Справа № 320/30192/24
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

за участі секретаря судового засідання Фищук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби на рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, визнання бездіяльності протиправною,

У С Т А Н О В И В :

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, Державної податкової служби України, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, позивач просив суд:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в м. Києві № -2615 від 29.04.2021;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в м. Києві від 25.10.2022 № 11-2615;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в м. Києві від 25.10.2022 № 11-2615;

визнати бездіяльність Державної податкової служби України протиправною та визнати скаргу ОСОБА_1 на податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби України в місті Києві № -2615 від 29.04.2021 задоволеною, а податкове повідомлення-рішення Головного управління державної податкової служби України в місті Києві № -2615 від 29.04.2021 скасованим;

визнати бездіяльність Державної податкової служби України протиправною та визнати скаргу ОСОБА_1 на податкове повідомлення-рішення Головного управління державної податкової служби України в місті Києві від № 11-2615 від 25.10.2022 задоволеною, а податкове повідомлення-рішення Головного управління державної податкової служби України в місті Києві № 11-2615 від 25.10.2022 скасованим;

визнати бездіяльність Державної податкової служби України протиправною та визнати скаргу ОСОБА_1 на податкове повідомлення-рішення Головного управління державної податкової служби України в місті Києві від № 11-2615 від 25.10.2022 задоволеною, а податкове повідомлення-рішення Головного управління державної податкової служби України в місті Києві № 11-2615 від 25.10.2022 скасованим.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, з підстав, як відсутності передбачених ПК України підстав для нарахування відповідного грошового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб, так і суттєвого порушення процедури їх прийняття, а також розгляду скарг позивача на вказані рішення ДПС України, а саме, ненадання у встановлений строк рішення про результати розгляду скарг.

Особливу увагу позивач звертав на те, що Витяг з технічної документації від 02.04.2021 № 4147/86-21, на підставі якого здійснене обрахування орендної плати за 2019 та 2020 роки, не містить інформації щодо нормативної грошової оцінки за 2019 роки та 2020 року, не має зворотної дії в часі та термін його дії обмежується. Тому, застосування податковим органом відомостей, отриманих станом на 2021 рік за відсутності документально підтверджених відомостей у вигляді витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель станом на 2019 та 2020 роки під час обрахунку податкових зобов`язань по орендній платі за 2020 та 2019 роки, наслідком чого стало збільшення податкового навантаження на позивача, що є необгрунтованим та протиправним.

Не виконуючи приписи законодавства щодо своєчасного оформлення податкових повідомлень-рішень та нарахування податкових зобов`язань, відповідач своєю неправомірною бездіяльністю, безпідставно збільшив податкове навантаження за 2019 - 2021 роки, в той час, як цього можна було уникнути здійсненням своєчасного та обґрунтованого розрахунку орендної плати, відповідно відомостей Держгеокадастру, зміни в яких, що спричинили таке збільшення, викликані набранням чинності 27.12.2016 Порядку № 489, при чому податкове навантаження за 2017-2018 року збільшене не було.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29 липня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в м. Києві № -2615 від 29.04.2021.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в м. Києві № 11-2615 від 25.10.2022.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в м. Києві № 11-2615 від 25.10.2022.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог щодо оскарження ППР відмовити, при цьому, посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 03.12.2025.

18.11.2025, під № 32237 до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.

Позивач та його представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у м. Києві, як платник податку на майно в частині плати за землю з фізичних осіб (орендна плата з фізичних осіб) за земельну ділянку, яка розташована за адреєою: АДРЕСА_6-та АДРЕСА_7, площею 0,0579 гектара (кадастровий номер земельної ділянки :90:561:0019).

Між ОСОБА_1 (орендар) та Київською міською радою (орендодавець) укладений договір оренди земельної ділянки від 26.07.2005 щодо земельної ділянки АДРЕСА_1 , кадастровий номер :90:561:0019.

За змістом п. 2.1 договору оренди, об`єкт оренди з кадастровим номером :90:561:0019 має цільове призначення для ведення індивідуального садівництва.

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 11.01.2022, земельна ділянка з кадастровим номером :90:561:0019 має цільове призначення 01.05. для індивідуального садівництва, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, вид використання земельної ділянки - ведення індивідуального садівництва.

Позивач наголошував на тому, що з моменту передачі в оренду земельної ділянки - з 2005 року по теперішній час цільове призначення та вид використання земельної ділянки не змінювалися.

30.11.2021 на адресу позивача, засобами поштового зв`язку надійшов акт опису майна № 1322/26-15-13-06-26 від 16.11.2021, який складено у зв`язку з несплатою орендної плати за земельну ділянку з кадастровим номером :90:561:0019, якою позивач користується на підставі договору оренди земельної ділянки від 26.07.2005 № 17-3669.

На письмовий запит позивача була надана відповідь, до якої долучена копія податкового повідомлення-рішення № -2615 від 29.04.2021, яким визначена сума сплати за земельну ділянку площею 0.0579 га в розмірі 113676,28 грн.

З метою перевірки правильності нарахованої суми орендної плати, позивач 23.12.2021 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві із заявою щодо надання адміністративної послуги - «Видача витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки» по ділянці з кадастровим номером :90:561:0019.

У відповіді від 30.12.2021 № 11050/86-21, Головне управління Держгеокадастру у м. Києві у видачі витягу відмовило, у зв`язку з неможливістю його сформувати та видати через відсутність у відомостях Державного земельного кадастру коду виду цільового призначення даної земельної ділянки.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення № -2615 від 29.04.2021 неправомірним, позивачем 14.01.2022 була направлена скарга до ДПС України.

Позивач вказував на те, що так як за попередні роки була сплачена орендна плата до 1000 грн, представник позивача звернулася з адвокатським запитом № 06/01 від 06 січня 2022 року з метою отримання інформації на підставі якого документу податковий орган здійснював розрахунок податкового зобов`язання за попередні 2019 та 2020 року, запитавши надати копію витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером :90:561:0019, на що було отримано відповідь від ГУ ДПС України у м. Києві № 62348/6/26-15-24-01-11-18 від 28.10.2022, в якій, зокрема, було зазначено, що за результатами проведеної звірки та наданих підтверджуючих документів, а саме запиту адвоката Берьозкіної Ю.В. від 06.01.2022 № 06/01 (вх. до ГУ ДПС у м. Києві від 06.01.2022 № 1485/6), що діє в інтересах ОСОБА_1 та інформації з листа Головного управління Держгеокадастру у м. Києві від 19.07.2022 № 8-26-0.10-1695/2-22 (вх. ГУ ДПС у м. Києві від 20.07.2022 № 33613/5), встановлено зміну нормативної грошової оцінки за 2019-2021 роки. Податкові повідомлення-рішення за 2019 рік від 23.04.2019 № -2615 та за 2020 рік від 16.04.2020 № 2-2615 були відкликані (скасовані) та сформовані нові повідомлення-рішення за 2019 рік від 25.10.2022 № 11-2615 та за 2020 рік від 25.10.2022 № 11-2615, які будуть направлені платнику податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою реєстрації.

14.11.2022 засобами поштового зв`язку позивач отримав податкове повідомлення-рішення від 25.10.2022 № 11-2615 щодо визначення суми податкового зобов`язання за 2019 рік та податкове повідомлення-рішення від 25.10.2022 № 11-2615 щодо визначення суми податкового зобов`язання за 2020 рік.

З метою адміністративного оскарження цих рішень, позивачем були направлені листами з описами вкладення скарги до Державної податкової служби України, які отримані Державною податковою службою України 29.11.2023, згідно трекінгу за № 758 та № 831 на сайті Укрпошти.

Вважаючи вказані вище податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що:

- лист ГУ Держгеокадастру у м. Києві № 8-26-0.10-1695/2-22 від 19.07.2022, де зазначено відомості щодо нормативної грошової оцінки за 2019-2020 роки, не може бути використаний, як підстава для обрахунку орендної плати;

- витяг з технічної документації від 02.04.2021 № 4147/86-21, на підставі якого контролюючим органом будо здійснено обрахування орендної плати за 2019 та 2020 роки, не містить інформації щодо нормативної грошової оцінки за 2019 роки та 2020 року, не має зворотньої дії в часі та термін його дії обмежується строком, що обраховується з дати його видачі;

- застосування податковим органом відомостей, отриманих станом на 2021 рік за відсутності документально підтверджених відомостей у вигляді витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель станом на 2019 та 2020 роки під час обрахунку податкових зобов`язань по орендній платі за 2020 та 2019 роки, призвело до необґрунтованого збільшення податкового навантаження, приймаючи до уваги те, що матеріали справи містять інформацію про те, що податкові повідомлення-рішення за 2019 рік від 23.04.2019 № -2615 на суму 994,42 грн та за 2020 рік від 16.04.2020 № 2-2615 на суму 995 грн до їх відкликання (скасування) були сплачені позивачем;

- щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС в м. Києві № -2615 від 29.04.2021, суд виснував, що направлення відповідей на скарги на ППР не можна вважати належним, оскільки вони не направлені ані на правильну податкову адресу позивача, ані на правильну адресу місця реєстрації позивача.

Натомість, відповідач вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, позаяк судом першої інстанції не було враховано того, що:

- не погоджуючись з оскаржуваними податковими повідомленнями рішеннями, за які вже було сплачено податкові зобов`язання, позивачем, проявляючи громадянську позицію, акцентуючи увагу на помилковість нарахування податкового зобов`язання через свого представника, Берьозкіну Юлію Валеріївну 06.1.2022 №06/1 зроблено адвокатський запит (вх. ГУ ДПС у м. Києві від 06.01.2022 №1485/6), до контролюючого органу щодо зміни нормативної грошової оцінки за 2019-2021 роки, на підставі саме звернення позивача, яким він скористався було зроблено перерахунок щодо нарахування податку за 2019-2021 роки. Відповідач після сплати своїх податкових обов`язків щодо нарахування податку за 2019-2021 роки сам ініціював своїм зверненням до контролюючого органу перерахунок сплаченого податку;

- нормативна грошова оцінка у місті Києві затверджена рішенням Київської міської ради від 03.07.2014 року №22/23 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва (із змінами від 10.03.2016 №217/217), тобто станом на 02.04.2021 відомості з Технічної документації нормативної грошової оцінки містилися в автоматизованій системі Державного земельного кадастру, тому висновки позивача (викладені на стор. 8 позовної заяви) про те, що у оскаржуваному витязі з нормативної грошової оцінки земельної ділянки не містяться дані про таку оцінку за 2019-2020 роки, є безпідставними та законодавчо необґрунтованими, оскільки у відповідності до вимог ч. 2 ст. 18 Закону України «Про оцінку земель», нормативно грошова оцінка земель у межах населених пунктів проводиться один раз на 5-7 років;

- оскаржувані ППР були прийняті ГУ ДПС у м. Києві на підставі приписів ПК України, та не підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Подактового кодексу України (далі - ПК України, у редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до положень п. п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПК України, плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Землекористувачі це юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди (підпункт 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Справляння плати за землю, в тому числі й орендної плати, здійснюється відповідно до положень розділу ХІІІ Податкового кодексу України.

Пунктом 288.1 статті 288 ПК України, встановлено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Згідно з пунктом 288.2 статті 288 Податкового кодексу України, платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Пунктом 288.3 ст. 288 ПК України, визначено, що об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Відповідно до норм пункту 288.4 статті 288 ПК України, розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Відповідно до норм пункту 286.5 статті 286 ПК України, нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку.

Нарахування фізичним особам сум земельного податку з підстав, визначених підпунктами в, г, д пункту 286.1 цієї статті, проводиться контролюючими органами виключно у разі надання зазначених даних такими фізичними особами.

У разі переходу права власності на земельну ділянку або права на земельну частку (пай) від одного власника - юридичної або фізичної особи до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося його право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.

У разі переходу права власності на земельну ділянку або права на земельну частку (пай) від одного власника - фізичної особи до іншого протягом календарного року контролюючий орган надсилає (вручає) податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Якщо такий перехід відбувся після 1 липня поточного року, контролюючий орган надсилає (вручає) попередньому власнику нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

У разі якщо платник податків має у власності декілька земельних ділянок або право на декілька земельних часток (паїв), щодо яких необхідно провести звірку даних, для її проведення такий платник податків має право звернутися до контролюючого органу за своїм місцем реєстрації у контролюючих органах або за місцем знаходження будь-якої з таких земельних ділянок, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю).

Платники плати за землю мають право письмово або в електронній формі засобами електронного зв`язку (з дотриманням вимог, визначених пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу) звернутися до контролюючого органу за своїм місцем реєстрації у контролюючих органах або за місцем знаходження земельних ділянок, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), для проведення звірки даних щодо:розміру площ та кількості земельних ділянок, земельних часток (паїв), що перебувають у власності та/або користуванні платника податку; права на користування пільгою зі сплати податку з урахуванням положень пунктів 281.4 і 281.5 цієї статті; розміру ставки земельного податку; нарахованої суми плати за землю.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником плати за землю на підставі оригіналів відповідних документів або належним чином засвідчених копій таких документів, зокрема документів на право власності, користування пільгою, а також у разі зміни розміру ставки плати за землю контролюючий орган, до якого звернувся платник плати за землю, проводить протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення разом з детальним розрахунком суми податку. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що відповідно до договору оренди земельної ділянки від 26.07.2005 № 17-3669, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у м. Києві, як платник податку на майно в частині плати за землю з фізичних осіб (орендна плата з фізичних осіб) за земельну ділянку, яка розташована за адреєою: АДРЕСА_6-та АДРЕСА_7, площею 0,0579 гектара (кадастровий номер земельної ділянки :90:561:0019).

Відповідно до Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 02.04.2021 № 4129/86-21, наданого Головним управлінням Держгеокадастру у м. Києві, нормативна грошова оцінка земельної ділянки (кадастровий номер земельної ділянки :90:561:0019) становить 1136762,8 грн.

Відповідно до п. 4.2 договору оренди земельної ділянки від 26.07.2005 № 17-3669, річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у розмірі 10 відсотків від її нормативної грошової оцінки.

За даних обставин, контролюючий орган розрахував суму податку на 2021 рік наступним чином: 1136762,8 х 10% = 113676,28 грн. На підставі вказаного, Головним управлінням ДПС у м. Києві сформовано податкове повідомлення-рішення по податку на майно в частині плати за землю з фізичних осіб (орендна плата з фізичних осіб) за 2021 рік форми «Ф» від 29.04.2021 № -2615 на суму 113676,28 грн, яке направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення, за адресою реєстрації платника, та повернуто з відміткою за закінченням терміну зберігання.

Також, згідно Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 02.04.2021 № 4129/86-21, наданого Головним управлінням Держгеокадастру у м. Києві та підтверджено листом Головного управління Держгеокадастру у м. Києві «Про надання інформації» від 19.07.2022 № 8-26-0.10-1695/2-22 (вх. до ГУ ДПС у м. Києві від 20.07.2022 № 33613/5), нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 01.01.2019 та 01.01.2020 року становила 1136762,75 грн.

Контролюючим органом було встановлено зміну нормативної грошової оцінки за 2019-2021 роки, тому попередні податкові повідомлення-рішення за 2019 рік від 23.04.2019 № -2615 та за 2020 рік від 16.04.2020 № 2-2615 були відкликані (скасовані) та сформовані нові повідомлення-рішення за 2019 рік від 25.10.2022 № 11-2615 та за 2020 рік від 25.10.2022 № 11-2615.

ГУ ДПС у м. Києві наголошує на тому, що, воно на підставі саме витягу від 02.04.2021 з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки, використовувало дані для розрахунку податкових зобов`язань за 2019, 2020 та 2021 роки.

Дійсно, у випадку встановлення контролюючим органом розбіжності (-стей) у відомостях, що були враховані при обрахунку фізичній особі земельного податку, то контролюючий орган зобов`язаний провести перерахунок попередньо нарахованої суми податку виходячи з достовірних та актуальних даних щодо бази оподаткування.

Поряд з тим, відповідно до приписів ПК України, контролюючий орган для визначення розміру орендної плати, яка підлягала сплаті позивачем, повинен був керуватись даними нормативної грошової оцінки земельної ділянки визначеними у витязі з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель про розмір нормативної грошової оцінки зазначеної земельної ділянки на відповідний рік, та саме з урахуванням отриманих даних здійснювати відповідні розрахунки.

Однак, відповідач в обґрунтування правильності розрахунку грошового зобов`язання оскаржуваними податковими повідмоленнями-рішеннями, посилавсґ саме на Витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 02.04.2021 № 4129/86-21, наданого Головним управлінням Держгеокадастру у м. Києві та лист Головного управління Держгеокадастру у м. Києві «Про надання інформації» від 19.07.2022 № 8-26-0.10-1695/2-22.

Колегія суддів бере до уваги те, що матеріалах справи наявний Витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 27.01.2022 щодо цієї ж земельної ділянки, за яким, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 9944,3 грн. (а.с. 76), водночас, податкові повідомлення-рішення за 2019 рік від 23.04.2019 № -2615 на суму 994,42 грн та за 2020 рік від 16.04.2020 № 2-2615 на суму 995 грн до їх відкликання (скасування) були сплачені позивачем, що підтверджується роздрукованими квитанціями від 15.12.2020 з номером транзакції 11100841 (на суму 1005 грн) та від 05.01.2022 року з номером транзакції 11265948 (на суму 1515,00 грн) та роздруківкою з електронного кабінету платника податків. Вказані рішення були згодом відкликані (скасовані) відповідачем.

Згідно даних витягу з електронного кабінету платника податку-позивача, з 2018 року у нього рахувалася переплата з орендної плати фізичних осіб на різні суми, і така переплата сягала до 2000 грн протягом 2018-2022 років.

Отже, податкові зобов`язання з плати за користування земельною ділянкою рахувалися виконаними позивачем в повному обсязі.

Відповідно до приписів п. 285.1 ст. 285 ПК України, базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік (абз. 2 п. 288.1. ПК України).

Тобто, кожного року ГУ ДПС у м. Києві отримує дані, що слугують підставою для нарахування податкових зобов`язань.

Підставою для нарахування земельного податку, є дані державного земельного кадастру за п. 286.1 ст. 286 ПК України.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про оцінку землі» нормативна грошова оцінка (НГО) земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.

Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель за заявою зацікавленої особи. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається управліннями Держгеокадастру.

Пунктом 162 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого 17.10.2012 постановою Кабінету Міністрів України № 1051 (далі - Порядок ведення Державного земельного кадастру) визначено відомості, які можуть надаватися державними кадастровими реєстраторами у такій формі: 1) витягу з Державного земельного кадастру про об`єкт Державного земельного кадастру; 2) довідки, що містить узагальнену інформацію про землі (території), за формою згідно з додатком 41; 3) викопіювання з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти 4) копій документів, що створюються під час ведення Державного земельного кадастру.

Згідно з додатком 41 передбачена форма довідки з Державного земельного кадастру, яка ідентифікує земельну ділянку за кадастровим номером, місцем знаходження, площею, а також містить відомості про економічну та нормативну грошову оцінку земель.

Отже, така довідка, поряд з витягом про нормативну грощову оцінку земельної ділянки, може бути належним доказом на обґрунтування її нормативної грощової оцінки.

З метою перевірки правильності нарахованої суми орендної плати, позивач 23.12.2021, звернувся до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві із заявою щодо надання адміністративної послуги - «Видача витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки» поділянні з кадастровим номером :90:561:0019. У відповіді від 30.12.2021 № 11050/86-21, Головне управління Держгеокадастру у м. Києві у видачі витягу позивачу відмовило в зв`язку з не можливістю його сформувати та видати через відсутність у відомостях Державного земельного кадастру коду виду цільового призначення даної земельної ділянки (а.с. 73-74).

Як обґрунтовано наголосив суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, підтвердження розміру нормативної грошової оцінки може бути тільки здійснене у формі витягу або довідки встановленої форми та інших форм отримання відомостей з ДЗК про нормативну грошову оцінку, окрім витягу з технічної документації з НГО або довідки за формою 41 законодавством не передбачено, а отже, сам по собі лист ГУ Держгеокадастру у м. Києві № 8-26-0.10-1695/2-22 від 19.07.2022 де зазначено відомості щодо нормативної грошової оцінки за 2019-2020 роки, не може бути використаний, як підстава для обрахунку орендної плати.

Колегія суддів наголошує на тому, що наданий до матеріалів справи, на підтвердження правильності обрахунку орендної плати за землю витяг, який сформовано 02.04.2021, не може підтверджувати розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки позивача станом на 2019 та 2020 роки, адже нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми і.одатку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку (п. 286.5 ст. 286 ПК України).

Тож, суд першої інстанції мав підстави для висновку про те, що витяг з технічної документації від 02.04.2021 року № 4147/86-21, на підставі якого контролюючим органом будо здійснено обрахування орендної плати за 2019 та 2020 роки, не містить інформації щодо нормативної грошової оцінки за 2019 роки та 2020 року, не має зворотньої дії в часі та термін його дії обмежується строком, що обраховується з дати його видачі, а застосування податковим органом відомостей, отриманих станом на 2021 рік за відсутності документально підтверджених відомостей у вигляді витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель станом на 2019 та 2020 роки під час обрахунку податкових зобов`язань по орендній платі за 2020 та 2019 роки, призвело до необґрунтованого збільшення податкового навантаження, приймаючи до уваги те, що матеріали справи містять інформацію про те, що податкові повідомлення-рішення за 2019 рік від 23.04.2019 № -2615 на суму 994,42 грн та за 2020 рік від 16.04.2020 № 2-2615 на суму 995 грн до їх відкликання (скасування) були сплачені позивачем.

Тобто, позивач виконав свій податковий обов`язок за відповідний період, при цьому, зазначення відповідачем про те, що такі податкові повідомлення-рішення формувалися в автоматичному режимі згідно даних ІТС ДПС та вносилися працівниками ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДПС у м. Києві, не можуть вказувати на обґунтованість зміни попереднього рішення, шляхом виправлення своїх помилок за рахунок додатких зобов`язань платника податків.

Фактично, податковий орган, на підставі актуальних щорічних та щомісячних відомостей, поданих органами місцевого самоврядування та Держгеокадастром, а в разі ненадання останніми таких відомостей, на підставі відомостей, отриманих на письмовий запит податкового органу, мав підстави та можливість сформувати податкове повідомлення-рішення та направити його фізичній особі до 01 липня року, в якому та за який має бути сформоване податкове зобов`язання.

Лист Головного управління Держгеокадастру у м. Києві від 30.12.2021 № 11050/86-21 прямо зазначає, що станом на дату надання відповіді відомості щодо коду виду цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером :90:561:0019, визначеного відповідно до додатку 59 Порядку 1015, у Державному земельному кадастрі відсутні.

Відповідно, відсутність даних в Держгеокадастрі до 2021 року, викликало застосування іншого коефіцієнту функціонального використання земельної ділянки (Кф), що мало наслідком збільшення орендної плати. Тож, не виконуючи приписи законодавства щодо своєчасного оформлення податкового повідомлення-рішення та нарахування документально обгрунтованих податкових зобов`язань, ГУ ДПС у м. Києві безпідставно збільшило позивачу податкове навантаження за 2019 - 2021 роки більше ніж у 100 раз, в той час, як цього можна було уникнути здійсненням своєчасного та обґрунтованого розрахунку орендної плати відповідно відомостей Держгеокадастру, зміни в яких, що спричинили таке збільшення, викликані набранням чинності 27.12.2016 року Порядку № 489, при чому, що матеріали справи не містять відомостей про те, що податкове навантаження за 2017-2018 року також було збільшено.

Колегія суддів підтверджує обґрунтованість зазначення судом першої інстанції, що помилки та недоліки у роботі органів державної влади повинні працювати на користь органів влади. Іншими словами, ризик допущення помилки органом державної влади має нести такий орган, і вказані помилки не повинні виправлятись за рахунок потерпілої зацікавленої особи, шляхом коригування зобов`язань за попередні періоди, до того ж, яке було виконано платником податків вчасно та на підставі рішення контролюючого органу.

При цьому, втручання в право на повагу до майна, допустимо тільки у випадках (на умовах), передбачених законом та у послідовний спосіб.

Тому, враховуючи безпідставне здійснення перерахунку податкового навантаження та збільшення податку з орендної плати за вже сплачені грошові зобов`язання, застосувавши при цьому витяг з технічної документації про НГО, відомості в якому не поширюються на попередні періоди, податкові повідомлення-рішення від 25.10.2022 № 11-2615 та № 11-2615, є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС в м. Києві № -2615 від 29.04.2021, колегія суддів бере до уваги й те, що за пунктом 56.2 статті 56 ПК України, у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Згідно з пунктом 56.8 статті 56 ПК України, контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Відповідно до пункту 56.9 статті 56 ПК України, керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

Згідно з абзацами 2 та 3 пункту 56.9 статті 56 ПК України, якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника контролюючого органу (або його заступника), така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника контролюючого органу (або його заступника) про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту.

Пунктом 56.13 ПК України, передбачено, що у разі коли останній день строків, зазначених у цій статті, припадає на вихідний або святковий день, останнім днем таких строків вважається перший робочий день, що настає за вихідним або святковим днем.

Так, наслідком порушення контролюючим органом встановленого ПК України або продовженого рішенням керівника контролюючого органу (його заступника) строку розгляду скарги платника податків, тобто ненаправлення впродовж цих строків платнику податків вмотивованого рішення за результатами розгляду скарги, є визнання скарги такою, що повністю задоволена на користь платника податків з наступного за днем закінчення зазначених строків дня.

У свою чергу, визнання скарги повністю задоволеною на користь платника податків означає, що оскаржене рішення контролюючого органу з цього часу припинило регулюючу дію та не створює для платника податків юридичного обов`язку.

У разі ж прийняття керівником (його заступником) контролюючого органу рішення про продовження розгляду скарги і припадання останнього дня такого строку на вихідний або святковий перенесення строків за правилами пункту 56.13 статті 56 ПК України не застосовується. В такому випадку скарга повинна бути розглянута, а відповідь надана у останній робочий день такого строку.

У даному випадку, матеріалами справи підтверджується, що з метою адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень, позивачем були направлені листами з описами вкладення скарги до Державної податкової служби України, які отримані Державною податковою службою України, зокрема, 29.11.2023, згідно трекінгу за № 758 та № 831 на сайті Укрпошти.

Позивачу на адресу: АДРЕСА_2 направлені наступні документи: 27.07.2022 рішення про результати розгляду скарги від 27.07.2022 року №8068/6/99-00-06-01-04-06; 26.01.2023 рішення про результати розгляду скарги від 26.01.2023 року №1940/6/99-00-06-01-04-06; 26.01.2023 рішення про результати розгляду скарги від 26.01.2023 року №1923/6/99-00-06-01-04-06.

Пунктом 56.8. ст. 56 ПК України, передбачено, що контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків засобами поштового зв`язку (з повідомленням про вручення) чи електронного зв`язку (з дотриманням вимог, визначених пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу) або надати йому під розписку.

Пунктом 42.5 ст. 42 ПК України, визначено, що у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється, шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

Відповідно до пункту 45.1 статті 45 ПК України, платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік, як платник податків у контролюючому органі.

Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про реєстраційні дані фізичної особи-платників податків форма № 23ДР, ОСОБА_1 зареєстрований у центральній базі даних/окремому реєстрі Державного реєстру адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Водночас, відповідно до даних податкової, місцезнаходження ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_4 .

У податковій вимозі, направленій позивачу зазначена адреса місця проживання: АДРЕСА_5 , Україна, і саме на цю адресу була направлена податкова вимога та всі податкові рішення-повідомлення прийняті податковою.

Водночас, результати розгляду скарг на оскаржувані ППР 105534, ППР 184387 та ППР 184388 були направлені на помилкову адресу: АДРЕСА_2 , тому суд першої інстанції мав підстави стверджувати, що направлення відповідей не можна вважати належним, оскільки вони не направлені ані на правильну податкову адресу позивача, ані на правильну адресу місця реєстрації позивача.

Таким чином, наведені обставини є підставою для визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС в м. Києві № -2615 від 29.04.2021.

Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

У частині висновків суду про відмову в задоволенні позовних вимог, рішення суду першої інстанції не оскаржується та не переглядається.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що позивач після сплати своїх податкових обов`язків щодо нарахування податку за 2019-2021 роки, проявивши громадську позицію, сам ініціював своїм зверненням до контролюючого органу перерахунок сплаченого податку, колегія суддів вважає їх безпідставними, позаяк, вони не відповідають дійсності, адже представником позивача, дійсно, був зроблений адвокатський запит з вимогами про надання копій витягу з технічної документації, проте не з змістом тих вимог, про які зазначає апелянт. Водночас, колегія суддів наголошує на тому, що запит адвоката до податкової не може бути сприйнятий, як вимога або звернення задля здійснення перерахунку податкових зобов`язань.

Стосовно зазначення апелянтом про проведення нормативної грошової оцінки/технічної документації, колегія суддів зауважує, що позивач у межах розгляду спору по суті вимог, не оскаржував витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, предмет спору стосувався тільки

неправомірно прийнятих ППР, тому ця частина апеляційної скарги, що стосується даних нормативно-грошової оцінки земельної ділянки не може бути взята судом до уваги, бо не стосується предмету спору.

Перевіривши рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст. 308 КАС України, колегія суддів доходить висновку, що судом повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 липня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко

Повний текст постанови складено 03.12.2025.