Справа № 520/15989/25
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 р. Справа № 520/15989/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Любчич Л.В. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.10.2025, головуючий суддя І інстанції: Заічко О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 13.10.25 по справі № 520/15989/25

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 , третя особа: Військова частина НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив суд:

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 надати позивачу інформацію про зміст опису подвигу старшого лейтенанта ОСОБА_1 відповідно до його звернення від 26.04.2025, який фігурує у поданні (клопотанні) командування військової частини НОМЕР_2 до командування військової частини НОМЕР_1 від 04.06.2023 № 2064.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 надати позивачу інформацію, зазначену в п. 1 прохальної частини цієї позовної заяви, в електронному (сканованому) вигляді на його електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 одним з таких варіантів (способів):

у вигляді витягу з подання командування військової частини НОМЕР_2 до командування військової частини НОМЕР_1 від 04.06.2023 № 2064 із зазначенням у ньому тільки інформації, яка стосується позивача та вчиненого ним подвигу (без зазначення інформації щодо інших осіб та вчинених ними подвигів), та копії нагородного листа на позивача або витягу з нього зі змістом опису подвигу позивача;

у вигляді окремого документа (листа, інформаційної довідки) із наведеним у ньому змістом опису подвигу позивача.

Ухвалою від 08.09.2025р. клопотання представника відповідача задоволено. Замінено відповідача - Військову частину НОМЕР_2 його правонаступником - Військову частину НОМЕР_1 .

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.10.2025 року адміністративний позов - залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так в апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що подання командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 від 21.06.2023 № 3/53/1913, сформоване на підставі клопотання командира військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_3 від 04.06.2023 № 2064 через недбале ставлення до військової служби та службову бездіяльність посадових осіб кадрового органу, відповідальних за опрацювання та просування нагородних документів у порушення вимог Інструкції № 124 щодо контролю за виконанням документів не дійшло до адресата, якому було скеровано (військової частини НОМЕР_3 ), не скасовує факту оформлення відповідних подань і їх офіційного статусу.

Військова частина НОМЕР_1 скористався своїм правом та надала до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначає, що надання відомостей, які наведені у позовній заяві, не підлягають розповсюдженню, так як віднесені до службової інформації.

Окрім того, клопотання командира про заохочення підлеглого перед старшим командиром є особистою думкою на власним судженням окремої посадової особи, що в свою чергу не створює для цього документа нормативного або правового характеру, оскільки така думка, судження може з часом змінюватись, подаватись повторно чи відкликатись. Такі риси притаманні службовій переписці у ході управлінської діяльності, яка не може оприлюднюватись.

Вказує, що за ініціативою ОСОБА_1 , Головнокомандувачем Збройних Сил України проведено службове розслідування з метою встановлення обставин можливих порушень під час підготовки нагородних матеріалів, винних посадових осіб військової частини НОМЕР_1 , які відповідальні за підготовку нагородних документів, а також ступеня їх вини.

Головнокомандувач Збройних Сил України погодився із позицією командира військової частини НОМЕР_1 про відмову у нагородженні ОСОБА_1 орденом "За мужність" ІІІ ступеня.

Таким чином, командуванням військової частини НОМЕР_1 за вищевказаних обставин було прийнято рішення про відмову у нагородженні ОСОБА_1 державною нагородою України - орденом "За мужність" ІІІ ступеня.

Військова частина НОМЕР_1 стверджує, що клопотання командира військової частини НОМЕР_2 у формі подання №2064 від 04.06.2023 про нагородження ОСОБА_1 державною нагородою - орденом "За мужність" ІІІ ступеня не віднесено до переліку документів, що видаються у військових частинах ЗС України, а отже зберіганню не підлягає та фактично у військових частинах НОМЕР_2 , НОМЕР_1 відсутнє. Більше того, старшим командиром - командиром військової частини НОМЕР_1 будь-які первинні дії щодо нагородження ОСОБА_1 державною нагородою визнано помилковими, а будьякі документи, що видавались у військовій частині НОМЕР_2 , НОМЕР_1 з цього приводу недійсними.

Позивач в свою чергу надав відповідь на відзив, в якій зазначає, що практично вся інформація у відзиві на апеляційну скаргу не тільки не спростовує доводів позивача, але й взагалі не має відношення до суті справи.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 26.04.2025 позивачем у порядку Закону України "Про звернення громадян" на офіційну електронну пошту військової частини НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 було подано звернення - заяву про надання особистої інформації - у якій було висловлено прохання (клопотання) надати (у листі відповіді або окремим документом) зміст опису подвигу старшого лейтенанта ОСОБА_1 , який фігурує у поданні командування військової частини НОМЕР_2 командиру військової частини НОМЕР_1 від 04.06.2023 № 2064 (із зазначенням державної нагороди, на відзначення якої цей тоді ще старший лейтенант подавався), а також у нагородному листі, долученому до цього подання.

Згідно відповіді на звернення, позивача повідомлено, що відповідно до пунктів 5.37., 5.38. Переліку, до відомостей Міністерства оборони України, які містять службову інформацію (ПСІ-2023) відносяться зокрема, зведені відомості персонального обліку військовослужбовця стосовно проходження ним військової служби, його службової характеристики, автобіографія, подання, нагородні листи, атестації, оцінні матеріали, тощо (особова справа військовослужбовця). Сукупність відомостей, що містяться в наказах по особовому складу щодо військовослужбовців.

Зважаючи на зазначене, надання відомостей, які наведені у зверненні позивача, не підлягають розповсюдженню, так як віднесені до службової інформації.

Крім того, відповідачем у відзиві зазначено, що у відповідності до вимог пунктів 2.1.6., 2.2.4. Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 № 124 (яка діяла станом на 04.06.2023, на час направлення подання командиром військової частини НОМЕР_2 до командира військової частини НОМЕР_1 ) вказано перелік документів, які видаються у військових частинах ЗС України, а відтак підлягають збереженню.

Клопотання командира військової частини НОМЕР_2 у формі подання №2064 від 04.06.2023 про нагородження ОСОБА_1 державною нагородою - орденом "За мужність" ІІІ ступеня не віднесено до переліку документів, що видаються у військових частинах ЗС України, а отже зберіганню не підлягає та фактично у військових частинах НОМЕР_2 , НОМЕР_1 відсутнє. Більше того, старшим командиром - командиром військової частини НОМЕР_1 будь-які первинні дії щодо нагородження ОСОБА_1 державною нагородою визнано помилковими, а будь - які документи, що видавались у військовій частині НОМЕР_2 , НОМЕР_1 з цього приводу недійсними.

Проте, позивач не погоджується з вказаною відповіддю відповідача.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач діяв згідно чинного законодавства.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно із ч. 6 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», одним із видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Порядок розгляду, реєстрації, приймання, узагальнення та аналізу звернень військовослужбовців врегульовано Інструкцією про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 28.12.2016 № 735. Цю Інструкцію розроблено зокрема відповідно до Конституції України, Законів України "Про звернення громадян" (далі - Інструкція № 735).

Відповідно до пунктів 4, 5, 6 Розділу І Інструкції № 735 у роботі з письмовими (електронними) та усними зверненнями громадян потрібно забезпечувати кваліфікований, неупереджений, об`єктивний і своєчасний розгляд звернень громадян з метою оперативного розв`язання порушених у них питань, задоволення законних вимог заявників, поновлення порушених конституційних прав та запобігання надалі таким порушенням.

До рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності дії, унаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод.

Усі звернення громадян, що надходять до Міністерства оборони України, органів військового управління, військових частин, підлягають обов`язковій класифікації за встановленими статтею 3 Закону України "Про звернення громадян" їх видами, а саме: пропозиції (зауваження), заяви (клопотання), скарги. Подальший розгляд пропозицій, заяв та скарг громадян проводиться з урахуванням особливостей, установлених статтями 14, 15 та 16 зазначеного Закону.

Згідно із пунктом 2 Розділу ІІ Інструкції № 735 письмові звернення громадян, оформлені належним чином і подані в установленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю, первинному розгляду та реєстрації з метою визначення їх належності до компетенції відповідного органу військового управління та призначення за ними конкретного виконавця.

Первинний розгляд письмових звернень громадян проводиться керівниками органів військового управління або їх заступниками відповідно до їх повноважень.

Пунктом 4 Розділу ІІ Інструкції № 735 встановлено, що у зверненні мають бути зазначені прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення має бути надруковане або написане від руки, розбірливо, чітко підписане заявником (групою заявників) із зазначенням дати.

Відповідно до п.п. 3-8 Розділу ІІІ Інструкції № 735 після первинного розгляду звернень громадян керівниками органів військового управління, командирами військових частин працівник підрозділу документального забезпечення (секретаріату, канцелярії): уносить до журналу реєстрації пропозицій, заяв і скарг громадян або реєстраційно-контрольної картки персонального комп`ютера резолюцію керівництва та встановлені терміни виконання доручень за зверненнями громадян; здійснює відправку звернень за належністю та відповідей - їх авторам; забезпечує оперативне доведення звернень громадян до виконавців.

Звернення громадян, одержані органом військового управління, військовою частиною для виконання, в обов`язковому порядку обліковуються в журналі обліку звернень цього органу військового управління або заводиться реєстраційно-контрольна картка.

Термін розгляду пропозицій, заяв та скарг обчислюється з дня, наступного за днем, з якого починається строк (таким днем є день їх надходження та реєстрації в органі військового управління, військовій частині), до дня направлення заявнику відповіді на його звернення. Якщо останній день терміну розгляду звернення припадає на неробочий день, то останнім днем терміну вважається перший після нього робочий день.

Термін розгляду пропозицій, заяв та скарг обчислюється від дня їхньої реєстрації у структурному підрозділі Міністерства оборони України, відповідальному за організацію розгляду звернень громадян.

Звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, ураховуючи вихідні, святкові та неробочі дні, а ті, які не потребують додаткового вивчення та проведення перевірки за ними, - невідкладно, але не пізніше 15 днів від дня їх отримання.

Якщо в місячний термін розв`язати порушені у зверненні питання неможливо, то керівник відповідного органу військового управління, командир військової частини або особа, що тимчасово виконує його обов`язки, установлює термін, потрібний для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати 45 днів.

Звернення вважається вирішеним, якщо розглянуто всі поставлені в ньому питання, прийнято обґрунтоване рішення та вжито потрібних заходів щодо його виконання і заявника повідомлено про результати розгляду звернення і прийняте рішення.

Відповідь за результатами розгляду звернення обов`язково дається тим органом військового управління, військовою частиною, які його отримали і до компетенції яких входить розв`язання порушених у зверненні питань, за підписом керівників або осіб, яким право ставити підпис надано відповідним керівником органу військового управління, командиром військової частини.

Рішення про відмову в задоволенні вимог або прохань, викладених у зверненні, доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на чинне законодавство і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. При цьому вказуються заходи, які вживались органом військового управління, військовою частиною для перевірки цього звернення. Якщо давалася усна відповідь, то складається відповідна довідка, яка додається до матеріалів перевірки звернення.

З аналізу вищезазначеного, колегія суддів зазначає, що у разі надходження до військової частини належно оформленого письмового звернення військовослужбовця, воно в обов`язковому порядку та строки встановлені Інструкцією № 735 належить прийняттю та розгляду. В свою чергу, за наслідками розгляду, заявника має повідомлено про результати розгляду звернення і прийняте рішення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016р. № 736 затверджено типову інструкцію про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, затвердженої, яка визначає єдині вимоги до ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації (далі - документи), що містять службову інформацію, зібрану під час провадження оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, діяльності у сфері оборони держави, та іншу службову інформацію (далі - службова інформація), в органах державної влади, інших державних органах, органах влади Автономної Республіки Крим (далі - установи).

Відповідно до п.п. 9 Інструкції №736 визначено, питання щодо необхідності присвоєння документу грифа Для службового користування вирішується виконавцем або посадовою особою, яка підписує документ, відповідно до переліку відомостей та з дотриманням вимог частини другої статті 6 та статті 9 Закону України Про доступ до публічної інформації.

Згідно п.п. 10 Інструкції №736 до прийняття рішення про присвоєння документу грифа "Для службового користування" особи, зазначені в пункті 9 цієї Інструкції, повинні:

1) перевірити, чи належить інформація, яку містить документ, до категорій, визначених у частині першій статті 9 Закону України "Про доступ до публічної інформації";

2) встановити, чи належить відповідна інформація до такої, доступ до якої згідно із законом не може бути обмежено, в тому числі шляхом віднесення її до службової інформації;

3) перевірити дотримання сукупності вимог, передбачених частиною другою статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

В окремих випадках питання щодо необхідності присвоєння документу грифа "Для службового користування" може бути розглянуто комісією з питань роботи із службовою інформацією за поданням посадової особи, яка підписуватиме документ.

Положеннями п.п. 11 Інструкції №736 забороняється використовувати для передачі службової інформації відкриті канали зв`язку.

У разі виникнення необхідності в передачі (надсиланні) документів, що містять службову інформацію, юридичним особам, громадським об`єднанням без статусу юридичної особи та фізичним особам, на яких не поширюються вимоги цієї Інструкції, останні беруть на себе письмове зобов`язання стосовно нерозголошення отриманої службової інформації.

Керівники юридичних осіб, громадських об`єднань без статусу юридичної особи та фізичні особи за розголошення службової інформації несуть відповідальність відповідно до закону.

Відповідальність за організацію та забезпечення дотримання в установах порядку ведення обліку, зберігання та використання документів, що містять службову інформацію, покладається на їх керівників. Особи, винні у порушенні порядку ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, їх втраті або розголошенні службової інформації, що в них міститься, притягуються до дисциплінарної або іншої відповідальності, передбаченої законом (п.п. 12 Інструкції №736).

Пунктом 14 Інструкції №736 передбачено, що використання інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем чи засобів копіювально-розмножувальної техніки, що застосовуються під час обробки службової інформації, здійснюється на підставі розпорядчого документа керівника установи з дотриманням вимог законодавства у сфері захисту інформації.

Згідно п. 42 Інструкції № 736, друкування і розмноження в установі документів з грифом Для службового користування за допомогою електронно-обчислювальної та копіювально-розмножувальної техніки провадиться з урахуванням вимог законодавства у сфері захисту інформації. Друкування і розмноження документів з мобілізаційних питань та з питань спеціальної інформації здійснюється працівниками установи, які мають допуск до роботи з такими документами.

Відповідно до п. 85 Інструкції №736, забороняється використовувати службову інформацію, що міститься в документах з грифом "Для службового користування", для відкритих виступів або опублікування у засобах масової інформації та демонструвати такі документи на стендах, у вітринах на відкритих виставках або в інших громадських місцях.

У разі надходження до установи запиту на інформацію, що міститься у документі, якому присвоєно гриф "Для службового користування", здійснюється з урахуванням вимог пункту 87 цієї Інструкції перегляд такого документа з метою перевірки відповідності запитуваної інформації сукупності вимог, передбачених частиною другою статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації", щодо обмеження доступу до інформації на момент надходження запиту. Авторові запиту надається інформація в тій частині, доступ до якої відповідно до зазначеного Закону не обмежено.

За наявності в запитуваному документі інформації з обмеженим доступом для надсилання запитувачеві виготовляється його копія, в якій слова, речення чи зображення, що містять інформацію з обмеженим доступом, ретушуються у спосіб, який виключає подальше відтворення ретушованого. З такої копії документа виготовляється інша копія, яка надсилається запитувачеві. Копія запитуваного документа, що ретушувалася, зберігається разом з документами з відповідного запиту та може використовуватися повторно в разі надходження до установи іншого запиту на інформацію, що міститься у такому документі.

Як встановлено матеріалами справи на звернення позивача відповідачем надано відповідь, в якій серед іншого зазначено наступне: "Відповідно до пунктів 5.37., 5.38. Переліку, до відомостей Міністерства оборони України, які містять службову інформацію (ПСІ-2023) відносяться зокрема, зведені відомості персонального обліку військовослужбовця стосовно проходження ним військової служби, його службової характеристики, автобіографія, подання, нагородні листи, атестації, оцінні матеріали, тощо (особова справа військовослужбовця). Сукупність відомостей, що містяться в наказах по особовому складу щодо військовослужбовців. Зважаючи на зазначене, надання відомостей, які наведені у зверненні позивача, не підлягають розповсюдженню, так як віднесені до службової інформації".

Також слід звернути увагу, що відповідачем зазначено, що у відповідності до вимог пунктів 2.1.6., 2.2.4. Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 № 124 (яка діяла станом на 04.06.2023, на час направлення подання командиром військової частини НОМЕР_2 до командира військової частини НОМЕР_1 ) вказано перелік документів, які видаються у військових частинах ЗС України, а відтак підлягають збереженню.

Однак, клопотання командира військової частини НОМЕР_2 у формі подання №2064 від 04.06.2023 про нагородження ОСОБА_1 державною нагородою - орденом "За мужність" ІІІ ступеня не віднесено до переліку документів, що видаються у військових частинах ЗС України, а отже зберіганню не підлягає та фактично у військових частинах НОМЕР_2 , НОМЕР_1 відсутнє.

Крім того, старшим командиром - командиром військової частини НОМЕР_1 будь-які первинні дії щодо нагородження ОСОБА_1 державною нагородою визнано помилковими, а будь - які документи, що видавались у військовій частині НОМЕР_2 , НОМЕР_1 з цього приводу недійсними.

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, аналізуючи наведені норми права, колегія суддів доходить висновку, що відповідач діяв згідно вимог чинного законодавства.

Таким чином, судом першої інстанції обгрунтовано відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Колегія суддів вважає, що наведені в апеляційній скарзі позивачем мотиви та доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм права та обставин справи і не дають підстав вважати, що судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права при постановленні спірного рішення.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.10.2025 по справі № 520/15989/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Л.В. Любчич О.В. Присяжнюк