Справа № 520/3086/25
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2025-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Супрун Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 р. Справа № 520/3086/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Катунова В.В. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Київської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2025, по справі № 520/3086/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне підприємство "K.I.T. LTD"

до Київської митниці Державної митної служби України

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "K.I.T. LTD" звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості № UA100430/2024/000022/2 від 14.10.2024;

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Київської митниці про коригування митної вартості № UA100430/2024/000022/2 від 14.10.2024

Відповідач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про ненадання судом першої інстанції оцінки доводам відповідача, що надані до митного оформлення документи для підтвердження митної вартості містили розбіжності, а також в них відсутні всі відомості, необхідні для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом.

На підставі п. 3 ч. 1ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, 28.02.2023 між ТОВ ВКП «K.I.T. LTD» (Покупець) та HAI VUONG CO., LTD (Продавець) укладено контракт № 2802.

Відповідно до пункту 1.1 контракту № 2802 Продавець зобов`язується протягом строку дії цього Контракту поставляти, а Покупець приймати і оплачувати продукцію, яка далі йменується Товар, в асортименті, по найменуванню, в кількості (об`ємах), відповідно до якості, за ціною, з вказівкою загальної суми поставки і на умовах, згідно з інвойсом, який підписується Сторонами по кожній партії Товару, що поставляється.

Так, за змістом пункту 1.2 контракту № 2802 інвойс є невід`ємною частиною контракту.

Відповідно до пункту 3.1 контракту № 2802 ціна товару вказується в інвойсі і виражається в доларах США.

Згідно з пунктом 3.2 контракту № 2802 ціна товару визначається на умовах CIF Constanta на основі діючих правил Інкотермс-2010. Умови поставки можуть змінюватись, що буде обумовлено в інвойсах на кожну окрему партію товару.

За змістом пункту 4.1 контракту № 2802 умови оплати передоплата.

Згідно з проформою інвойсу (Invoice proformа) від 27.06.2024 товар - філе риби морожене. Загальна вартість товарів - 103 500,00 доларів США. Умови поставки CIF Constanta, Romania. Умови оплати -- передоплата у розмірі 20%, решта після отримання оригіналів документів по прибуттю контейнера.

Відповідно до інвойса (Commercial invoice) № HV40516 від 10.07.2024 загальна вартість товарів складає 103500,00 доларів США, передоплата - 20700,00 доларів США, залишок суми до оплати - 82800,00 доларів США. Умови поставки - CIF Constanta, Romania.

14.10.2024 позивачем було подано митну декларацію, яка була прийнята митним органом з присвоєнням їй номера № 24UA60U2 (надалі за текстом - МД № 24UA60U2) для митного оформлення (випуску) товарів, які було поставлено згідно Контракту.

Відповідно до граф 20, 22, 23, 42 МД № 24UA60U2 загальна вартість товару складає 103 500,00 доларів США, курс валюти 41,1891 грн на 1 долар США, поставка відбувалася на умовах CIF Constanta, Romania.

Згідно з графою 12 МД № 24UA60U2 митна вартість становить 4303071,85 грн..

Так, до поданої МД № 24UA60U2 на підтвердження заявленої митної вартості товару митному органу позивачем було подано такі документи: сертифікат якості (Certificate of quality) від 14.07.2024; рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № HV40516 від 10.07.2024; коносамент (Bill of lading) № 92 від 14.07.2024; автотранспортна накладна (Road consignment note) № 171083 від 08.10.2024; сертифікат про походження товару (Certificate of origin) № 40900572 від 26.07.2024; платіжне доручення № 34 від 12.07.2024; платіжне доручення № 46 від 02.10.2024; документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 0810-3 від 08.10.2024; страховий поліс № S1-008-24/24/04.PA/HD/0000680 від 12.07.2024; контракт № 2802 від 28.02.2023; договір про надання послуг митного брокера № 07-12-22 від 07.12.2022; договір (контракт) про перевезення № 230620 від 23.06.2020; інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом «єдиного вікна» з використанням електронних засобів передачі інформації (в якості відомостей про документ зазначається ідентифікатор справи, зґенерований інформаційною системою та переданий декларанту в автоматичному режимі) № 11991782 від 10.10.2024; копія митної декларації країни відправлення № 24ROCT1900F40086KS від 08.10.2024.

За результатами розгляду поданої МД № 24UA60U2 та доданих до неї документів позивачу від відповідача надійшов Запит (повідомлення) від 14.10.2024, в якому Київська митниця посилаючись на те, що декларантом до митного оформлення не надано всіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товарів та документи не містять достовірних і об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, повідомила про необхідність надання наступних додаткових документів протягом 10 календарних для підтвердження заявленої митної вартості товарів (за наявності): бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; договір із третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення. Декларант за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої митної вартості.

14.10.2024 відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA100430/2024/000022/2, відповідно до якого застосовано другорядний (резервний) метод для визначення митної вартості товарів.

На підставі зазначеного Рішення відповідачем було винесено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №/2024/000178 (далі Картка відмови №/2024/000178), згідно з якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів.

Також позивач скориставшись правом, передбаченим частиною 8 статті 55 МК України, надіслав відповідачу листа б/н від 31.12.2024 про надання додаткових документів за митною декларацією № 24UA60U2, до якого були додані такі документи: договір з перевезення вантажів автомобільним транспортом № 010919 від 01.09.2019, укладений між ТОВ «ОЛИМП А.С.» та ТОВ «Транспортна компанія «АВТО АССЕДО»; додаткова угода № 1 від 02.04.2024 до договору № 010919 від 01.09.2019; рахунок-фактура № СФ-0002059 від 31.10.2024; акт № ОУ-02059 здачі-прийняття робіт; проформа Інвойс № 24187ART-HV від 27.06.2024; бланк платіжного документа № 34 від 12.07.2024 (з підписом та печаткою директора); бланк платіжного документа № 46 від 02.10.2024 (з підписом та печаткою директора). Також у цьому листі позивачем стосовно розбіжностей у вартості товару, зазначеної у страховому полісі від 12.07.2024 № S1-008-24/24/04.РА/НD/0000680 та інвойсі № HV40516 від 10.07.2024, пояснив, що товар був застрахований не за вартістю товару, а за загальною торговою вартістю товару, тобто вартістю, за якою вантажі такого роду та властивості можуть бути продані за біржовою чи ринковою ціною.

Листом від 06.01.2025 № 7.8-2/15-02/13/269 відповідач повідомив, що підстави для скасування рішення про коригування митної вартості від 14.10.2024 №/2024/000022/2 відсутні.

Не погодившись із рішеннями про коригування митної вартості, позивач звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідачем не надано до суду належних та достатніх доказів правомірності винесеного рішення про коригування митної вартості товарів.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України).

Статтею 264 Митного кодексу України встановлено, що відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта; орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом; у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно із ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Частинами 4, 5 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно із п. п. 5, 6, 7 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. Декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ч.ч. 1, 2 ст. 52 Митного кодексу України).

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.

Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу, за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно із ч. 4 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Частинами 1, 2 статті 53 Митного кодексу України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно із ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях (ч. ч. 3, 4 ст. 64 Митного кодексу України).

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості, митний орган зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного Кодексу України.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Крім того, системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у ст. 53 МК України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному, з урахуванням вимог митного законодавства щодо необхідності проведення процедури митних консультацій.

При цьому, слід враховувати, що ст. 53 МК України, якою врегульовано порядок підтвердження декларантом заявленої митної вартості та її перевірки митницею, не містить жодних вимог щодо необхідності додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20.02.2018 по справі № 809/1884/16.

Надаючи оцінку правомірності рішення про коригування митної вартості товарів від № UA100430/2024/000022/2 від 14.10.2024 р колегія суддів зазначає наступне.

Стосовно доводів відповідача стосовно того, що надана позивачем довідка про транспортні витрати від 08.10.2024 № 0810-3, не може вважатися належним документом, оскільки вона не є первинним документом у розумінні ч. 2 ст. 9 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а згідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України платникам податків забороняється формування показників митних декларації на підставі даних, не підтверджених первинними документами, регістрами бухгалтерського обліку, фінансової звітності, колегія суддів зазначає, що на підтвердження транспортних витрат позивачем до митної декларації були також подані такі документи: коносамент (Bill of lading) № 92 від 14.07.2024; автотранспортна накладна (Road consignment note) № 171083 від 08.10.2024; договір (контракт) про перевезення № 230620 від 23.06.2020.

Крім того, колегія суддів зазначає, що Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Стосовно доводів відповідача щодо того, що в страховому полісі від 12.07.2024 № S1-008-24/24/04.PA/HD/0000680 вказана сума 113850,00 доларів США, а в інвойсі № HV40516 від 10.07.2024 вартість вантажу становить 103500,00 доларів США, колегія суддів зазначає, що зі змісту страхового полісу від 12.07.2024 № S1-008-24/24/04.PA/HD/0000680 страхова сума становить 110% від вартості товару, який страхується, тобто 113850,00 доларів США, атому з огляду на те, що вартість товару відповідно до наданих позивачем документів складає 103500,00 доларів США, то 110% від цієї суми буде 113 850,00 доларів США.

Стосовно доводів відповідача про те, що надані платіжні документи від 12.07.2024 № 34 та від 02.10.2024 № 46 не можуть бути взяті до уваги у якості банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, оскільки згідно з нормами Закону України від 21.06.2018 № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції», Положення про здійснення операцій із валютними цінностями, затвердженого Постановою правління НБУ від 02.01.2019 № 2, для здійснення платіжної операції з переказу іноземної валюти використовується платіжна інструкція в іноземній валюті, проте до митного оформлення надані платіжні доручення, колегія суддів зазначає, що відповідно до пунктів 6 та 7 Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затверджене постановою Правління Національного банку України № 216 від 28.07.2008 (далі Положення № 216) ініціатор має право оформити платіжну інструкцію в іноземній валюті або банківських металах в електронній або паперовій формі. Форма та порядок надання платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах визначаються умовами договору про надання платіжних послуг між користувачем і надавачем платіжної послуги. Надавач платіжних послуг здійснює обслуговування користувачів на підставі відповідних договорів і своїх внутрішніх документів з питань здійснення безготівкових розрахунків. Пунктом 14 Положення № 216 визначено перелік обов`язкових реквізитів, які має містити платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах.

Тому, з огляду на те, що надані позивачем платіжні доручення містять усі обов`язкові реквізити, передбачені Положенням № 216, та те, що вказані доручення були виконані банком, вони є належними доказами, які підтверджують митну вартість товару.

Доводи відповідача стосовно відсутні платіжних документів, які б підтверджували здійснену оплату за товар, колегія суддів відхиляє, оскільки позивачем разом з митною декларацією було надано платіжне доручення № 34 від 12.07.2024 про сплату 20700,00 доларів США (20 % від загальної вартості товару у розмірі 103500,00 доларів США) та платіжне доручення № 46 від 02.10.2024 про сплату 82 800,00 доларів США (80 % від загальної вартості товару у розмірі 103 500,00 доларів США).

Стосовно доводів відповідача про ненадання усіх документів, які підтверджують транспорті витрати, колегія суддів зазначає, що на підтвердження понесених позивачем транспортних витрат були надані такі документи: коносамент (Bill of lading) № 92 від 14.07.2024; автотранспортна накладна (Road consignment note) № 171083 від 08.10.2024; договір (контракт) про перевезення № 230620 від 23.06.2020; довідка про транспортні витрати № 0810-3 від 08.10.2024.

Крім того, позивачем було додатково надано договір з перевезення вантажів автомобільним транспортом № 010919 від 01.09.2019, укладений між ТОВ «ОЛИМП А.С.» (експедитор, з яким позивач уклав договір № 230620 від 23.06.2020 щодо транспортно-експедиторського обслуговування) та ТОВ «Транспортна компанія «АВТО АССЕДО» (перевізник); додаткову угоду № 1 від 02.04.2024 до договору № 010919 від 01.09.2019; рахунок-фактуру № СФ-0002059 від 31.10.2024; акт № ОУ-02059 здачі-прийняття робіт.

Відповідно до підпункту 2.1.1 пункту 2.1. договору № 230620, укладеного між позивачем та ТОВ «ОЛИМП А.С.» відповідно до цього договору Експедитор зобов`язується організувати перевезення вантажів Замовника на умовах, узгоджених сторонами, а також надавати інші послуги Замовнику за згодою Сторін.

За змістом п.п. 2.2.1-2.2.2 п. 2.2 договору № 230620 Експедитор має право укладати договори й інші угоди з транспортними, експедиторськими та іншими організаціями виконання своїх зобов`язань за цим договором; проводити розрахунки з портами, транспортними, експедиторськими та іншими організаціями виконання своїх зобов`язань за цим договором.

На виконання своїх зобов`язань за договором № 230620 ТОВ «ОЛИМП А.С.» було укладено договір з перевезення вантажів автомобільним транспортом № 010919 від 01.09.2019 з ТОВ «Транспортна компанія «АВТО АССЕДО», яке і зазначене в наданій позивачем разом з митною декларацією автотранспортній накладній (Road consignment note) № 171083 від 08.10.2024.

Доводи стосовно страхового полісу від 12.07.2024 № S1-008-24/24/04.PA/HD/0000680 та посилання відповідача на те, що умовами договору № 010919 передбачено страхування колегія суддів зазначає, що зі змісту страхового полісу № S1-008-24/24/04.PA/HD/0000680 від 12.07.2024 вбачається, що страхувальником виступає продавець товару - HAI COMPANY LIMITED. При цьому зі змісту контракту № 2802 вбачається, що поставка товару відбувається на умовах CIF Constanta, Romania.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до положеннями Інкотермс-2010 термін CIF (Cost Insurance and Freight (… named port of destination)), (Вартість страхування і фрахт (… назва порту призначення)) означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний оплатити втрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення, але ризик втрати чи ушкодження товару, як і будь-які додаткові витрати, що виникають після відвантаження товару, переходять з продавця на покупця. Водночас за умовами терміну CIF на продавця покладається також обов`язок придбання морського страхування на користь покупця проти ризику втрати і ушкодження товару під час перевезення, отже з огляду на зазначене, в силу норм частини 10 статті 58 МК України, вартість страхування вже включена в ціну товару.

Отже, у ході судового розгляду не знайшли підтвердження висновки відповідача щодо наявності обґрунтованих сумнівів у правильності визначення позивачем митної вартості товару.

Натомість, позивач під час митного оформлення надав необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем не обґрунтовано наявності розбіжностей або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, у зв`язку з чим оскаржуване рішення відповідача є неправомірним та підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що оскаржувані рішення є протиправними та підлягають скасуванню, а позов задоволенню.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 по справі № 520/3086/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов З.Г. Подобайло