Справа № 565/2440/25
Суддя: Демчина Т.Ю.
Дата ухвалення: 2025-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 565/2440/25
Провадження № 2-а/565/26/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2025 року м.Вараш

Вараський міський суд Рівненської області

під головуванням судді Демчини Т.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Алексейчик А.О.,

представника позивачки Зібрової М.О.,

представника відповідача Івашинюти І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Вараського міського суду Рівненської області у спрощеному провадженні з викликом сторін адміністративну справу за позовом адвоката Зібрової Мар`яни Олегівни в інтересах ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Адвокат Зіброва М.О. в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії 5АВ № 9971956 від 13.04.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що згідно з оскаржуваною постановою, 13.04.2025 вона керувала транспортним засобом марки «Ауді», н.з. НОМЕР_1 , та порушила швидкісний режим руху. Згідно з доводами позовної заяви, притягнення позивачки до адміністративної відповідальності здійснено безпідставно, оскільки 12.04.2025 нею було продано вищезазначений транспортний засіб та перереєстровано речові права на нього на нового власника ОСОБА_2 , якому автомобіль і було передано того ж дня. За кермом автомобіля 13.04.2025 ОСОБА_1 не перебувала, а тому накладення адміністративного стягнення на неї вважає безпідставним.

Ухвалою суду від 02.10.2025 позивачці поновлено строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення серії 5АВ № 9971956 від 13.04.2025 та відкрито у справі спрощене позовне провадження.

Ухвалою від 14.10.2025 у даній адміністративній справі проведено заміну відповідача Управління патрульної поліції в Рівненській області належним Департаментом патрульної поліції Національної поліції України.

У відзиві на позов представник відповідача заперечив проти задоволення вимог позову. За наведеними у відзиві обставинами, постанову у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 винесено в порядку ст.ст.14-2, 279-1 КУпАП, порушення швидкісного режиму руху автомобіля марки «Ауді», н.з. НОМЕР_1 , зафіксовано в автоматичному режимі, стягнення накладено на власника транспортного засобу як відповідальну особу. За положеннями цивільного законодавства, укладення договору купівлі-продажу автомобіля, без проведення у встановленому порядку його перереєстрації, не породжує переходу права власності на транспортний засіб. Відтак, ОСОБА_1 правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності як власника транспортного засобу, водій якого перевищив максимально допустиму швидкість, що зафіксовано в автоматичному режимі. Застосоване постановою по справі про адміністративне правопорушення серії 5АВ № 9971956 від 13.04.2025 до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу виконане, штраф сплачено платником ОСОБА_1 17.04.2025, що, на переконання представника відповідача, є підставою для залишення поданого в інтересах ОСОБА_1 позову без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення за оскарженням постанови про накладення адміністративного стягнення. ОСОБА_2 , який, як стверджується у позові, допустив порушення Правил дорожнього руху, за яке до адміністративної відповідальності притягнуто ОСОБА_1 , в порядку, встановленому ст.279-3 КУпАП, до органу поліції з відповідною заявою не звертався. Відтак, оскаржувана постанова, як зазначається у відзиві на позов, підлягає залишенню без змін, а позовні вимоги без задоволення.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилась, належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи. Її представник адвокат Зіброва М.О. під час розгляду справи вимоги позовної заяви підтримала в повному обсязі та з викладених у позовній заяві підстав просила позов задовольнити. Вона пояснила, що застосований до ОСОБА_1 оскаржуваною постановою штраф сплачувався не нею, а ОСОБА_2 , про існування постанови позивачка дізналась лише при зверненні до територіального сервісного центру для реєстрації договору купівлі-продажу іншого автомобіля у вересні 2025 року. Адвокат Зіброва М.О. наполягала на задоволенні позову, незважаючи на сплату іншою особою штрафу, таку свою позицію обґрунтовувала тим, що за положенням законодавства, у разі допущення ОСОБА_1 кількох порушень Правил дорожнього руху, їй доведеться підтверджувати право керування транспортними засобами шляхом складання додаткових іспитів, а тому її права порушуються самим фактом існування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії 5АВ №9971956 від 13.04.2025.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Івашинюта І.О. під час судового розгляду справи повністю підтримав доводи, наведені у відзиві. За позицією представника відповідача, орган поліції діяв в межах повноважень, на підставі та у спосіб, встановлений законом, при складенні постанови саме відносно ОСОБА_1 уповноважені особи органу поліції переконались, що на момент її винесення саме вона була зазначена власником транспортного засобу марки «Ауді», н.з. НОМЕР_1 , відтак, на підставі ст.ст.14-2, 279-1 КУпАП, саме на неї покладається відповідальність за вчинені порушення водіями цього транспортного засобу, зафіксовані в автоматичному режимі. ОСОБА_2 мав можливість звернутись до органу поліції з повідомленням про визнання ним факту вчинення адміністративного правопорушення у встановлені законом строки, і у такому випадку до постанови підлягали внесенню зміни у частині суб`єкта правопорушення. Проте таких дій ОСОБА_2 не вчинив. Правопорушення мало місце, застосований штраф на момент розгляду сплачений, а тому підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.

Заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідка, дослідивши надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до постанови серії 5АВ № 09971956 від 13.04.2025 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, 13.04.2025 о 03:17 год. на автомобільній дорозі М30 «Стрий Умань Дніпро Ізварине», 371 км + 527 м, зафіксовано транспортний засіб «Ауді А4», н.з. НОМЕР_1 , і особа, яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 31 км/год., чим порушила вимоги п.2.9 (б) Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.122 КУпАП. Цією постановою ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.

З договору купівлі-продажу транспортного засобу № 3245/2025/5274460 від 12.04.2025 вбачається, що ОСОБА_1 як продавець та ОСОБА_2 як покупець вчинили вказаний правочин щодо належного ОСОБА_1 транспортного засобу марки «Ауді А4», 2002 р.в., н.з. НОМЕР_1 , жовтого кольору, VIN-номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 . Згідно з п.п.2.1, 2.2 вказаного договору, передача транспортного засобу продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна, право власності на транспортний засіб переходить до покупця з моменту підписання даного договору. Зі змісту наданої суду копії вказаного договору вбачається її виготовлення з документу, сформованого у цифровому вигляді на вебпорталі «Дія».

Свідок ОСОБА_2 в суді показав, що вирішив придбати у ОСОБА_1 автомобіль «Ауді А4», 2002 р.в., н.з. НОМЕР_1 , що був виставлений у продаж. Домовившись про усі істотні умови договору, здійснивши розрахунки за придбання, з метою оформлення договору та перереєстрації транспортного засобу з ОСОБА_1 на ОСОБА_2 , вони використали електронний ресурс - застосунок «Дія», унсіши 12 квітня 2025 року до відповідних розділів усю необхідну інформацію та підписавши договір за допомогою електронних цифрових підписів, діючи при цьому за вказівками, що надавались у цій інформаційній системі. При оформленні такого правочину через застосунок «Дія», оформлення послуг договору купівлі-продажу та перереєстрації автомобіля на нового власника йдуть «в одному пакеті», тобто замовляються, обробляються та виконуються одночасно. Після оформлення у такий спосіб документів та проведення розрахунків, що здійснювалось також за допомогою електронних систем, ОСОБА_2 виїхав за автомобілем у місце його знаходження в Івано-Франківській області, де вказаний автомобіль уповноважені особи продавця йому передали. На цьому автомобілі 12.04.2025 він рухався до місця свого проживання у с.Широке Криворізького району Дніпропетровської області, використовуючи для руху у тому числі автомобільну дорогу М30 «Стрий Умань Дніпро Ізварине», приїхав до пункту призначення 13.04.2025 удень. Через кілька днів він оглянув власні електронні копії документів у застосунку «Дія», побачив, що відбулась автоматична перереєстрація вказаного автомобіля на нього, а також виявив у відповідному розділі наявність у нього несплаченого штрафу за порушення Правил дорожнього руху. Перейшовши за посиланням та ознайомившись з наявними документами, він виявив, що під час його руху на вказаному автомобілі, в автоматичному режимі було зафіксовано порушення ним швидкісного режиму, у зв`язку з цим до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. Він бачив, що у електронному примірнику відповідної постанови про застосування адміністративного стягнення зазначено ОСОБА_1 як особу, яка вчинила адміністративне правопорушення, проте не надав цій обставині уваги, оскільки договір купівлі-продажу автомобіля та його перереєстрація були проведені нещодавно, крім того, він розумів, що саме він керував цим автомобілем у дату та час, зазначені у постанові, відтак, саме на ньому лежить відповідальність за допущене порушення. Будучи обізнаним з наявністю пільги у 50 % у разі сплати штрафу протягом 10 днів з дати його накладення, 17 квітня 2025 року він сплатив 170,00 грн. за наявними у застосунку «Дія» реквізитами.

У підтвердження показань свідка ОСОБА_2 суду подано копію квитанції №PEN4308_0 від 17.04.2025, згідно з якою платник ОСОБА_2 сплатив 170,00 грн. на рахунок ГУК у Вінницькій області, призначення платежу: «*21081801;*5АВ;9971956;* ОСОБА_1 ». Сплата 17.04.2025 коштів у розмірі 170,00грн. у встановленому порядку як 50 % штрафу на виконання постанови серії 5АВ №09971956 від 13.04.2025 не оспорюється і представником відповідача Івашинютою І.О., який підтвердив надходження коштів та надав відомості з Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху про те, що оскаржувана постанова обліковується відповідачем як виконана.

Суду подано: результати автоматичної фіксації транспортного засобу у момент вчинення адміністративного правопорушення фотографії, на яких зафіксовано автомобіль «Ауді А4», н.з. НОМЕР_1 , та швидкість його руху у місці вимірювання, свідоцтво про повірку комплексу автоматичної фото/відеофіксації порушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху «Каскад» № 057-1120, яким проводилось вимірювання, сертифікат його відповідності та перевірки типу, експертний висновок щодо відповідності цього засобу вимогам нормативних документів.

На підставі наданих доказів суд встановив, що 13.04.2025 о 03:17 год. на автомобільній дорозі М30 «Стрий Умань Дніпро Ізварине», 371 км + 527 м, водій транспортного засобу «Ауді А4», н.з. НОМЕР_1 , перевищив встановлені обмеження швидкості руху на 31 км/год., чим порушив вимоги п.2.9 (б) Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Вчинення водієм вказаного транспортного засобу за вищезазначених обставин цього адміністративного правопорушення учасниками справи не оспорюється.

Оцінивши в сукупності надані письмові докази та показання свідка, суд встановив, що вищезазначене правопорушення вчинене ОСОБА_2 , який 13.04.2025 о 03:17 год. на автомобільній дорозі М30 «Стрий Умань Дніпро Ізварине», 371 км + 527 м, керував транспортним засобом «Ауді А4», н.з. НОМЕР_1 .

Зі змісту заяв сторін по суті справи та пояснень учасників судового розгляду судом встановлено, що у даній адміністративній справі спір виник саме стосовно питання, на кого за вищезазначених встановлених обставин повинна бути покладена адміністративна відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі. Вирішуючи вказаний спір, суд враховує наступне.

Відповідно до ст.14-2 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи. Ця відповідальна особа звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу.

Статтею 279-1 КУпАП передбачено, у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у ч.1 ст.14-2 цього Кодексу. Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Інформація про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), та винесені постанови про накладення адміністративного стягнення не пізніше наступного робочого дня з дня встановлення відповідальної особи, зазначеної у ч.1 ст.14-2 цього Кодексу, вноситься до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху. Постанова про накладення адміністративного стягнення, що не була виконана шляхом сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом десяти днів з дня її винесення, надсилається відповідальній особі, зазначеній у ч.1 ст.14-2 цього Кодексу, рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи).

Отже, за змістом вищезазначених норм, відповідальність за порушення водіями транспортних засобів, зареєстрованих в Україні, вимог Правил дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, адміністративна відповідальність покладається на власника цих транспортних засобів. Про складення оскаржуваної постанови серії 5АВ № 09971956 від 13.04.2025 на ОСОБА_1 не як на водія, а саме як на відповідальну особу власника транспортного засобу «Ауді А4», н.з. НОМЕР_1 , вказує і зміст наданої представником відповідача копії вищезазначеної постанови.

Зі змісту позовної заяви, копії договору купівлі-продажу автомобіля марки «Ауді А4», н.з. НОМЕР_1 ,, пояснень представника позивачки в судовому засіданні та показань свідка ОСОБА_2 судом встановлено, що договір купівлі-продажу цього транспортного засобу його попереднім власником (продавцем) ОСОБА_1 та новим власником (покупцем) ОСОБА_2 укладався 12 квітня 2025 року в електронному вигляді шляхом застосування відповідних можливостей вебпорталу електронних послуг «Дія». У такому ж порядку одночасно подавалась і заява про перереєстрацію цього автомобіля за новим власником.

Вказаний алгоритм, який покликаний спростити процедури оформлення реєстрації та перереєстрації в Україні транспортних засобів, зокрема, з використанням засобів електронного кабінету водія функціональної підсистеми єдиної інформаційної системи МВС або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг («Дія»), зокрема з використанням мобільного додатка Порталу «Дія», передбачений і Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 (з наступними змінами).

Так, згідно з п.8-1 вказаного Порядку, продаж транспортного засобу, який зареєстрований за фізичною особою та дохід від продажу якого відповідно до абз.1 п.173.2 ст.173 Податкового кодексу України не підлягає оподаткуванню, може здійснюватися за договором купівлі-продажу транспортних засобів, укладеним між фізичними особами в електронній формі засобами електронного кабінету водія (за технічної можливості) або Порталу Дія, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія ( Дія). Для оформлення договору фізичній особі, яка є власником транспортного засобу, та фізичній особі, яка виявила бажання його придбати, необхідно: авторизуватися в електронному кабінеті во дія або встановити мобільний додаток Порталу Дія (Дія) на електронному носії, критерії якого підтримують його використання, та пройти електронну ідентифікацію та автентифікацію; обрати послугу щодо продажу транспортного засобу в електронній формі.

Пунктом 8-2 вказаного Порядку встановлено, що функціональні можливості електронного кабінету водія та Порталу Дія, зокрема мобільного додатка Порталу Дія (Дія), за технічної можливості дозволяють відобразити відомості та/або замовити послуги, крім інших, державної реєстрації (перереєстрації). Для замовлення такої послуги власник (крім юридичних осіб) подає через електронний кабінет водія або засобами Порталу Дія, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія), відповідну заяву в електронній формі, зразок якої встановлюється МВС. У разі формування та подання заяви в електронній формі засобами Порталу Дія, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія), заповнення форм (полів) електронної заяви здійснюється автоматично, у тому числі з урахуванням відомостей, отриманих у порядку електронної інформаційної взаємодії з єдиною інформаційною системою МВС. Порядок електронної інформаційної взаємодії єдиної інформаційної системи МВС, Єдиного державного реєстру транспортних засобів МВС та Порталу Дія, зокрема структура та формат даних, що передаються та приймаються, затверджується МВС та Мінцифри. Оформлення заяви в електронній формі для замовлення послуги з державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів завершується накладенням кваліфікованого електронного підпису власника відповідно до Законів України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» та «Про електронні документи та електронний документообіг». За наявності технічної можливості щодо електронної інформаційної взаємодії між МВС та суб`єктами електронної взаємодії перевірка відповідних документів та/або відомостей, їх отримання за реєстрами, базами і банками даних проводиться автоматично засобами центральної підсистеми єдиної інформаційної системи МВС або системи електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів. Порядок формування та подання документів засобами електронного кабінету во дія та Порталу Дія, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія), а також порядок їх розгляду сервісними центрами МВС встановлюються МВС.

Як вбачається з письмової інформації Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях № 31/35/14/867-аз/08-2025-887-2025 від 23.09.2025, відповідно до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, автомобіль марки «Ауді А4», н.з. НОМЕР_1 , 13 квітня 2025 року з ОСОБА_1 був перереєстрований на іншу особу із укладенням договору купівлі-продажу через електронні сервіси та зовнішні ресурси.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 334 ЦК України передбачено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 05.04.2023 у справі № 911/1278/20, а також Верховного Суду, викладеними у постановах від 26.04.2023 у справі № 569/20334/21, 10.05.2023 у справі № 761/22937/18, критерієм віднесення речей до рухомих визначається можливість їх вільного переміщення у просторі. Автомобіль є рухомою річчю. За загальним правилом, право власності на рухому річ виникає з моменту передання майна. Винятком із загального правила про те, що право власності на рухому річ виникає з моменту передання майна, є вказівка в нормі закону чи в положеннях договору. За допомогою такого універсального регулятора приватних відносин як договір, його сторони можуть в договорі самі визначити момент виникнення права власності на рухому річ. Натомість правила ч.4 ст.334 ЦК України застосовуються до нерухомих речей. Положеннями ч.1 ст.334 ЦК України щодо переходу права власності на рухоме майно не передбачено в імперативному порядку, що право власності на таке рухоме майно переходить до набувача транспортного засобу з моменту здійснення його державної реєстрації. Право власності на рухоме майно переходить до набувача відповідно до умов укладеного договору, що узгоджується з принципом свободи договору відповідно до статей 6, 627, 628 ЦК України. Якщо договором не передбачено особливостей переходу права власності у конкретному випадку шляхом вчинення певних дій, воно переходить з моменту передання транспортного засобу.

З огляду на зміст ст.334 ЦК України, а також вищенаведені правові позиції, суд відхиляє доводи відзиву про те, що момент набуття новим власником ОСОБА_2 речового права на автомобіль марки «Ауді А4», н.з. НОМЕР_1 , пов`язаний з моментом перереєстрації цього автомобіля, та доходить висновку, що право власності на нього перейшло до ОСОБА_2 відповідно до положень п.2.2 укладеного з ОСОБА_1 договору купівлі-продажу - з моменту підписання даного договору, що, як встановлено з показань свідка ОСОБА_2 та письмових доказів, мало місце 12 квітня 2025 року.

Суд погоджується з доводами відзиву про добросовісну поведінку уповноважених осіб відповідача, якими здійснювалось провадження у справі про адміністративне правопорушення за фактом перевищення швидкості водієм автомобіля марки «Ауді А4», н.з. НОМЕР_1 , 13.04.2025 о 03:17 год. на автомобільній дорозі М30 «Стрий Умань Дніпро Ізварине», 371 км + 527 м, та припускає, що на момент складення постанови серії 5АВ № 09971956 від 13.04.2025, Єдиний державний реєстр транспортних засобів містив відомості про ОСОБА_1 як власника даного автомобіля, а процедура його перереєстрації на ОСОБА_2 мала місце того ж дня пізніше у часі.

Встановлені судом обставини вказують на те, що обидва процеси: перереєстрація транспортного засобу на нового власника у зв`язку з укладенням договору його купівлі-продажу та провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно власника транспортного засобу відбувались 13 квітня 2025 року паралельно, відповідні документи опрацьовувались різними підрозділами МВС з унесенням до електронних ресурсів даних. На це вказує також і встановлений з показань свідка ОСОБА_2 факт надходження повідомлення про накладене за цією постановою стягнення у виді штрафу саме йому, у той час як сама постанова містить відомості про ОСОБА_1 як відповідальну особу у розумінні ст.14-2 КУпАП.

Проте вищезазначені висновки суду про відсутність факту протиправних дій уповноважених осіб відповідача при здійсненні провадження у справі про адміністративне правопорушення не спростовують висновків суду про те, що перехід права власності на автомобіль марки «Ауді А4», н.з. НОМЕР_1 , мав місце 12 квітня 2025 року, у той час як вчинення правопорушення водієм цього автомобіля мало місце 13 квітня 2025 року, тобто пізніше.

Відповідно до ст.279-3 КУпАП, відповідальна особа, зазначена у ч.1 ст.14-2 цього Кодексу, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили: ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу; особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

У випадках звільнення відповідальної особи, зазначеної у ч.1 ст.14-2 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, від адміністративної відповідальності на підставі: абз.2 ч.1 цієї статті - винесена стосовно відповідальної особи, зазначеної у ч.1 ст.14-2 цього Кодексу, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності скасовується тим органом (посадовою особою), який її виніс; абз.3 ч.1 цієї статті - до винесеної постанови стосовно відповідальної особи, зазначеної у ч.1 ст.14-2 цього Кодексу, вносяться зміни щодо визначення суб`єктом правопорушення особи, яка фактично керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Судом встановлено, що в порядку ч.1 ст.279-3 КУпАП ОСОБА_2 до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання факту вчинення ним адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення його до адміністративної відповідальності не звертався. Разом з тим, 17.04.2025 він сплатив штраф, документ про сплату штрафу надійшов до органу поліції та внесений до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху. Фактично ОСОБА_2 визнав факт вчинення ним правопорушення, правомірність винесення постанови саме щодо нього, про що свідчить сплата ним штрафу за допущене правопорушення. Одночасно, як встановлено судом, зміни до постанови серії 5АВ № 09971956 від 13.04.2025 у частині суб`єкта правопорушення, уповноваженими особами відповідача не вносились через відсутність відповідного звернення.

Вирішуючи заявлені у позові вимоги про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії 5АВ № 9971956 від 13.04.2025, суд враховує, що порушень вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 13 від 13.01.2020 (з наступними змінами), чи іншої неправомірної поведінки уповноважених осіб відповідача судом не встановлено, його уповноважені особи діяли у межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством.

При цьому суд відхиляє доводи позовної заяви про те, що оскільки ОСОБА_1 не керувала вказаним автомобілем у момент події, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо неї є протиправним. Покладення відповідальності на власника транспортного засобу як відповідальну особу прямо застережене у ст.ст.14-2, 279-1 КУпАП, саме в такому порядку і діяли уповноважені особи відповідача.

Суд встановив, що правопорушення мало місце, накладене за нього стягнення відповідає вимогам закону, застосований штраф порушником сплачений до бюджету. За таких обставин, скасування оскаржуваної постанови як протиправної призведе до залишення встановленого порушення Правил дорожнього руху без реагування, уникнення винною особою відповідальності та створить умови для повернення з бюджету сплаченого штрафу.

Разом з тим, відповідно до ст.3 ЦК України, однією із загальних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Суд дійшов висновку, що 12 квітня 2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладаючи договір купівлі-продажу транспортного засобу марки «Ауді А4», н.з. НОМЕР_1 , в електронному вигляді та одночасно подавши заявку на проведення перереєстрації транспортного засобу на нового власника, вчинили усі залежні від них, необхідні та достатні дії для реалізації своїх прав. Натомість час на обробку відомостей та внесення змін до державних реєстрів, результат такої обробки, швидкість оновлення електронних відомостей від їх волі не залежали. За таких обставин, покладення на ОСОБА_1 відповідальності за вчинене правопорушення як на відповідальну особу власника транспортного засобу, відомості про зміну якого на момент винесення оскаржуваної постанови до відповідних реєстрів внесені не були, не відповідає засадам справедливості.

Частиною 9 ст.15 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340 затверджено Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, яке згідно з його п.1 є обов`язковим для всіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та громадян України, іноземних громадян та осіб без громадянства. Пунктом 21 вказаного Положення передбачено, що посвідчення водія видається після складення особою у територіальному сервісному центрі МВС іспитів, передбачених його п.18. З приписів п.25-1 вказаного Положення вбачається, що обмін посвідчення водія, виданого особі вперше, після закінчення строку його дії проводиться без складення іспитів за умови вчинення особою протягом двох років з дня видачі такого посвідчення не більше двох адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та невчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України. Натомість у разі вчинення особою протягом двох років з дня видачі вперше посвідчення водія трьох і більше адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху або визнання особи винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України, без застосування до неї позбавлення права на керування транспортними засобами, обмін такого посвідчення здійснюється зі складенням теоретичного та практичного іспитів у територіальному сервісному центрі МВС.

З огляду на зміст норм вищезазначеного Положення, суд дійшов висновку, що незважаючи на сплату ОСОБА_2 штрафу за постановою по справі про адміністративне правопорушення серії 5АВ № 9971956 від 13.04.2025, винесеною щодо ОСОБА_1 , права позивачки існуванням вказаної постанови порушуються, оскільки створюють умови для виникнення у неї в майбутньому додаткових обов`язків зі складання іспитів за відсутності обґрунтованих підстав. При цьому покладення на позивачку наслідків недосконалості алгоритмів автоматизованих систем, а також відсутності у підзаконних нормативно-правових актах відповідних норм для корегування їх роботи є неправомірним, оскільки вказані обставини від її волі не залежали. Не залежала від неї і поведінка ОСОБА_2 , який в порядку ч.1 ст.279-3 КУпАП не звернувся до органу поліції з відповідною заявою про згоду на притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист зазначеними у ч.1 ст.5 КАС України способами. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Тлумачення змісту вищезазначеної статті надано Європейським судом з прав людини у низці рішень, зокрема: у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України», де зазначено, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом; у рішенні по справі «Дорани проти Ірландії», де указано, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права; у рішенні від 17.07.2008 по справі «Каіч та інші проти Хорватії» відображено, що обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту, позаяк протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

У постанові від 24.09.2019 у справі № 819/1420/15 Верховний Суд зазначив, що право особи звернутися до суду з самостійно визначеними позовними вимогами узгоджується з обов`язком суду здійснити розгляд справи в межах таких вимог. Вихід за межі позову можливий у виняткових випадках, зокрема, коли повний та ефективний захист прав, свобод та інтересів неможливий у заявлений позивачем спосіб. Такий вихід за межі позовних вимог має бути пов`язаний із захистом саме тих прав, свобод та інтересів, щодо яких подана позовна заява.

Установлюючи правило, що суд розглядає адміністративну справу в межах позовних вимог, ця норма встановлює виняток у вигляді можливості у суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного та повного захисту прав, свобод, інтересів людини, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин (сторін чи третіх осіб), про захист яких вони просять, від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (постанови Верховного Суду від 18.05.2018 у справі № 826/6965/14, від 27.11.2018 у справі № 807/997/16, від 15.07.2019 у справі № 804/14556/15, від 20.11.2019 у справі № 826/9457/18, від 22.11.2019 у справі №815/4392/15, від 23.12.2019 у справі № 815/3145/15, від 07.02.2020 у справі № 826/11086/18, від 05.05.2020 у справі № 1340/4044/18, від 23.06.2020 у справі № 820/1545/16, від 06.08.2020 у справі № 805/3147/16-а).

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що спосіб захисту прав та інтересів має бути належним, зокрема ефективним, тобто призводити у конкретному спорі до того результату, на який спрямована мета позивача, - до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Застосування способу захисту має бути об`єктивно виправданим і обґрунтованим, тобто залежати як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання, оспорення та спричинених відповідними діяннями наслідків (постанова від 29.11.2023 у справі № 513/879/19).

Водночас, невідповідність чи неповна відповідність позовних вимог належному способу захисту не може бути підставою для відмови в позові з формальних підстав, якщо прагнення позивача не викликає сумніву, а позовні вимоги можуть бути витлумачені відповідно до належного способу захисту прав, і якщо таке тлумачення не призводить до порушення процесуальних прав відповідача (зокрема, щодо подання заперечень, надання відповідних доказів тощо). Близькі за змістом висновки сформульовані у постановах Верховного Суду від 19.04.2023 у справі № 904/7803/21, від 20.09.2023 у справі № 910/3453/22, від 01.11.2023 у справі № 910/7987/22.

Не вбачаючи підстав для визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії 5АВ № 9971956 від 13.04.2025, винесеною щодо ОСОБА_1 , проте встановивши фактичні обставини, за яких були відсутні підстави для покладення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення на попереднього власника транспортного засобу ОСОБА_1 , а також беручи до уваги, що оскаржувана постанова порушує права позивачки, незважаючи на сплату іншою особою штрафу, суд приходить до висновку, що ефективним способом захисту прав позивачки у даному випадку є внесення змін до оскаржуваної постанови у частині зазначення суб`єкта вчинення правопорушення, зокрема, зазначення таким суб`єктом у оскаржуваній постанові ОСОБА_2 замість ОСОБА_1 .

При цьому, виходячи зі змісту ст.293 КУпАП та ч.3 ст.286 КАС України, у суду відсутні повноваження ухвалити рішення про внесення змін до оскаржуваної постанови у частині зазначення порушника. Вказаними нормами передбачене лише право суду змінити за наявності підстав захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи, що ОСОБА_2 , сплативши винесений оскаржуваною постановою штраф, фактично визнав, що правопорушення було допущене саме ним, погодився з винесеною постановою та виконав її, беручи до уваги, що виконавши вимогу ст.279-3 КУпАП сплатити штраф, він не виконав вимогу щодо звернення до органу поліції із заявою про визнання факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також беручи до уваги позицію відповідача у даному спорі, суд дійшов висновку, що відповідача слід зобов`язати внести зміни до оскаржуваної постанови у відповідності до вимог ст.279-3 КУпАП.

З огляду на положення ст.139 КАС України, суд вважає, що судові витрати у справі слід покласти на обидві сторони у рівних частках.

Беручи до уваги викладене, керуючись ст.ст.5, 9, 77, 139, 242, 244-246, 286 КАС України, суд

у х в а л и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов`язати Департамент патрульної поліції Національної поліції України внести зміни до постанови серії 5АВ № 9971956 від 13 квітня 2025 року про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, у частині визначення суб`єкта правопорушення, зазначивши суб`єктом правопорушення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 302,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, , місцезнаходження: 03048, м.Київ, вул.Федора Ернста, 3.

Повне судове рішення складене 05 грудня 2025 року.

Головуючий суддя Т.Ю.Демчина