Справа № 520/11851/25
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2025-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

05 грудня 2025 року справа №520/11851/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Ніколаєвої Ольги Вікторівни, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень- рішень,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі по тексту відповідач, вулиця Пушкінська, 46, місто Харків, 61057, місто Харків, Харківська область, 61057, ), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 20.03.2024 №0-2031-UA0028556 за 2022 рік в сумі1517,75 грн, щодо нарахування позивачу податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 1/2 частину нежитлової будівлі літ. «Р-1», загальною площею 280,2 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.10.2024 року №2-2031-UA0028556 за 2023 рік в сумі 2346,68 грн., щодо нарахування позивачу податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 1/2 частину нежитлової будівлі літ. «Р-1», загальною площею 280,2 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- встановити за 2022, 2023 роки ставку податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за нежитлову будівлю літ. «Р-1», загальною площею 280,2 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 ;, у розмірі 0,1 відсотки від мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. м. бази оподаткування.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідачем неправильно визначено ставку податку для об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 1% (замість 0,1%) при нарахуванні податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Ніколаєвій Ользі Вікторівні.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Цією ж ухвалою відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання ухвали про відкриття спрощеного провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову та надати суду докази надіслання (подання) копії відзиву іншим учасникам справи.

Відповідач 26.06.2025 через канцелярію суду надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.

Розглянувши надані сторонами документи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач є власником нерухомого майна - нежитлової будівлі літ. "Р-1", загальною площею 280,24 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , придбаний на підставі договору купівлі-продажу, який посвідчений приватним нотаріусом Ємцем І.О. за №943, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових правочинів від 24.03.2013.

Згідно експлікації технічного паспорту виготовленого Харківським міським бюро технічної інвентаризації будівля літ. "Р-1", загальною площею 280,24 кв.м., яка розташована за адресою: місто Харків, вулиця Енергетична, 19 - є нежитловою будівлею.

В автоматичному режимі засобами ІКС «Податковий блок» позивачу сформовано податкові повідомлення-рішення про визначення податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2022 за нежитлову будівлю, літ. «Р-1», загальною площею 280,2 кв.м., що знаходяться за адресою: вулиця Енергетична, будинок 19, місто Харків, із застосуванням ставки 1% (як за будівлі торгівельні) відповідно до рішення Харківської міської ради «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» від 22.07.2017 №542/17, а саме податкове повідомлення-рішення від 20.03.2024 №0-2031-UA0028556 за 2022 рік в сумі 1517,75 грн. Розрахунок податкового зобов`язання: 280,2 кв.м х (6500,00 грн х 1%)/12 = 1517,75 грн, де 280,2 кв.м загальна площа об`єкта оподаткування; 6500 грн - мінімальна заробітна плата на 1 січня звітного 2022 року; 1% ставка податку; за 2023 за нежитлову будівлю, літ. «Р-1», загальною площею 280,2 кв.м., що знаходяться за адресою: вулиця Енергетична, будинок 19, місто Харків, із застосуванням ставки 1% (як за будівлі торгівельні) відповідно до рішення Харківської міської ради «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» від 22.07.2017 №542/17, а саме податкове повідомлення-рішення від 30.10.2024 року №2-2031-UA0028556 за 2023 рік в сумі 2346,68 грн. Розрахунок податкового зобов`язання: 280,2 кв.м х (6700,00 грн х 1%)/12 = 2346,68 грн, де 280,2 кв.м загальна площа об`єкта оподаткування; 6500 грн - мінімальна заробітна плата на 1 січня звітного 2023 року; 1% ставка податку.

Позивач не погоджується з використанням ставки податку (1%) та вважає протиправними оскаржувані повідомлення-рішення , у зв`язку з чим і звернулася з даним позовом до суду.

Спірним у даній справі є використання ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 1% (як за "будівлі торгівельні"), замість 0,1% (як за "інші будівлі") при нарахуванні податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2022 та 2023 роки.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Податковий кодекс України (далі за текстом - ПКУ) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПКУ платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПКУ об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до підпункту 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПКУ базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Підпунктом 266.6.1 пункту 266.2 статті 266 ПКУ передбачено, що базовий податковий (звітний період) дорівнює календарному року.

Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПКУ база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з підпунктом 266.5.1. пункту 266.5 статті 266 ПКУ ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Підпунктом 14.1.1291 пункту 14.1 статті 14 ПКУ визначено, що об`єкти нежитлової нерухомості - це будівлі, приміщення, що не віднесені, відповідно вимог законодавства, до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють: а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари; туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку; б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей; в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування; г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки; г) будівлі промислові та склади; д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки); е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо; є) інші будівлі.

Так, згідно з підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПКУ база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відтак, ставка податку коливається в залежності від цільового призначення нежитлового приміщення, яке перебуває у власності особи.

Відповідно до пункту 12.4.1 пункту 12.4 статті 12 ПКУ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до повноважень сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, щодо податків та зборів належить встановлення ставок місцевих податків та зборів в межах ставок, визначених цим Кодексом.

Відповідно до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання "Про місцеві податки і збори у місті Харкові" від 22.02.2017 №542/17, встановлено на території міста Харкова на 2017 рік та наступні роки податок на майно, який складається, окрім іншого, з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно з Додатком №1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання "Про місцеві податки і збори у місті Харкові" від 22.02.2017 №542/17 ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб встановлюються у відсотках до мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. м. бази оподаткування.

Пунктом 5 додатку 1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання Про місцеві податки і збори у місті Харкові від 22.02.2017 №542/17, в редакції змін внесених рішенням Харківської міської ради від 28.11.2018 №1284/18, встановлено, що ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у таких розмірах: 1) будівлі готельні 1 відсоток; 2) будівлі офісні 1 відсоток; 3) будівлі торговельні 1 відсоток; 4) гаражі 0,1 відсотка; 5) будівлі промислові та склади 0,25 відсотка; 6) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки) 1 відсоток; 7) господарські (присадибні) будівлі 0 відсотків; 8) інші будівлі 0,1 відсотка.

Судом встановлено, що розмір податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях за 2022-2023 роки відповідачем стосовно об`єкту позивача обчислений суб`єктом владних повноважень саме із використанням ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 1% від мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2022 за 1 кв.м. нерухомості (як за "будівлі торгівельні"), згідно з додатком №1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 №542/17 "Про місцеві податки і збори у місті Харкові".

У спірних правовідносинах, при віднесенні зазначеного приміщення до категорії "будівлі торговельні" контролюючий орган обчислив базу оподаткування на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до яких відомостей щодо цільового призначення відсутні.

З цього приводу, суд зазначає, що Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17.08.2000 №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Класифікатор забезпечує уніфікацію об`єктів нерухомості за функціональним призначенням та містить Методику класифікації будівель за головною класифікаційною ознакою.

Визначення належності об`єкта нежитлової нерухомості (будівлі, приміщення) до того чи іншого класу будівель проводиться на підставі документів, що підтверджують їх право власності з врахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення такого об`єкта нерухомості, згідно з Класифікатором.

Згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, будівлі офісні віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» група 122 «Будівлі офісні» клас 1220 «Будівлі офісні», який в свою чергу включає підкласи: будівлі, що використовуються як приміщення для конторських та адміністративних цілей, в тому числі для промислових підприємств, банків, поштових відділень, органів місцевого управління, урядових та відомчих департаментів та т. ін., центри для з`їздів та конференцій, будівлі органів правосуддя, парламентські будівлі.

Згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, будівлі торговельні віднесено до підрозділу «Будівлі торговельні» група 123 «Будівлі торговельні» клас 1230 «Будівлі торговельні», який в свою чергу включає підкласи: торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні тощо, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування, будівлі торговельні інші.

При цьому, ДК 018-2000 використовується у даному випадку не для визначення ставок оподаткування, а виключно для визначення статусу нежитлового приміщення, яке не зазначено у реєстрі прав на нерухоме майно, але визначено у технічній документації будівлі.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 31.01.2018 у справі №822/2624/16.

Долученими до матеріалів справи документами підтверджено, що об`єктом оподаткування, за яким обраховано спірні податкові зобов`язання, будівля літ. "Р-1", загальною площею 280,24 кв.м., яка розташована за адресою: місто Харків, вулиця Енергетична, 19 - є нежитловою будівлею

При цьому, доказів використання позивачем вказаних нежитлових будівель у виробничому процесі відповідачем до суду не надано. Відтак не можна достеменно стверджувати про використання позивачем нежитлової будівлі у господарській діяльності (торгівлі).

З огляду на зазначене, у розумінні рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання "Про місцеві податки і збори у місті Харкові" від 22.02.2017 №542/17, у 2021 році зазначене приміщення відноситься до категорії "інші будівлі" та має оподатковуватись за ставкою 0,1 відсотка, а не 1 відсоток, як було застосовано при винесені оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Разом з тим, враховуючи встановлення у судовому процесі правильного об`єкту оподаткування та його вартісного вираження, суд не позбавлений можливості виділити із загального обсягу грошових зобов`язань суму, яка визначена правомірно та скасувати рішення суб`єкта владних повноважень у частині.

На переконання суду, такі дії не є підміною повноважень контролюючого органу, а є способом відновлення порушених прав та інтересів та справедливості в цілому, що відповідає повноваженням адміністративного суду.

Оскільки відповідачем помилково визначено до якого типу нежитлової нерухомості відносяться нежитлові будівлі позивача, та помилково визначено ставку податку для об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 1 відсотка при нарахуванні позивачу податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, суд вважає за необхідне застосувати правильну ставку 0,1% за об`єкт нерухомості до якого застосовується ставка "інші будівлі", а тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме - у частині застосування ставки "інші будівлі", та виділяє із загального обсягу податкових зобов`язань за платежем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, суму, яка визначена правомірно, а саме:

податкове повідомлення-рішення від 20.03.2024 №0-2031-UA0028556 за 2022 рік за нежитлову будівлю, літ. «Р-1», загальною площею 280,2 кв.м., що знаходяться за адресою: вулиця Енергетична, будинок 19, місто Харків, із застосуванням ставки 0,1%. Розрахунок податкового зобов`язання: 280,2 кв.м х (6500,00 грн х 0,1%)/12 = 151,78 грн, де 280,2 кв.м загальна площа об`єкта оподаткування; 6500 грн - мінімальна заробітна плата станом на 1 січня звітного 2022 року; 0,1% - ставка податку;

податкове повідомлення-рішення від 30.10.2024 року №2-2031-UA0028556 за 2023 рік за нежитлову будівлю, літ. «Р-1», загальною площею 280,2 кв.м., що знаходяться за адресою: вулиця Енергетична, будинок 19, місто Харків, із застосуванням ставки 0,1%. Розрахунок податкового зобов`язання: 280,2 кв.м х (6700,00 грн х 0,1%)/12*3 = 469,34 грн, де 280,2 кв.м загальна площа об`єкта оподаткування; 6700 грн - мінімальна заробітна плата станом на 1 січня звітного 2023 року; 0,1% - ставка податку, 3 - кількість місяців на протязі 2023.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 20.03.2024 №0-2031-UA0028556 за 2022 рік є правомірним в частині визначення податкового зобов`язання в сумі 151,78 грн, а отже підлягає скасуванню лише в частині визначення податкового зобов`язання на суму 1365,97, оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 30.10.2024 року №2-2031-UA0028556 за 2023 рік є правомірним в частині визначення податкового зобов`язання в сумі 469,34, а отже підлягає скасуванню лише в частині визначення податкового зобов`язання на суму 1877,34 грн.

Відтак, наслідком встановлення судом невідповідності частини рішення суб`єкта владних повноважень вимогам законодавства є визнання такого акта частково протиправним, при умові, що цю частину може бути ідентифіковано (виокремлено, названо) та що без неї оспорюваний акт в іншій частині (частинах) не втрачає свою цілісність, значення.

Беручи до уваги проведений розрахунок, у даній справі є можливість виокремити (ідентифікувати) правомірно застосовані податкові зобов`язання від тих, що визначені помилково, у зв`язку з чим у суду першої інстанції були відсутні об`єктивні підстави для визнання таких донарахувань протиправними в цілому.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до частини 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд встановив, що за подання позовної заяви у цій справі позивач сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією, яка наявна у матеріалах справи.

Як вбачається з позовних вимог, предметом позову у даній справі є вимога майнового характеру, а отже, ставка судового збору за подання даного позову становить 1211,20 грн.

Водночас, суд звертає увагу на те, що у зв`язку з початком функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), а саме: «Електронний кабінет», «Електронний суд» та підсистеми відеоконференцзв`язку, статтю 4 Закону України «Про судовий збір» доповнено частиною третьою, згідно з якою при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Оскільки у цій справі позивач позовну заяву подав в електронній формі через підсистему «Електронний суд», розмір судового збору становить 968,96 грн (1211,20 грн. * 0,8).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача у розмірі 968,96 грн.

Разом з цим, суд звертає увагу на те, що позивач не позбавлений права звернутися з заявою про повернення надміру сплачених коштів у розмірі 242,24 грн.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В АЛ И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вулиця Пушкінська, 46, місто Харків, 61057, місто Харків, Харківська область, 61057, РНОКПП: 43983495) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 20.03.2024 №0-2031-UA0028556 за 2022 рік в частині визначення грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за податковий період 2023 рік, у розмірі 1365,97 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.10.2024 року №2-2031-UA0028556 за 2023 рік в частині визначення грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за податковий період 2023 рік, у розмірі 1877,34 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління ДПС в Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по сплаті судового збору на користь ОСОБА_1 у розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ольга НІКОЛАЄВА