Справа № 480/1983/25
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 грудня 2025 року Справа № 480/1983/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Савицької Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Суми адміністративну справу №480/1983/25 за позовом Керівника Конотопської окружної прокуратури Васильківського Олександра Юрійовича в інтересах держави до Відділу освіти Кролевецької міської ради Сумської області, третя особа - Спаська гімназія Кролевецької міської ради про зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що за наявності підстав та відповідних повноважень Кролевецькою міською радою, як суб`єктом комунальної власності, що здійснює від імені та в інтересах територіальних громад відповідні права комунальної власності, упродовж тривалого часу фактично не здійснено жодних юридично значимих обов`язкових дій щодо оформлення та державної реєстрації права комунальної власності на будівлі та споруди Спаської гімназії Кролевецької міської ради.
Ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідач повідомлявся про розгляд даної справи належним чином, проте заяви про визнання позову чи відзив на позовну заяву в строки, передбачені статтею 261 КАС України, до суду не надав.
Згідно із ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами, а також у відповідності до ч. 4 ст. 159 КАС України неподання відповідачем відзиву на позов кваліфікується судом як визнання позову.
Третя особа правом на подання пояснень по суті спору не скористалась.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне.
Конотопською окружною прокуратурою у межах наданого ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" права, вивчено інформацію відділу освіти Кролевецької міської ради №01-28/84 від 31.01.2025 та надані додатки (а.с.23).
Встановлено, що рішенням 2 сесії 8 скликання Кролевецької міської ради від 24.12.2020 «Про зарахування майна до комунальної власності (комунальні заклади загальної середньої освіти)» безоплатно прийнято комунальні заклади загальної середньої освіти, їх майно та майно виконавчого апарату Кролевецької районної ради зі спільної власності територіальних громад сіл та міста Кролевецького району до власності територіальної громади, в особі Кролевецької міської ради, в тому числі «Спаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Кролевецької районної ради Сумської області». (а.с. 46)
На підставі рішення 2 сесії 8 скликання Кролевецької міської ради від 24.12.2020 змінено засновника комунальних закладів загальної середньої освіти з «Кролевецька районна рада» на «Територіальна громада в особі Кролевецької міської ради», а саме відповідно до п.1.10 «Спаська загальноосвітня школи І-ІІІ ступенів Кролевецької районної ради Сумської області», та цим же рішенням відповідно до п.2.10 змінено назву на «Спаський ліцей Кролевецької міської ради» і затверджено Статут закладу (п.3.10) (а.с. 25).
Згідно акту прийому-передачі, нерухоме майно комунальних закладів загальної середньої освіти передане із спільної власності територіальних громад сіл та міста Кролевецького району, в особі Кролевецької районної ради, до власності територіальної громади, в особі Кролевецької міської ради, та затверджене рішенням виконавчого комітету Кролевецької міської ради №04 від 28.01.2021 (в тому числі майна, що знаходиться за адресою: вул. В`язова, 3, с. Спаське, Конотопський район (колишній Кролевецький район) під інвентарними №№10310001, 10310008, 10310009, 10310010, 10310012, 10310014, 10310015, 10310002, 10310005). (а.с. 14-16)
Пунктом 2 рішення 40 сесії 8 скликання Кролевецької міської ради від 06.07.2023 «Про перепрофілювання Спаського ліцею Кролевецької міської ради шляхом пониження до ІІ ступеню» змінено найменування юридичної особи, засновником якої є територіальна громада, в особі Кролевецької міської ради, зі Спаський ліцей Кролевецької міської ради на Спаська гімназія Кролевецької міської ради, індентифікаційний код юридичної особи 24010799. (а.с. 49)
Пунктом 1 рішення 41 сесії 8 скликання Кролевецької міської ради від 03.08.2023 «Про статут Спаської гімназії Кролевецької міської ради» затверджено статут Спаської гімназії Кролевецької міської ради в новій редакції (далі Статут), відповідно до п.1.5 якого, - Спаська гімназія Кролевецької міської ради є правонаступником майна, прав та обов`язків ліцею (а.с. 28).
Територіальна громада, в особі Кролевецької міської ради Сумської області, відповідно до п. 1.4 Статуту Спаської гімназії Кролевецької міської ради є засновником та власником закладу (далі Засновник). Заклад, відповідно до п.1.9 Статуту, підконтрольний і підзвітний Засновнику та його уповноваженому органу управлінню (відділу), утвореному Кролевецькою міською радою, з повноваженнями у сфері освіти (далі - відділ освіти Кролевецької міської ради).
Відділ освіти Кролевецької міської ради, є виконавчим органом Кролевецької міської ради, який нею утворюється з метою реалізації повноважень освіти на території Кролевецької міської територіальної громади, в тому числі управління закладами освіти, які належать територіальній громаді, в особі Кролевецької міської ради, організації їх матеріально-технічного та фінансового забезпечення (Положення про відділ освіти Кролевецької міської ради, затверджене рішенням 3 сесії 8 скликання Кролевецької міської ради від 29.01.2021). (а.с. 41)
Таким чином, відповідачем не вжито заходів щодо оформлення та державної реєстрації права комунальної власності на будівлі та споруди зазначеного навчального закладу.
Відповідно, використання нерухомого майна здійснюється із порушенням вимог чинного законодавства шляхом користування будівлями, спорудами без державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів.
З метою спонукання відповідача вчинити дії, спрямовані на оформлення правовстановлюючих документів, прокурор в інтересах держави звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Статтею 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Право на звернення прокурора або його заступника до суду в інтересах держави передбачене статтями 2, 23 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VІІ та статтею 53 КАС України.
Згідно з частинами першою, третьою, четвертою статті 23 цього Закону представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.
Як визначено частинами четвертою, п`ятою статті 53 КАС України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.
Відповідно до пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 №3-рп/99 під поняттям орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надані повноваження органу виконавчої влади.
При вирішенні справи суд бере до уваги, що інтереси держави є оціночним поняттям, а тому прокурор в кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Враховуючи позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 03.12.2019 у справі №920/121/19, суд зазначає, що поняття "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17, від 26.07.2018 у справі №926/1111/15, від 08.02.2019 у справі №915/20/18).
Державний інтерес знаходить свій вияв у підтримці такого стану суспільних відносин, який би повною мірою відповідав конституційним засадам правового регулювання та забезпечував баланс інтересів усіх членів суспільства в їх взаємовідносинах між собою та державою.
З наведеного слідує, що інтереси держави спрямовані на забезпечення гарантій державної влади та ефективного функціонування її інститутів та органів задля захисту та реалізації прав і свобод територіальних громад.
За таких обставин, у даному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес, який полягає у необхідності дотримання встановленого Конституцією України принципу верховенства права, задоволення суспільної потреби у відновленні законності у сфері майнових правовідносин, та, як наслідок, реалізації державних гарантій щодо захисту права власності.
Отже, на переконання суду, в межах спірних правовідносин наявні передбачені частиною третьою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді.
Матеріалами справи підтверджено, що Відділ освіти Кролевецької міської ради є уповноваженим органом управління майном навчальних закладів Кролевецької міської ради, зокрема, приміщенням Спаської гімназії Кролевецької міської ради по вул. В`язова, 3 в с.Спаське Конотопського району Сумської області.
Проте, державну реєстрацію правовстановлюючих документів на вказаний об`єкт нерухомого майна не здійснено.
Відповідно до частини першої статті 5 Закону України "Про освіту" від 05.09.2017 № 2145-VIII (далі - Закон № 2145-VIII) освіта є державним пріоритетом, що забезпечує інноваційний, соціально-економічний і культурний розвиток суспільства. Фінансування освіти є інвестицією в людський потенціал, сталий розвиток суспільства і держави.
Частиною першої статті 10 Закону № 2145-VIII визначено, що невід`ємними складниками системи освіти є: дошкільна освіта; повна загальна середня освіта; позашкільна освіта; спеціалізована освіта; професійна (професійно-технічна) освіта; фахова передвища освіта; вища освіта; освіта дорослих, у тому числі післядипломна освіта.
Відповідно до частин першої, третьої статті 22 вказаного Закону юридична особа має статус закладу освіти, якщо основним видом її діяльності є освітня діяльність. Заклад освіти залежно від засновника може діяти як державний, комунальний, приватний чи корпоративний.
Згідно з частиною шостою статті 25 Закону № 2145-VIII засновник закладу освіти зобов`язаний, зокрема, забезпечити утримання та розвиток матеріально-технічної бази заснованого ним закладу освіти на рівні, достатньому для виконання вимог стандартів освіти та ліцензійних умов.
Відповідно до частин першої, третьої статті 80 Закону № 2145-VIII до майна закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належать: нерухоме та рухоме майно, включаючи будівлі, споруди, земельні ділянки, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло тощо; майнові права, включаючи майнові права інтелектуальної власності на об`єкти права інтелектуальної власності, зокрема інформаційні системи, об`єкти авторського права та/або суміжних прав; інші активи, передбачені законодавством. Майно закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених законодавством.
Основні фонди, оборотні кошти та інше майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають вилученню, крім випадків, встановлених законом.
За змістом частин першої, другої, п`ятої статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР) територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме та нерухоме майно. Підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності.
Відповідно до частин сьомої, восьмої статті 60 названого Закону майнові операції, які здійснюються органами місцевого самоврядування з об`єктами права комунальної власності, не повинні ослаблювати економічних основ місцевого самоврядування, зменшувати обсяг та погіршувати умови надання послуг населенню. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад, передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.
Згідно зі статтею 327 Цивільного кодексу України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.
Відповідно до статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, до яких належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення (частина перша статті 181 цього Кодексу), обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Частиною четвертою статті 334 Цивільного кодексу України обумовлено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 №1952-IV (далі - Закон №1952-IV), який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.
За визначенням, наведеним в статті 2 Закону №1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно з приписами статті 3 Закону №1952-IV загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до статті 5 Закону №1952-IV у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Право власності на житловий будинок, будівлю, споруду, а також їх окремі частини може бути зареєстроване незалежно від того, чи зареєстроване право власності чи інше речове право на земельну ділянку, на якій вони розташовані.
Отже, обов`язковою умовою фактичного використання нерухомого майна є наявність правовстановлюючих документів на нього, оформлених відповідно до вимог закону.
Згідно з пунктами 6, 44 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса. Для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна державної або комунальної власності, будівництво якого завершено та право власності на який не зареєстровано до 1 січня 2013 року, за відсутності документа, що посвідчує набуття права державної або комунальної власності на такий об`єкт, подаються: технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; витяг з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо такого об`єкта (у разі державної реєстрації права державної власності); документ, що підтверджує факт перебування об`єкта нерухомого майна у комунальній власності, виданий відповідним органом місцевого самоврядування (у разі державної реєстрації права комунальної власності); документ, що підтверджує факт відсутності перебування об`єкта нерухомого майна у державній власності, виданий Фондом державного майна чи його регіональним відділенням (у разі державної реєстрації права комунальної власності).
Відповідно до пункту 8 частини дев`ятої статті 34 Закону №1952-IV звільняються від сплати адміністративного збору під час проведення державної реєстрації речових прав органи державної влади, органи місцевого самоврядування.
Частина третя статті 182 ЦК України передбачає, що ухилення від реєстрації права на нерухомість, окрім іншого, можуть бути оскаржені до суду.
У частині першій статті 13 Конституції України закріплено, що від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Сільські, селищні, міські ради, згідно зі статтею 10 Закону №280/97-ВР є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Відповідно до частини третьої статті 16 Закону №280/97-ВР матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є в комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.
Згідно зі статтею 25 Закону №280/97-ВР селищні ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
Відповідно до статті 29 Закону №280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.
Права суб`єкта комунальної власності від імені та в інтересах територіальних громад здійснюють відповідні ради (частина п`ята статті 16 Закону №280/97-ВР).
Отже, органом, уповноваженим управляти комунальним майном, яке знаходиться на території Кролевецької міської ради, є відповідач.
Враховуючи викладене, відповідач зобов`язаний вжити заходів для оформлення та державної реєстрації правовстановлюючих документів на будівлі та споруди Спаської гімназії Кролевецької міської ради згідно з вимогами чинного законодавства.
При цьому, у цій справі відсутні належні та беззаперечні докази, які б вказували на об`єктивні причини неможливості вжиття відповідачем заходів для вчинення таких дій.
Водночас, відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно комунальної власності створює передумови для зловживань щодо розпорядження таким нерухомим майном, ризики безпідставного вибуття останнього з власності територіальної громади, що може призвести до негативних наслідків та порушення прав громади, тим самим порушує законодавчо встановлений порядок набуття й подальшої реалізації права власності, користування та, відповідно, інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною майна територіальної громади, що є підставою для судового захисту інтересів держави.
Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на положення частини 2 статті 139 КАС України, судовий збір на користь позивача у даній справі стягненню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,
В И Р І Ш И В:
Позов Керівника Конотопської окружної прокуратури Васильківського Олександра Юрійовича в інтересах держави до Відділу освіти Кролевецької міської ради, третя особа - Спаська гімназія Кролевецької міської ради про зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Савицька