Справа № 400/8049/25
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2025-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/8049/25

Категорія: 112010201 Головуючий в 1 інстанції: Ярощук В.В.

Місце ухвалення: м. Миколаїв

Дата складання повного тексту:01.09.2025р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду (далі ГУПФ) України в Миколаївській області, ГУПФ України у Львівській області (з урахуванням уточненої позовної заяви) про:

- визнання протиправним та скасування рішення ГУПФ України в Львівській області від 11 березня 2025 року №77 про відмову в перерахунку пенсії перехід на інший вид пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу";

- зобов`язання ГУПФ України в Миколаївській області зарахувати періоди роботи позивачки до стажу державної служби, який дає право на призначення пенсії на підставі Закону України "Про державну службу": періоду роботи з 13 травня 1981 року по 25 липня 1986 року на посаді у ВЛКСМ та фінансів Єланецького райкому ЛКСМ України; з 14 жовтня 2003 року по 01 травня 2016 року на посадах в податкових органах; з 01 травня 2016 року по 23 грудня 2024 року на посадах в податкових органах.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказувала, що вона отримує з 26 травня 2019 року пенсію за віком згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV (далі Закон №1058-IV). 04 березня 2025 вона звернулася до ГУПФ України в Миколаївській області із заявою про призначення / перерахунок їй пенсії державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII (далі Закон №889-VIII). Однак, у відповідь отримала рішення ГУПФ України у Львівській області про відмову в проведенні перерахунку від 11 березня 2025 року №77, яке мотивоване недостатністю спеціального стажу державної служби, передбаченого Закону №889-VIII. Вказане рішення, на думку позивачки, є протиправним, оскільки при його прийняті орган Пенсійного фонду України протиправно не зарахував до її стажу державної служби періоди її роботи з 13 травня 1981 року по 25 липня 1986 року на посаді у ВЛКСМ та фінансів Єланецького райкому ЛКСМ України, а також з 14 жовтня 2003 року по 23 грудня 2024 року на посадах в податкових органах.

Відповідачі ГУПФ України в Миколаївській області, ГУПФ України у Львівській області позов не визнав, вказуючи, що присвоєння спеціальних звань та категорій державної служби регулювались різними законодавчими актами і ці поняття не є тотожними, тому для зарахування позивачці періоду роботи в органах державної податкової служби з 14 жовтня 2003 року по 01 травня 2024 року немає правових підстав. Також відсутні правові підстави для зарахування періоду її роботи з 13 травня 1981 року по 25 липня 1986 року на посаді в.о. завідуючої, завідуюча сектору обліку Єланецького райкому ЛКСМ України. ГУПФ України у Львівській області акцентувало окремо увагу на тому, що воно розглянуло заяву позивачки за принципом екстериторіальності, а тому з прийняттям оскаржуваного рішення його функції щодо розгляду заяви про перерахунок пенсії позивачці вичерпано.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року позов ОСОБА_1 до ГУПФ України в Миколаївській області і ГУПФ України у Львівській області задоволено частково.

Визнано протиправним і скасовано рішення ГУПФ України у Львівській області від 11 березня 2025 року №77 про відмову в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано ГУПФ України у Львівській області:

зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії на підставі Закону України "Про державну службу", періоди її роботи в Єланецькому райкомі ЛКСМ України з 13 травня 1981 року по 25 липня 1986 року та в органах державної податкової служби з 14 жовтня 2003 року по 30 квітня 2016 року;

повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення/перерахунок пенсії від 04 березня 2025 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ГУПФ України у Львівській області судовий збір у розмірі 968,96грн.

В апеляційній скарзі ГУПФ України у Львівській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги:

- однією із вимог призначення пенсій згідно Закону України "Про державну службу" №889-VIII є наявність відповідного стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ, основною умовою зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу. згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12 вересня 1997 року №503- р "Про віднесення посад працівників місцевих державних податкових адміністрацій до відповідних категорій посад державних службовців", відповідні посади в місцевих державних податкових адміністраціях було віднесено до 4-7 категорій посад державних службовців. Але, це розпорядження 06 серпня 2016 року втратило чинність на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2016 року №465 "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України". Таким чином, періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Враховуючи викладене, для перерахунку пенсії, перехід на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" не має підстав, так як ОСОБА_1 станом на 01 травня 2016 року не працювала та не має 20 років на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців;

- щодо зарахування до стажу періодів роботи з 13 травня 1981 року по 25 липня 1986 року на посаді ВЛКСМ та фінансів Єланецького райкому ЛКСМ України необхідно зазначити, що зарахування періодів роботи на вищезазначених посадах до стажу державної служби не передбачено Законом України "Про державну службу" №889-VIII.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду 01 вересня 2025 року іншими учасниками справи не оскаржено.

Таким чином, відповідно до правил ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тобто, в частині задоволених позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУПФ України у Львівській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФ України в Миколаївській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, що підтверджується рішенням ГУПФ України в Миколаївській області від 09 квітня 2025 року №77 про перерахунок пенсії.

Згідно із записами трудової книжки НОМЕР_1 , заповненої 14 серпня 1980 року:

№№3-5 вона працювала в.о. завідувача сектору та завідувачем сектору обліку членів ВЛКСМ і фінансів Єланецького райкома ЛКСМ України з 13 травня 1981 року по 25 липня 1986 року;

№№23-53 на різних посадах в органах державної податкової служби з 14 жовтня 2003 року по 23 грудня 2024 року.

04 березня 2025 року позивач звернулася до ГУПФ України в Миколаївській області із заявою про перехід з пенсії за віком на пенсію відповідно до Закону №889-VIII.

У зв`язку з тим, що призначення / перерахунок пенсії здійснюється за екстериторіальним принципом, вищенаведена заява була розглянута ГУПФ України у Львівській області, яке 11 березня 2025 року прийняло рішення від №77, яким відмовлено позивачу в переведенні на пенсію за віком згідно із Законом України "Про державну службу".

Вказана відмова аргументована тим, що станом на 01 травня 2016 року позивач не працювала і не мала 20 років на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців.

У листі від 12 травня 2025 року №18581-18750/Г-03/8-2800/25 ГУПФ України в Миколаївській області повідомило позивачку про те, що періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби та робота в комсомольських організаціях не зараховуються до стажу державної служби.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що робота на виборних посадах у комсомольських та інших громадських організаціях зараховується до стажу державної служби. Оскільки у період 13 травня 1981 року по 25 липня 1986 року позивач займала посаду завідувача (виконувача обов`язків завідувача) сектору обліку членів ВЛКСМ і фінансів Єланецького райкома ЛКСМ України (записи №3-5 трудової книжки позивачки), тому вказані періоди її роботи підлягають зарахуванню до стажу державної служби. Відтак рішення ГУПФ України у Львівській області від 11 березня 2025 року №77 є протиправним і підлягає скасуванню.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам Конституції України, ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, Закону України "Про державну службу" №889-VIII, Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ, Постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 "Про деякі питання вдосконалення визначення заробітку для обчислення пенсій", Постанови Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року №622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб Постанови Правління Пенсійного фонду України від 17 січня 2025 року №3-1 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03 лютого 2025 року за №169/43575 "Про затвердження Змін до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Постанови Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 "Порядку обчислення стажу державної служби".

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

До 01 травня 2016 року умови пенсійного забезпечення державних службовців визначалися Законом України "Про державну службу" №3723-ХІІ (далі Закон №3723-ХІІ).

01 травня 2016 року набрав чинності Закон України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII (далі Закон №889-VIII), що регулює, зокрема, порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців.

Пункт 8 розділу ХІ "Прикінцеві та Перехідні положення" Закону №889-VІІІ передбачає, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Відповідно п.п.10, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ мають право особи, які на день набрання чинності Законом №889-VIII:

1) мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України;

2) займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України.

Відповідно ст. 37 Закону №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право, зокрема, жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ст. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Колегія суддів зазначає, що для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст. 37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22 травня 2024 року у справі №500/1404/23.

Тобто, за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Спірні правовідносини у цій справі стосуються переведення позивача на пенсію державного службовця згідно із п.п.10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII та відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ. На час звернення із відповідною заявою позивач отримував пенсію за віком, призначену за нормами Закону №1058-IV.

Враховуючи вищенаведені правові норми, колегія суддів доходить висновку, що жінки, які станом на 01 травня 2016 року мали не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, мають право на одержання пенсії державних службовців не залежно від місця роботи на час досягнення віку і наявності страхового стажу, встановлених ч.1 ст. 37 Закону №3723-ХІІ.

Аналогічний правовий висновок міститься у рішенні Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у зразковій справі №822/524/18 та у постановах Верховного Суду від 10 квітня 2018 року в справі №295/16375/16-а, від 17 травня 2021 року у справі №607/5615/17 та від 12 вересня 2023 року у справі №560/8328/22.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, ст. 37 Закону №3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Аналізуючи вищезазначені норми чинного законодавства, колегія суддів доходить висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016р. є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 Закону №3723-ХІІ і розділом ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 01 травня 2016 року зберігають право на призначення пенсії державного службовця згідно зі ст. 37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п.п.10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VІІІ, та мають передбачені ч.1 ст. 37 Закону №3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція була викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №822/524/18, а також у постанові Верховного Суду від 02 квітня 2020 року у справі №687/545/17.

У відповідності до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, що викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо доводів апеляційної скарги про правомірне не зарахування періодів роботи позивача з 14 жовтня 2003 року по 30 квітня 2016 року, колегія суддів зазначає наступне.

Рішенням ГУПФ України у Львівській області від 11 березня 2025 року №№77 слідує, що пенсійним органом заперечується можливість зарахування до стажу держслужби періодів роботи ОСОБА_1 в органах державної податкової служби.

У спірний період трудової діяльності позивача чинним був Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 (далі Порядок №283), який втратив чинність 01 травня 2016 року.

Пунктом 1 Порядку №283 регламентовано, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Згідно п.2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), серед іншого, на посадах державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Таким чином, Порядок №283 передбачав, що до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах державної податкової служби.

Документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи (п.4 Порядку №283).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 4 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" (чинний з 01 січня 1992 року по 19 листопада 2012 року) (далі Закон №509-ХІІ) Державна податкова адміністрація України є центральним органом виконавчої влади.

Державні податкові адміністрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі підпорядковуються Державній податковій адміністрації України.

Відповідно ч.ч.1, 5, 7 ст. 15 Закону №509-ХІІ посадовою особою органу державної податкової служби може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим центральним органом державної податкової служби.

Правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Законом, а в частині, що не регулюється ним, Законом України "Про державну службу".

Посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації. Порядок атестації визначається центральним органом державної податкової служби.

Відповідно абз.1 п.343.1 ст. 343 ПК України, який набрав чинності 01 січня 2011 року, посадовим особам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальних органів та державних податкових інспекцій присвоюються спеціальні звання.

Згідно абз.абз.1, 2 п.344.1 ст. 344 ПК України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу".

Водночас період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Таким чином, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком державного службовця відповідно.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 22 жовтня 2013 року у справі №21-340а13.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, трудової книжки серії НОМЕР_1 від 14 серпня 1980 року, зокрема, записів №23-40 ОСОБА_1 працювала з 14 жовтня 2003 року по 11 травня 2016 року на посадах із спеціальними званнями в органах державної податкової служби. Присягу державного службовця вона прийняла 02 квітня 1999 року (запис №17 трудової книжки), а 14 жовтня 2003 року їй було присвоєно одинадцятий ранг державного службовця (запис №23).

З урахуванням наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що весь період роботи позивача в органах державної податкової служби з 14 жовтня 2003 року по 30 квітня 2016 року підлягають зарахуванню до стажу державної служби, який враховується при призначенні пенсії за віком відповідно до п.12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII.

Водночас, присвоєння спеціального звання не може слугувати підставою для відмови у зарахуванні періодів роботи в органах державної податкової служби, враховуючи наступне.

Частиною 17 ст. 37 Закону №3723-ХІІ визначено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Таким чином, законодавством, яке діяло в період роботи (служби) позивача та яке діє на теперішній час, визначено, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ.

Вказане підтверджується також положенням п.7 ч.2 ст. 46 Закону №889-VIII, згідно з яким до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Окрім того, ч.2 ст. 46 Закону №889-VIII та Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №229 від 25 березня 2016 року (далі Порядок №229), які діють з 01 травня 2016 року, закріплено, що до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

При цьому, спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України від 04 грудня 1990 року №509-XII "Про державну податкову службу в Україні", який був чинний до 19 листопада 2012 року (далі Закон №509-XII).

Згідно ст. 6 Закону №509-XII видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінету Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.

Частиною 5 ст. 15 Закону №509-XII установлено, що правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Законом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом №3723-ХІІ.

Відповідно ч.4 ст. 15 Закону №509-XII службові особи державних податкових інспекцій не мають права займатися підприємницькою діяльністю, а також працювати за сумісництвом на підприємствах, в установах і організаціях (крім наукової та викладацької діяльності).

Тобто, цією нормою було встановлено умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондуються з вимогами ст. 12 Закону №3723-XII щодо обмежень, пов`язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.

Частинами 7, 8 ст. 15 Закону №509-XII передбачено, що посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації. Посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання: головний державний радник податкової служби, державний радник податкової служби I рангу, державний радник податкової служби II рангу, державний радник податкової служби III рангу, радник податкової служби I рангу, радник податкової служби II рангу, радник податкової служби III рангу, інспектор податкової служби I рангу, інспектор податкової служби II рангу, інспектор податкової служби III рангу.

Законом України від 05 липня 2012 року №5083-VI "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби та у зв`язку з проведенням адміністративної реформи в Україні", який набрав чинності 12 серпня 2012 року, доповнено ПК України розділами XVIII-1 та XVIII-2, у тому числі ст. 344.

Так, відповідно п.344.1 ст. 344 ПК України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу" При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Верховний Суд України у постанові від 22 жовтня 2013 року у справі №21-340а13 зазначив, що аналіз положень ст. 37 Закону України "Про державну службу", Закону України "Про державну податкову службу в Україні" дає підстави вважати, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 03 липня 2018 року у справі №586/965/16-а, від 18 березня 2021 року у справі №500/5183/17, від 19 грудня 2023 року у справі №600/947/23-а.

Таким чином, посадові особи контролюючих органів, в даному випадку податкового органу, віднесені до державних службовців з певними особливостями, а саме: присвоєнням спеціальних звань, які відповідають певним категоріям та рангам державних службовців, тому період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Щодо не зарахування до стажу державної служби періоду роботи позивачки у комсомолі, колегія суддів зазначає наступне.

Абзацом 11 п.3 Порядку №283 до стажу державної служби включається також час роботи в організаціях, передбачених абз.4 п.3 Положення про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за вислугу років працівників органів виконавчої влади та інших державних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1993 року №1049 (далі Положення №1049).

Згідно абз.4 п.3 Положення №1049, до стажу роботи, який надає право на одержання надбавки за вислугу років, зараховується стаж роботи в організаціях (крім роботи у кооперативних та інших громадських організаціях), передбачених ст. 118 КЗпП України.

Відповідно ст. 118 КЗпП України працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що робота на виборних посадах у комсомольських та інших громадських організаціях зараховується до стажу державної служби.

Оскільки у період 13 травня 1981 року по 25 липня 1986 року позивачка займала посаду завідувача (виконувача обов`язків завідувача) сектору обліку членів ВЛКСМ і фінансів Єланецького райкома ЛКСМ України (записи № 3-5 трудової книжки позивача), тому вказані періоди її роботи підлягають зарахуванню до стажу державної служби.

За таких обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення ГУПФ України в Львівській області про відмову в перерахунку пенсії за віком.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків суду першої інстанції не спростовують, тоді як факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні справи.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 04 грудня 2025 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.