Справа № 210/3659/25
Суддя: Літвіненко Н. А.
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 210/3659/25
Провадження № 2-а/210/46/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

08 грудня 2025 року Металургійний районний суд міста Кривого Рогу у складі головуючого судді Літвіненко Н. А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання незаконною та скасування постанови, закриття справи про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні судді перебуває вищевказана позовна заява в якій позивач просить суд визнати незаконною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 №уп/4019/9 від 13.05.2025 про накладення штрафу на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення; Провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити; Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань, передбачених для нього, як для суб`єкта владних повноважень, на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 484 гривень 48 копійок та витрати на професійну правничу допомогу.

Свої вимоги мотивує тим, що 13 травня 2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідач-1 або відповідач) підполковником ОСОБА_2 винесена постанова №уп/4019/9 від 13.05.2025 про накладення штрафу на гр. ОСОБА_1 в розмірі 17 000 грн. за вчинення ним адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.210-1 КУпАП.

З даної постанови вбачається, що 08.05.2025 о 14 год. 45 хв уповноваженою посадовою особою ТЦК та СП встановлено факт порушення вимог чинного законодавства військовозобов`язаним, якому було належним чином вручено повістку 22.01.2025 року під особистий підпис на прибуття 29.01.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Будучи належним чином сповіщеним (наявний підпис про отримання повістки) про необхідність прибуття, останній на вказану у повістці дату та час не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 , про поважні причини у встановлений строк не повідомив, чим порушив вимоги абзацу 1 частини 1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Доказів відсутності складу правопорушення не встановлено, поважні причини неприбуття було виявлено під час розгляду справи. На підтвердження наявності поважної причини було заявлено під час розгляду справи. На підтвердження наявності поважної причини, а саме перебування на лікарняному в період з 29.01.2025 по 03.02.2025 року. Однак після закінчення дії поважної причини останній в семиденний термін не прибув до ТЦК та СП.

Відповідачем було встановлено, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке встановлена ч.3 ст.210-1 КУпАП. Обставини, що обтяжують або помякшують відповідальність не встановлені.

З прийнятим рішенням про накладення адміністративного стягнення не згодні, вважаємо, що у відповідача з урахуванням обставин справи були відсутні підстави для накладення штрафу на позивача у звязку з тим, що на момент накладання стягнення сплинули встановлені законом строки для накладання стягнення.

Відповідно до ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення. Можливість зупинення строків накладання стягнення нормами Кодексу про адміністративні правопорушення не передбачена.

У законодавстві чітко не визначено, що є моментом виявлення правопорушення, тоді як судова практика послідовно пов`язує цей момент з днем виявлення правопорушення саме органом, який уповноважений на складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, як початкового етапу процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності. Днем виявлення правопорушення слід вважати день, коли до уповноваженого органу надійшли будь- які відомості про можливе вчинення адміністративного правопорушення (постанова Верховного Суду від 28.02.2019 в справі №149/2498/17). Тобто суд акцентує увагу, що днем виявлення порушення є день надходження відомостей до уповноваженого органу, а не прибуття особи порушника до такого органу.

Відомості про вчинення порушення ОСОБА_1 , а саме про його неявку 29.01.2025 за повісткою до органу, який притягає його до відповідальності, даному органу (відповідачу) стали відомі в день неявки, а саме 29.01.2025. Тобто днем виявлення порушення у вигляді неявки по повістці є день, коли особа мала зявитись до ТЦК та СП і не з`явилась.

Навіть якщо припустити, що позивач внаслідок тимчасової непрацездатності, яка закінчилась 03.02.2025 мав з`явитись за повісткою протягом семи днів, то гранічний строк виконання обовязку сплинув 10.02.2025. На момент винесення оскаржуваної постанови все одно строк накладання стягнення сплинув. Хоча про наявність цієї поважної причини відповідачу стало відомо лише під час розгляду справи, що не змінює того факту, що про неявку за повісткою йому стало відомо вже 29.01.2025.

У спірній постанові відповідач помилково вказує, що днем виявлення правопорушення, а саме неявки по повістці на 29.01.2025, є 08 травня 2025, оскільки відповідач не може стверджувати, що йому було невідомо, про те, що 29.01.2025 позивач до нього не прибув.

На сьогодні вже сформована стала судова практика з цього питання, якою підтверджуються доводи позивача.

Відтак, з питання моменту виявлення такого порушення як неявка за повісткою, судова практика є сталою. Днем виявлення порушення є день неявки по повістці. Тому щодо ОСОБА_1 , який мав з`явитися за повісткою 29.01.2025, строк накладання адміністративного стягнення сплинув 29.04.2025 року. А тому постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 №уп/4019/9 від 13.05.2025 про накладення штрафу на ОСОБА_1 є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Так, представник позивача, посилаючись на порушення КУпАП просить суд скасувати оскаржувану постанову.

Ухвалою суду від 04 червня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без виклику сторін та встановлено строк відповідачу для подання відзиву та доказів, які наявні у відповідача.

Відповідачем, на адресу суду, було направлено відзив на адміністративний позов в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі обґрунтовуючи свій відзив тим, що Позивач відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на момент винесення постанови мав статус військовозобов`язаного та перебував на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно вимог статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації. Громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

22.01.2025 року посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_4 було вручено повістку №690/11 Позивачу щодо обов`язку прибути 29.01.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 для проходження медичного огляду (частина 1 статті 7 Закону України від 16.03.2017 № 1951-VIII).

Відповідно до пункту 21 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

На вказану в повістці дату та час Позивач до ІНФОРМАЦІЯ_4 не прибув, що підтверджується наданими поясненнями позивачем в протоколі, про поважні причини неприбуття не повідомляв.

18.02.2025 року було направлено до відділення поліції №2 електронне звернення щодо доставлення громадянина, який вчинив адміністративне правопорушення (звернення від 18.02.2025 року №Е1437356).

Тільки 08.05.2025 року позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_6 де відносно позивача було складено адміністративний протокол №639 та призначено розгляд справи на 13.05.2025 року, про ознайомлення зі змістом протоколу та датою і часом розгляду справи наявний особистий підпис позивача в протоколі.

В поясненнях до протоколу № 639, позивач зазначив, що не прибув по повістці, тому що погано почував себе.

На підтвердження наявності поважної причини позивачем під час розгляду справи було надано витяг з електронного реєстру листків непрацездатності про перебування позивача на лікарняному з 29.01.2025 року по 03.02.2025 року.

Згідно абз. 12 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк.

Смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Згідно матеріалів адміністративної справи позивач в трьох денний термін не повідомив ТЦК та СП про причину неявки та після завершення поважної причини (лікарняного) в семиденний термін не прибув.

За результатами розгляду винесено постанову від 13.05.2025 року № уп/4019/9, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням штрафу у розмірі 17000 грн. 16.05.2025 року другий примірник постанови було вручено позивачу під особистий підпис.

Позивачем не надано жодного достовірного доказу протиправності винесеної постанови чи порушення вимог статей КУпАП. Викладені доводи в позовній заяві є надуманими та недостовірними, які не підлягають задоволенню.

Щодо дотримання строків притягнення до адміністративної відповідальності зазначаємо, що відповідно до статті 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення (виявлено 18.02.2025 року, вчинено 10.02.2025 року). Таким чином позивача було притягнуто протягом трьох місяців та не пізніше одного року з дня його вчинення в строк визначений статтею 38 КУпАП.

Представник позивача, отримавши відзив на позовну заяву, скористався правом подачі відповіді на відзив на позовну заяву в якій просить суд задовольнити позовну заяву.

Відповідь на відзив обґрунтовано та мотивовано з тих же підстав, що і позовна заява.

Оскільки ч. 1 ст. 286 КАС України встановлено стислі строки розгляду адміністративної справи з приводу рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності (десять днів з дня відкриття провадження у справі), а згідно ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи, судом визнано за можливе провести розгляд справи.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що 13 травня 2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 винесена постанова № про накладення штрафу на гр. ОСОБА_1 в розмірі 17 000 грн. за вчинення ним адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.210-1 КУпАП. З даної постанови вбачається, що 08.05.2025 о 14 год. 45 хв уповноваженою посадовою особою ТЦК та СП встановлено факт порушення вимог чинного законодавства військовозобов`язаним, якому було належним чином вручено повістку 22.01.2025 року під особистий підпис на прибуття 29.01.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Будучи належним чином сповіщеним (наявний підпис про отримання повістки) про необхідність прибуття, останній на вказану у повістці дату та час не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 , про поважні причини у встановлений строк не повідомив, чим порушив вимоги абзацу 1 частини 1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Доказів відсутності складу правопорушення не встановлено, поважні причини неприбуття було виявлено під час розгляду справи. На підтвердження наявності поважної причини було заявлено під час розгляду справи. На підтвердження наявності поважної причини, а саме перебування на лікарняному в період з 29.01.2025 по 03.02.2025 року. Однак після закінчення дії поважної причини останній в семиденний термін не прибув до ТЦК та СП.

Відповідачем було встановлено, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке встановлена ч.3 ст.210-1 КУпАП. Обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність не встановлені.

Надаючи оцінку доводам позивача, суд зазначає, що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за нез`явлення за повісткою 29.01.2025 року о 09.00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Суд вважає, що дослідженими доказами підтверджено факт отримання позивачем повістки 22.01.2025 р., і цей факт ним не заперечується.

У вказаний період ОСОБА_1 перебував на лікарняному (з 29.01.2025 р. по 03.02.2025 р.), а відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», хвороба є поважною причиною неприбуття за повісткою.

Оскаржувана постанова складена за фактом неявки ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 29.01.2025 р.

Відповідно до постанови уп/4019/9 від 13.05.2025, факт порушення законодавства військовозобов`язаним встановлено 08.05.2025 року о 14:45 год.

На переконання суду, у цій справі відповідачем був пропущений строк накладення адміністративного стягнення, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Так, статтею 38 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення за вказане правопорушення може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Суд зазначає, що момент складення протоколу про адміністративне правопорушення не завжди є тотожним моменту виявлення правопорушення. Так, складення протоколу про адміністративне правопорушення за своєю суттю є актом фіксації правопорушення, яке вже відбулось у минулому, та одночасно є висуненням обвинувачення у справі про адміністративне правопорушення, з чого розпочинається процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності. Водночас, під виявленням правопорушенням слід розуміти наявність в уповноваженого суб`єкта достатніх відомостей про факт вчинення правопорушення.

У постанові Верховного Суду від 28.02.2019 в справі №149/2498/17 зазначено, що днем виявлення правопорушення слід вважати день, коли до уповноваженого органу надійшли будь-які відомості про можливе вчинення адміністративного правопорушення.

Щодо моменту вчинення правопорушення суд зазначає наступне.

29.01.2025 р. позивач не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На лікарняному позивач перебував з 29.01.2025 року по 03.02.2025 року.

Семиденний строк, коли ОСОБА_1 повинен був з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_4 , сплив 10.02.2025 року.

Тобто, днем вчинення правопорушення є 10.02.2025 року.

На переконання суду, саме 10.02.2025 р. вказане правопорушення повинно було бути виявлене відповідачем, оскільки відповідачу мало бути відомо про факт неявки позивача до відповідача за врученою повісткою, та про неповідомлення позивачем поважних причин неявки.

Відповідно до вимог статті 38 КУпАП, відповідач мав притягнути позивача до адміністративної відповідальності протягом трьох місяців з дня виявлення правопорушення, тобто до 10.05.2025 року. Однак, постанова була складена лише 13.05.2025 року, тобто з порушенням визначеного статтею 38 КУпАП строку, і це залишилось поза увагою відповідача.

Будь-яких доказів неможливості складення протоколу відповідачем у передбачений статтею 38 КУпАП строк, суду не надано.

Вжиття відповідачем заходів із доставлення відповідача для складення протоколу не зупиняє строку, визначеного статтею 38 КУпАП, та не вимагається для складення протоколу, що може бути здійснено шляхом письмового запрошення особи для складення протоколу і повідомлення про дату і час розгляд справи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що накладення адміністративного стягнення на позивача мало місце поза межами строку, передбаченого статтею 38 КУпАП, а тому позов слід задовольнити, справу про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Щодо судового збору

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17, провадження № 11-1287апп18, у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні статей287,288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5Закону України "Про судовий збір", які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Розмір судового збору за подання позовної заяви складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, який передбачав, що судовий збір при оскарженні постанов про адміністративне правопорушення сплаті не підлягає, та зазначила, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

З урахуванням викладеного, відповідно до ст. 139 КАС України, суд вважає за можливе стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь позивача судові витрати в розмірі 484,48 грн.

Також, представник позивача просив стягнути витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1ст. 132 КАС України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 - 3ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Приписами частини 4 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для стягнення витрат на правову допомогу, оскільки не надано доказів понесених витрат.

На підставі вищевикладеного, та керуючись Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст.ст. 2, 3, 72, 76, 77, 229, 241-246, 286 КАС України, ст.ст. 210, 210-1, 223, 245, 251, 254, 255, 280, 283 КУпАП, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання незаконною та скасування постанови, закриття справи про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 №уп/4019/9 від 13.05.2025 про накладення штрафу на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_4 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ,зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) судові витрати у розмірі 484,48 (чотириста вісімдесят чотири гривні, 48 копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н. А. Літвіненко