначити, що принцип тлумачення закону на користь особи не означає безумовне ігнорування закону, але вказує на те, що в сумнівних ситуаціях суди повинні намагатися вибрати інтерпретацію, яка максимально захищає права та інтереси саме фізичної особи.

Такий висновок здійснений Верховним Судом у постанові від 10.01.2024 по справі №240/4894/23.

У спорах, пов`язаних із захистом соціальних прав осіб, Велика Палата Верховного Суду послідовно застосовує принцип найбільшого сприяння особи, у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а, від 03.11.2021 у справі № 360/3611/20.

Європейський суд з прав людини у п. 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Відтак, враховуючи виконувані позивачем обов`язки військової служби, суд приходить висновку, що захворювання позивача (22.04.2022) одержане останнім на території проведення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України після 24.02.2022.

Суд зазначає, що метою діяльності Департаменту з питань ветеранської політики Луцької міської ради є забезпечення реалізації державної ветеранської політики з питань соціального захисту ветеранів/ветеранок та членів їх сімей, зокрема забезпечення психологічною реабілітацією, санаторно-курортним лікуванням, соціальною та професійною адаптацією, підвищення конкурентоспроможності на ринку праці (пункт 3.2.2 Положення про департамент з питань ветеранської політики Луцької міської ради).

Отже, своєю діяльністю Департамент повинен сприяти громадянам, які згідно із законодавством мають право на пільги, компенсації, допомоги та інші заходи соціальної підтримки.

На переконання суду, відмова відповідача у розгляді заяви ОСОБА_1 щодо відшкодування вартості відпочинку порушує соціальні права позивача.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо відмови у розгляді заяви ОСОБА_1 про відшкодування вартості лікування не відповідають критеріям правомірності, визначеним статтею 2 КАС України, які зобов`язують у правовій державі суб`єкт владних повноважень діяти, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Вирішуючи питання щодо зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату грошової компенсації відпочинку позивача, суд зазначає наступне.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень.

Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

В Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, зазначено, що під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 245 КАС України (визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії), суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У даному випадку, відповідач, відмовивши позивачу у відшкодуванні витрат на відпочинок за заявою позивача, фактично не розглянув таку заяву по суті та не вчинив дії, які від нього вимагаються відповідно до вимог Порядку.

Суд повторює, що розглядаючи спір, він здійснює виключно контроль за виконанням повноважень суб`єкта владних повноважень у публічно-правовому спорі, а не перебирає на себе повноваження відповідача.

Отже, з урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм чинного законодавства України, на підставі наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у спосіб прийняття судом рішення про визнання протиправними дій Департаменту з питань ветеранської політики Луцької міської ради щодо відмови у виплаті грошової компенсації відпочинку для ветеранів та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 №3892/42.4-5/2025 від 11.08.2025 про компенсацію вартості відпочинку.

З огляду на відсутність документально підтверджених судових витрат, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 243-246, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту з питань ветеранської політики Луцької міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Департаменту з питань ветеранської політики Луцької міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті грошової компенсації відпочинку для ветеранів війни та членів їх сімей, який визначений рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 14.05.2025 №302-1, зі змінами від 11.06.2025 №369-1.

Зобов`язати Департамент з питань ветеранської політики Луцької міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.08.2025 №3892/42.4-5/2025 про відшкодування вартості відпочинку, з урахуванням висновків суду у цьому рішенні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано судом 10 грудня 2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Відповідач: Департамент з питань ветеранської політики Луцької міської ради (43025, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Тимошенка Сергія, 2, ).

Суддя Н.В. Стецик