Справа № 420/26421/25
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ), яка полягає в ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані протягом військової служби відпустки: 61 день щорічної основної відпустки та 28 днів щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій, а саме: за 2022 рік 31 день щорічної основної відпустки; за 2023 рік 15 днів щорічної основної відпустки та 14 днів щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій; за 2024 рік 15 днів щорічної основної відпустки та 14 днів щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій; зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані протягом військової служби відпустки: 61 день щорічної основної відпустки та 28 днів щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій, а саме: за 2022 рік 31 день щорічної основної відпустки; за 2023 рік 15 днів щорічної основної відпустки та 14 днів щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій; за 2024 рік 15 днів щорічної основної відпустки та 14 днів щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходив військову службу на посаді заступника начальника загону з оперативно-розшукової діяльності - начальника головного оперативно - розшукового відділу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України. Наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (ВЧ НОМЕР_2 ) № 652-ОС від 04.05.2025 полковника ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 04 травня 2025 року. Наказом Голови Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 05.05.2025 № 482-ос полковника ОСОБА_1 прийнято на військову службу. Також 05.05.2025 укладено контракт між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Станом на дату виключення зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_2 в ОСОБА_1 залишилася невикористана відпустка, компенсація за яку відповідачем не виплачена. Листом № 08/14060-25-Вих від 28.07.2025 в/ч НОМЕР_2 повідомила, що кількість невикористаних днів відпусток ОСОБА_3 за час проходження військової служби в Державній прикордонній службі України у 2022 2024 роках становить 61 день щорічної основної відпустки та 28 днів щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій, у тому числі не використано окремо по рокам: за 2022 рік 31 день щорічної основної відпустки, за 2023 рік 15 днів щорічної основної відпустки та 14 днів щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій, за 2024 рік 15 днів щорічної основної відпустки та 14 днів щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій. Грошова компенсація за невикористані дні цих відпусток не нараховувалась та не виплачувалась.

Ухвалою судді від 08.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

14.08.2025 до суду від НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що позивач при зверненні з позовом до суду невірно визначив орган, який має здійснювати нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані протягом військової служби відпустки: 61 день щорічної основної відпустки та 28 днів щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій, а саме: за 2022 рік 31 день щорічної основної відпустки; за 2023 рік 15 днів щорічної основної відпустки та 14 днів щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій; за 2024 рік 15 днів щорічної основної відпустки та 14 днів щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій. ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ), не був останнім місцем військової служби Позивача. Згідно наказу №652-ОС від 04 травня 2025 року полковника ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу НОМЕР_1 прикордонного загону у зв`язку з переведенням Позивача для подальшого проходження військової служби до Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України. Пунктом 215 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 №1115/2009, визначено, що у разі переміщення військовослужбовця по службі невикористана ним відпустка (частина відпустки) надається за новим місцем проходження військової служби. Тобто, якщо і повинно бути здійснено нарахування та виплату ОСОБА_4 грошової компенсації за невикористані протягом військової служби відпустки: 61 день щорічної основної відпустки та 28 днів щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій, а саме: за 2022 рік 31 день щорічної основної відпустки; за 2023 рік 15 днів щорічної основної відпустки та 14 днів щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій; за 2024 рік 15 днів щорічної основної відпустки та 14 днів щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій, то саме Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, оскільки саме в цей орган Позивач був переведений для подальшого проходження військової служби.

Ухвалою суду від 25.08.2025 залучено в якості другого відповідача по справі № 420/26421/25 Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України.

10.09.2025 до суду від Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що відповідно до наказу Голови Держспецзв`язку від 05.05.2025 № 482-ос «Про особовий склад» полковник ОСОБА_1 проходить військову службу в Адміністрації Держспецзв`язку. Первинний відповідач в/ч/ НОМЕР_2 в обґрунтування необхідності заміни первинного відповідача належним, посилається на пункт 215 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 №1115/2009 (далі Положення № 1115), яким визначено, що у разі переміщення військовослужбовця по службі невикористана ним відпустка (частина відпустки) надається за новим місцем проходження військової служби. А також, робить висновок про те, що якщо і повинно бути здійснено нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані протягом військової служби відпустки, то саме Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, оскільки саме в цей орган Позивач був переведений для подальшого проходження військової служби. Адміністрація Держспецзв`язку вважає, що позов подано до особи, яка повинна відповідати за позовом, а саме до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) з огляду на таке. Відповідно до наказу Начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Держприкордонслужби від 04.05.2025 № 652-ОС «Про особовий склад», полковника ОСОБА_1 , заступника начальника загону з оперативно-розшукової діяльності начальника головного оперативно-розшукового відділу, який наказом Голови Держприкордонслужби від 17.04.2025 № 715-ОС направлений для проходження військової служби в розпорядження Голови Держспецзв`язку, виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення Держприкордонслужби. Наказом Голови Держспецзв`язку від 05.05.2025 № 482-ос «Про особовий склад» полковника ОСОБА_1 , який переведений із Державної прикордонної служби України, прийнято на військову службу до Держспецзв`язку з 05.05.2025 та призначено на посаду начальника 2 відділу Управління організаційного та інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності керівництва Служби Адміністрації Держспецзв`язку. З огляду на вищевикладене, вбачається, що до 04.05.2025 позивач проходив військову службу в НОМЕР_1 прикордонному загоні Держприкордонслужби, і саме під час проходження військової служби в НОМЕР_1 прикордонному загоні Держприкордонслужби набув право на отримання ним щорічної основної відпустки та щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій, виплата грошової компенсації за які є предметом спору в даній судовій справі. Крім цього, відповідачем в/ч НОМЕР_2 помилково ототожнено поняття «переміщення по службі» та «переведення для проходження військової служби», так як у кожному випадку виникають різні правові наслідки. Відповідно до абзацу другого пункту 215 Положення № 1115 встановлено, що у разі переміщення військовослужбовця по службі невикористана ним відпустка (частина відпустки) надається за новим місцем проходження військової служби.

Розгляд справи здійснюється без проведення судового засідання та по суті розпочатий через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , проходив військову службу на посаді заступника начальника загону з оперативно-розшукової діяльності - начальника головного оперативно - розшукового відділу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України.

Відповідно до наказу Начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Держприкордонслужби від 04.05.2025 № 652-ОС «Про особовий склад», полковника ОСОБА_1 , заступника начальника загону з оперативно-розшукової діяльності начальника головного оперативно-розшукового відділу, який наказом Голови Держприкордонслужби від 17.04.2025 № 715-ОС направлений для проходження військової служби в розпорядження Голови Держспецзв`язку, виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення Держприкордонслужби.

Наказом Голови Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 05.05.2025 № 482-ос полковника ОСОБА_1 прийнято на військову службу.

Також 05.05.2025 укладено контракт між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Станом на дату виключення зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_2 в ОСОБА_1 залишилася невикористана відпустка, компенсація за яку відповідачем не виплачена.

23.07.2024 адвокат Марчук Н. А. звернулася з адвокатським запитом до ВЧ НОМЕР_2 з проханням: 1. Повідомити, чи нарахована та чи виплачена ОСОБА_1 грошова компенсація за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток. 2. Вказати точну кількість всіх не використаних за час проходження військової служби днів щорічних основної та додаткової відпусток, в тому числі не використаних днів додаткових відпусток як учаснику бойових дій окремо за кожен рік проходження військової служби, а також сукупну кількість днів невикористаних відпусток станом на дату виключення зі списків особового складу.

У відповідь військова частина НОМЕР_2 надіслала лист № 08/14060-25-Вих від 28.07.2025, яким повідомила, що кількість невикористаних днів відпусток ОСОБА_3 за час проходження військової служби в Державній прикордонній службі України у 2022 2024 роках становить 61 день щорічної основної відпустки та 28 днів щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій, у тому числі не використано окремо по рокам: за 2022 рік 31 день щорічної основної відпустки, за 2023 рік 15 днів щорічної основної відпустки та 14 днів щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій, за 2024 рік 15 днів щорічної основної відпустки та 14 днів щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій. Грошова компенсація за невикористані дні цих відпусток не нараховувалась та не виплачувалась.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню у зв`язку з наступним.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, а також надання гарантій військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ст. 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (ст. 2 Закону № 2011-ХІІ).

За правилами ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Право на відпочинок, зокрема на щорічну оплачувану відпустку, є фундаментальною соціальною гарантією, закріпленою для військовослужбовців Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII). Це право не може бути ілюзорним чи декларативним; держава зобов`язана забезпечити реальні механізми його реалізації.

Одним із таких механізмів є грошова компенсація за невикористану відпустку. Пункт 14 статті 10-1 Закону № 2011-XII встановлює, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток.

Порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби в Державній прикордонній службі України (далі - Держприкордонслужба) у мирний час та особливості проходження військової служби в ній в особливий період визначається Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженим Указом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115/2009 (надалі Положення № 1115/2009).

Закінченням проходження громадянином військової служби вважається день, зазначений у наказі про виключення військовослужбовця зі списків особового складу Адміністрації Держприкордонслужби чи її розвідувального органу, регіональних управлінь, органів охорони державного кордону, загонів Морської охорони, навчальних закладів, науково-дослідних установ або органів (підрозділів) забезпечення Держприкордонслужби (далі - органи Держприкордонслужби) у зв`язку з його звільненням з військової служби в запас або у відставку, загибеллю (смертю), визнанням судом безвісно відсутнім або оголошенням померлим (п.7).

Днем припинення (розірвання) контракту є: 1) день закінчення строку контракту; 2) день, зазначений у наказі начальника органу Держприкордонслужби про виключення військовослужбовця зі списків особового складу цього органу в разі дострокового припинення (розірвання) контракту… (п. 27).

У разі переміщення військовослужбовця по службі з одного органу Держприкордонслужби до іншого для дальшого проходження військової служби контракт про проходження військової служби не припиняється. За згодою сторін до контракту можуть бути внесені зміни, що засвідчуються підписами сторін контракту (п. 46).

Військовослужбовцям, кандидатури яких затверджено для направлення за кордон або для навчання у вищому військовому навчальному закладі, щорічна основна відпустка надається з урахуванням повного використання її до направлення за кордон, вибуття на навчання (п. 215).

У разі переміщення військовослужбовця по службі невикористана ним відпустка (частина відпустки) надається за новим місцем проходження військової служби.

Наказом Голови Держспецзв`язку від 05.05.2025 № 482-ос «Про особовий склад» полковника ОСОБА_1 , який переведений із Державної прикордонної служби України, прийнято на військову службу до Держспецзв`язку з 05.05.2025 та призначено на посаду начальника 2 відділу Управління організаційного та інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності керівництва Служби Адміністрації Держспецзв`язку.

З огляду на вищевикладене, вбачається, що до 04.05.2025 позивач проходив військову службу в НОМЕР_1 прикордонному загоні Держприкордонслужби, і саме під час проходження військової служби в НОМЕР_1 прикордонному загоні Держприкордонслужби набув право на отримання ним щорічної основної відпустки та щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій, виплата грошової компенсації за які є предметом спору в даній судовій справі.

В розрізі спірних правовідносин процедура виключення з особового складу ВЧ ДПС України та зарахування до органів Дежспецзв`язку є аналогічною звільненню з військової служби, та має ті самі правові наслідки: повне припинення будь-якого правового зв`язку не тільки з військовою частиною, а й з органом (ДПС України), припинення підпорядкування та припинення дії контракту. Позивач виключений зі списків особового складу 04.05.2025, ця дата є датою припинення контракту з ДПС України.

Військовослужбовцям, кандидатури яких затверджено для направлення за кордон або для навчання у вищому військовому навчальному закладі, щорічна основна відпустка надається з урахуванням повного використання її до направлення за кордон, вибуття на навчання.

У разі переміщення військовослужбовця по службі невикористана ним відпустка (частина відпустки) надається за новим місцем проходження військової служби (п. 215).

Відтак, процедура переведення військовослужбовця до іншого військового формування за правовою природою є процедурою звільнення, за якої військовослужбовець виключається зі списків особового складу та контракт з таким припиняється.

Переміщення по службі може мати місце виключно в межах одного підпорядкування - Держприкордонслужби, що прямо вказано у п. 46 Положенням № 1115/2009.

В межах спірних правовідносин переміщення не відбувалося, адже позивач припинив контракт з органом ДПС України, та був зарахований до особового складу ОСОБА_2 , що є іншим органом з відмінним підпорядкуванням

Наведене правове регулювання підтверджує, що в межах спірних правовідносин, фактично мала місце ситуація, яка за правовими наслідками є аналогічною звільненню з військової служби.

Відсутність прямої норми, яка б зобов`язувала виплатити компенсацію при переведенні військовослужбовця в інше відомство з перервою у службі, не може тлумачитися як дозволена можливість не виплачувати належні кошти.

Жоден закон не звільняє військову частину від обов`язку повного розрахунку з військовослужбовцем у разі його виключення зі списків особового складу, незалежно від підстав припинення служби.

Навпаки, аналіз положень законодавства у сфері соціального захисту свідчить, що держава повинна забезпечити реалізацію права на відпустку або шляхом її надання, або шляхом компенсації.

Не може існувати ситуація, за якої військовослужбовець взагалі втрачає невикористані відпустки без компенсації, оскільки це порушує конституційні гарантії. Така ситуація є юридично несправедливою та ї неконституційною, адже суперечить обов`язку держави забезпечувати соціальний захист військовослужбовців і гарантії права на відпочинок.

Перевіряючи обґрунтованість та законність дій та рішень суб`єкта владних повноважень, суд враховує наведене нормативне регулювання та вимоги частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд також враховує встановлений ст.3 Конституції України, ст. 6 КАС України принцип верховенства права, який в адміністративному судочинстві зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Суд акцентує увагу на приписах ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 .; РНОКПП НОМЕР_3 ) до НОМЕР_1 прикордонного загіну Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (03110, Київ, вул. Солом`янська, 13; ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ), яка полягає в ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані протягом військової служби відпустки: 61 день щорічної основної відпустки та 28 днів щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій, а саме: за 2022 рік 31 день щорічної основної відпустки; за 2023 рік 15 днів щорічної основної відпустки та 14 днів щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій; за 2024 рік 15 днів щорічної основної відпустки та 14 днів щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій.

Зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані протягом військової служби відпустки: 61 день щорічної основної відпустки та 28 днів щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій, а саме: за 2022 рік 31 день щорічної основної відпустки; за 2023 рік 15 днів щорічної основної відпустки та 14 днів щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій; за 2024 рік 15 днів щорічної основної відпустки та 14 днів щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк