Справа № 196/1224/25
Суддя: Бабічева Л. П.
Дата ухвалення: 2025-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 196/1224/25
№ провадження 2-а/196/17/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 року с-ще Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Бабічевої Л.П.,

за участі секретаря судового засідання Шевченко Т.І.,

учасники справи та представники учасників справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач -

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

третя особа - ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Царичанка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , третя особа - ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , про визнання протиправною та скасування постанови № R103596 від 29.09.2025 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 , третя особа - ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , про визнання протиправною та скасування постанови № R103596 від 29.09.2025 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП.

Позовні вимоги мотивував тим, що 29.09.2025 р. під час його перебування у дворі власного житлового будинку без його дозволу зайшов невідомий йому працівник поліції і запропонував проїхати з ним до ІНФОРМАЦІЯ_4 за відсутності будь-якої повістки про його виклик, на що він погодився і без заперечень відразу ж поїхав з ним. Раніше до цього йому ніякого ні виклику, ні повістки про явку до ІНФОРМАЦІЯ_5 не надходило.

По прибуттю до ІНФОРМАЦІЯ_5 в АДРЕСА_1 , де він перебуває на обліку, працівник ІНФОРМАЦІЯ_5 повідомив йому, що він повинен пройти ВЛК, на що він без заперечень погодився і йому видали направлення на проходження ВЛК, бо він раніше був визнаний обмежено придатним до військової служби, оскільки з дитинства перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом легка ступінь розумової відсталості.

ІНФОРМАЦІЯ_5 , скориставшись його станом здоров`я, в силу якого він легко піддається навіюванню та підпадає під вплив інших людей і при цьому не зовсім розуміє дійсний стан речей, вмовив його підписати якусь заяву з невідомим йому текстом та поставити на ній дату вказану ним і сказав, щоб він заплатив штраф 8500 грн.

Він відразу ж пішов до лікарні і почав проходити ВЛК, під час якої лікар психіатр підтвердив, що він дійсно з дитинства перебуває на обліку у лікаря-психіатра і має діагноз легка ступінь розумової відсталості, що підпадає під ст. 19 Б графи II Розкладу хвороб, про що і зазначив у своєму висновку. На даний час він ще не закінчив обстеження у інших лікарів і продовжує проходити ВЛК.

У зв`язку з цим при його черговому самостійному і добровільному (без будь-якого виклику чи повістки) відвідуванні ІНФОРМАЦІЯ_5 02 жовтня 2025 року на його особисте прохання працівником РТЦК та СП йому було видано копію постанови про накладення на нього штрафу 17000 грн., зобов`язавши його знову розписатись ще на іншому документі, та надав копію тієї заяви, що йому давали 29 вересня 2025 року підписати, текст якої він зразу не зрозумів, а тільки згодом після отримання її копії зрозумів, що він підписав якусь згоду на притягнення його до адмінвідповідальності, про що працівник йому навіть належно не роз`яснив, як і не роз`яснив його права, а він довірився та лише виконував його вказівки.

Як з`ясувалося, у даній заяві від 29.09.2025 р. було зазначено, що він винним себе у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210 ч.3 КУпАП визнає. Допущене правопорушення не оспорює. Згоден про притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності. Йому повідомлено, що справа про притягнення його до адміністративної відповідальності буде розглянута протягом трьох діб, тобто до 02.10.2025 р.

Проте із цією заявою він категорично не погоджується, так як підписав її не усвідомлюючи на момент підписання її змісту в силу своєї вади здоров`я і під психологічним впливом, довірившись працівнику ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Про конкретну дату, час і місце розгляду даної адміністративної справи в порушення вимог ст.268 КУпАП його належним чином сповіщено не було, а також в порушення вимог ч.1 ст.277-2 КУпАП повістка про розгляд справи не менш як за три доби до дня розгляду справи по суті йому не вручалась, але справа того ж дня, коли він перебував у ІНФОРМАЦІЯ_5 в АДРЕСА_1 , тобто 29 вересня 2025 року, якимось чином була розглянута в смт. Слобожанське, чим було порушено процедуру притягнення його до адміністративної відповідальності та розгляду справи по суті, а також порушено і його право на захист, а тому вважає, що дана постанова є неправомірною і підлягає скасуванню.

Як з`ясувалось із тексту наданого йому лише 02 жовтня 2025 року на його прохання примірника постанови, відносно нього ще 29 вересня 2025 року, тобто того ж дня, коли він вперше перебував у ІНФОРМАЦІЯ_5 , була винесена постанова №R103596 від 29.09.2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності по ч.3 ст.210 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

У постанові зазначено, що за результатами вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів встановлено, що ОСОБА_1 не пройшов (відмовився від проходження ВЛК (п.2 розділу II ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав в/сл та поліцейських на соціальний захист", встановлений абзацом сьомим частини третьої статті 22 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210 КУпАП.

Сама копія даної постанови 29 вересня 2025 року йому не була вручена, а була йому надана на його особисте прохання лише 02 жовтня 2025 року, що підтверджується його підписом на оригіналі постанови, яку він просить витребувати у відповідача.

Постанова, що оскаржується, не відповідає вимогам чинного законодавства, бо фактично йому не були належним чином роз`яснені його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, чим грубо було порушено його право на захист.

Зміст та форма самої постанови по справі про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам, передбаченим ст. 283 КУпАП, оскільки не містить ані дати скоєння чи виявлення правопорушення, ані суті вчинення інкримінованого йому правопорушення, не зазначено конкретно, в чому саме полягає порушення ним чинного законодавства (чи то не пройшов ВЛК, чи то відмовився від його проходження), тоді як отримавши відповідне направлення на ВЛК 29 вересня 2025 року, він не відмовлявся від нього, а відразу ж погодився на його проходження.

У постанові чітко не зазначено порушення якого саме законодавства ним допущено - чи то порушення правил військового обліку, за що передбачена відповідальність за ч.3 ст.210 КУпАП, чи то порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, за що передбачена відповідальність за ч.3 ст.210-1 КУпАП, що тягне за собою різну кваліфікацію дій. Так, в постанові зазначено, що він не пройшов (відмовився від проходження ВЛК (п.2 розділу II ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав в/сл та поліцейських на соціальний захист", встановлений абзацом сьомим частини третьої статті 22 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, за що передбачена відповідальність за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, а притягнуто фактично до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення правил військового обліку, а не законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Тобто, в даній постанові не визначено та не надано вірної кваліфікації зазначеного в ній порушення, відсутній опис конкретних обставин, установлених під час розгляду справи. Неконкретне та розпливчасте викладення в постанові об`єктивної сторони правопорушення є безумовним порушенням прав на захист особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Також маються суттєві розбіжності у постанові в зазначенні його паспортних даних, де зазначено документ, що посвідчує його особу: "паспорт НОМЕР_1 , дата видачі 01.01.1900 р.", тоді як його паспорт виданий 20 вересня 1999 року.

Копія даної постанови надана йому тільки 02 жовтня 2025 року, яка повинна відповідати оригіналу, взагалі не підписана посадовою особою, яка розглянула дану справу, та маються розбіжності в найменуванні її посади, не засвідчена печаткою, що свідчить про невідповідність копії постанови її оригіналу, та сама постанова складена не у відповідності з чинним законодавством, чим порушено його права.

Про конкретне місце і час розгляду даної адміністративної справи в порушення вимог ст. 277-2 КУпАП його не було належним чином сповіщено, оскільки у заяві, яку його вмовили підписати, зазначено лише те, що справа буде розглянута протягом трьох діб, тобто до 02.10.2025 р. і при цьому не вказано будь-яку інформацію про час і місце її розгляду, чим порушені його права, передбачені ст. 268 КУпАП. Відповідно до ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Щодо строків притягнення його до адміністративної відповідальності зазначає, що відповідно до вимог ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Як вбачається із копії оскаржуваної постанови, винесеної 29 вересня 2025 року, в ній взагалі не зазначена ні дата виявлення правопорушення, ні дата його скоєння.

Однак, в постанові міститься посилання на порушення ним вимог п.2 розділу II ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав в/сл та поліцейських на соціальний захист", встановлений абзацом сьомим частини третьої статті 22 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", згідно якого "громадяни..., які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом... зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби...". Тобто, обов`язок встановлений був лише до конкретної дати - в строк до 5 червня 2025 року, після спливу якого настає адміністративна відповідальність за його порушення.

Проте, починаючи з 06 червня 2025 року до дня винесення відносно нього цієї оскаржуваної постанови, тобто до 29 вересня 2025 року пройшло більше ніж три місяці, а до РТЦК та СП його ніяким чином взагалі жодного разу не викликали, а отже передбачений ст.38 КУпАП тримісячний строк притягнення його до адміністративної відповідальності з моменту виявлення правопорушення, тобто з 06 червня 2025 року в даному випадку минув, що є самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі. Також підстави для винесення оскаржуваної постанови були відсутні, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП, так як він добровільно з`явився без повістки по першому ж виклику до ІНФОРМАЦІЯ_5 за усною пропозицією працівника поліції, від проходження ВЛК за виданим йому направленням не відмовлявся і проходить його на даний час в установленому законом порядку.

На підставі викладеного, просить визнати протиправною та скасувати постанову №R103596 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210 КУпАП від 29.09.2025 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.3 ст.210 КУпАП, винесену ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн., справу закрити.

Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2025 року адміністративний позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду з повідомленням сторін, а також витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_2 належним чином завірені копії: постанови № R103596 від 29.09.2025 року по справі про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.3 ст.210 КУпАП та заяви про згоду на притягнення його до адміністративної відповідальності (а.с. 16-17).

На виконання вказаної ухвали суду надано лише перший аркуш постанови №R103596 від 29.09.2025 р. без його звороту, де зазначається дата отримання копії постанови (а.с. 49), також надано копію заяви про згоду на притягнення його до адміністративної відповідальності, текст якої нечитабельний (а.с. 48). Доказів фактичного отримання позивачем оскаржуваної постанови на виконання ухвали суду ІНФОРМАЦІЯ_6 надано не було.

Відповідачем - ІНФОРМАЦІЯ_1 відзив до суду подано не було.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився. Подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити (а.с. 50).

Представник відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_3 у судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 53-54).

Третя особа - ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 55-56).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 відповідно до військового квитка НОМЕР_2 , виданого 17.10.1985 р., перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 в АДРЕСА_1 , у військовому квитку має відмітку - непридатний в мирний час, придатний до н/с у військовий час (а.с. 10-11).

У відібраній працівниками ІНФОРМАЦІЯ_5 від позивача ОСОБА_1 заяві (відповідно до ст. 258 КУаАП) та підписаній ним 29 вересня 2025 року, адресованій ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 зазначено, що він винним себе у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210 ч.3 КУпАП визнає. Допущене правопорушення не оспорює. Згоден про притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності. Йому повідомлено, що справа про притягнення його до адміністративної відповідальності буде розглянута протягом трьох діб, тобто до 02.10.2025 р. (а.с. 12).

29 вересня 2025 року постановою ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 в смт. Слобожанське №R103596 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП (за наявності поданої особою заяви, в якій вона зазначає, що не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності) на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17000 грн. (а.с. 13).

У вказаній постанові зазначено, що за результатом вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів встановлено, що ОСОБА_1 не пройшов (відмовився від проходження) ВЛК (п.2 розділу II ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав в/сл та поліцейських на соціальний захист", встановлений абзацом сьомим частини третьої статті 22 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210 КУпАП.

Позивач ОСОБА_1 не погодився з даною постановою і оскаржив її до суду.

У даному випадку між сторонами виник публічно-правовий спір з приводу правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення на останнього адміністративного стягнення у вигляді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.210 КУпАП.

Відповідно до ч.1, 2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст.19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Згідно положень ч.1 ст.210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Частиною 3 статті 210 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Згідно із абзацом одинадцятим статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Верховний Суд у листі від 13.07.2018 р. № 60-1543/0/2-18 роз`яснив, що особливий період діє в Україні з 17.03.2014, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію».

24.02.2022 р. Указами Президента України № 64/2022 введений в Україні воєнний стан, №65/2022 в Україні оголошена загальна мобілізація.

Тобто, на дату винесення оскаржуваної постанови в Україні діяв особливий період.

Суд зазначає, що порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюється нормами КУпАП.

Згідно положень статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно ч.1 ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП, є бланкетною нормою, а тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила, за порушення яких особа притягається до адміністративної відповідальності.

Так, оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності позивача містить відомості про порушення вимог п.2 розділу II ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав в/сл та поліцейських на соціальний захист", встановлений абзацом сьомим частини третьої статті 22 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", а зокрема, як це зазначено у самій постанові, - за те, що ОСОБА_1 не пройшов (відмовився від проходження) ВЛК, чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, що й стало підставою для висновку про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП.

За наведеного вище правового регулювання для притягнення військовозобов`язаного до адміністративної відповідальності у разі порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зокрема у випадку не проходження (відмови від проходження) ВЛК, орган (посадова особа) має встановити, чи в дійсності така особа не пройшла (відмовилася від проходження) ВЛК.

У спірному випадку, як зазначено третьою особою по справі в оскаржуваній постанові, підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності є те, що за результатом вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів встановлено, що ОСОБА_1 не пройшов (відмовився від проходження) ВЛК, чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Позивач ОСОБА_1 у позовній заяві заперечує як факт не проходження, так і факт відмови від проходження ВЛК. При цьому відповідач не надав суду належних доказів на підтвердження вказаних фактів, а саме як факту не проходження, так і факту відмови від проходження ВЛК.

Напроти, на підтвердження доводів про протиправність оскаржуваної постанови та в обґрунтування саме факту проходження ВЛК, а не відмови від проходження ВЛК, позивач надав копію висновку лікаря-психіатра ОСОБА_3 від 01.10.2025 року, який підписаний головою ВЛК ОСОБА_4 , та завірений печатками, згідно якого ОСОБА_1 має діагноз легка розумова відсталість, що підпадає під ст. 19 "б" графи II Розкладу хвороб (а.с. 14).

Також позивач у позовній заяві зазначає, що на даний час він ще не закінчив обстеження у інших лікарів і продовжує проходити ВЛК в установленому законом порядку. До того ж, позивач стверджує, що 29.09.2025 р. він підписав, як з`ясувалося пізніше, заяву на згоду щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, не усвідомлюючи на момент підписання її змісту в силу своєї вади здоров`я - легкої розумової відсталості і під психологічним впливом, довірившись працівнику ІНФОРМАЦІЯ_5 .

При цьому суд зазначає, що зміст самої оскаржуваної постанови від 29.09.2025 р. по справі про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам, передбаченим ст. 283 КУпАП, оскільки взагалі не містить ні дати скоєння, ні дати виявлення правопорушення, а також в постанові не повно викладено об`єктивну сторону адміністративного правопорушення: не зазначено в яких конкретно діях /бездіяльності/ це виразилось - у не проходженні ВЛК чи відмові від проходження ВЛК.

Також суд зазначає, що викладена в оскаржуваній постанові об`єктивна сторона правопорушення - порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (за порушення якого передбачається адміністративна відповідальність саме за ст. 210-1 КУпАП), не відповідає зазначеній в ній кваліфікації по ч.3 ст. 210 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил військового обліку, які врегульовані самостійними нормативними актами, тобто порушення вимог зазначених нормативних актів у постанові не містить у собі складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не надано належних та достатніх доказів не проходження чи відмови від проходження ВЛК позивачем.

Отже, відповідачем не доведено, що у діях позивача був наявний склад адміністративного правопорушення та наявна подія правопорушення.

Відповідач доводи позивача жодним чином не спростував, належних та беззаперечних доказів, які б підтверджували обґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідач не надав.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що спірна постанова №R103596 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210 КУпАП від 29.09.2025 року про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч.3 ст.210 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. 00 коп., винесена за відсутністю належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження події адміністративного правопорушення та наявності складу адміністративного правопорушення у діях позивача.

Інші доводи позивача є похідними та не впливають на висновки суду по суті справі.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Сукупність викладеного в цілому не дає можливості суду зробити висновок про обґрунтованість притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП.

У зв`язку з вищевикладеним, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Згідно із ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 605,60 грн. (а.с. 1), а тому вказану суму необхідно стягнути з відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 77, 90, 139, 241-246, 255, 286, 295, 297 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , третя особа - ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , про визнання протиправною та скасування постанови № R103596 від 29.09.2025 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову №R103596 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210 КУпАП від 29 вересня 2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.3 ст.210 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000 грн., провадження по справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 витрати, понесені на сплату судового збору, у розмірі 605 грн. 60 коп. (шістсот п`ять грн. шістдесят коп.).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП - НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 .

Третя особа: ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , адреса місця роботи: АДРЕСА_4 .

Суддя Л.П. Бабічева