Справа № 522/26303/25
Суддя: Ковтун Ю. І.
Дата ухвалення: 2025-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/624/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючої - судді Ковтун Ю.І.,

за участі секретаря Лахматової С.В.,

представника позивача Казбекова В.Е.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представник відповідача адвоката Шепітка Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України,

ВСТАНОВИВ:

04.12.2025 Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, в якому просить: затримати громадянина рф ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців по 02.06.2026 з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України. Відповідно до вимог абзацу 9 ч. 1 ст. 371 КАС України допустити негайне виконання рішення суду.

Позовна заява обґрунтована тим, що 02.12.2025 за адресою: вул. 28 Лінія, 5, с.Молодіжне, Одеський район, Одеська область співробітниками УКР ГУНП в Одеській області було виявлено особу, який назвався громадянином рф ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив правила перебування іноземців в Україні, а саме: проживання на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні та доставлено до ГУ ДМС в Одеській області за адресою: м. Одеса, вул. Тараса Кузьміна, 33. Під час здійснення перевірки щодо законності перебування в Україні громадянина рф на установчі дані ОСОБА_1 , зі слів прибув до України у 2021 році поза пунктами пропуску. Під час перебування в Україні тимчасово проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Дозволений строк перебування на території України у громадянина рф ОСОБА_1 , закінчився, відповідач перебуває на території України - незаконно. ГУ ДМС в Одеській області встановлено, що відповідач, на території України знаходиться не законно, постійного зареєстрованого місця проживання та законного джерела існування немає. На момент виявлення відповідач не мав дійсного паспортного документа, або документа, який дає право на виїзд з України, відсутні документи на проживання в Україні. Відповідач не може бути працевлаштований, та мати законного, постійного джерела доходів згідно чинного законодавства, не зможе забезпечувати власні потреби, через що, з метою отримання грошових коштів, може вчиняти злочини проти власності, чим завдати істотної шкоди охоронюваним інтересам держави та окремих громадян. 02.12.2025 за порушення правил перебування іноземців в Україні стосовно відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення від 02.12.2025 серії ПР МОД № 012554 за ч. 2 ст. 203 КУпАП та постановою про накладення адміністративного стягнення від 02.12.2025 серії ПН МОД № 012651, відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 5100,00 гривень. Штраф відповідачем добровільно не сплачено. Враховуючи те, що у відповідача відсутні документи, що посвідчують особу та дають право на виїзд з України в силу вимоги ч. 8 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» примусове повернення до нього не застосовувалося. 02.12.2025 ГУ ДМС в Одеській області прийнято рішення № 000655 про примусове видворення відповідача з України. Інформація щодо оскарження відповідачем рішення ГУ ДМС в Одеській області від 02.12.2025 про примусове видворення за межі території України в матеріалах справи відсутня. Відповідач немає жодної з обставин, на підставі яких, відповідно до статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» він не може бути примусово видворений за межі території України.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2025 року позовну заяву Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків до 05.12.2025.

Недоліки, зазначені в ухвалі Приморського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2025 року позивачем усунуто.

Ухвалою суду від 05.12.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

05.12.2025 на адресу суду від представник відповідача адвоката Шепітка Г.І. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зокрема зазначив, що 03.12.2025 представником ОСОБА_1 , адвокатом Шепітком Г.І., подано до Приморського районного суду м. Одеси позовну заяву до ГУ ДМС України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення від 02.12.2025 № 000655 про примусове видворення з України. Зазначив, що ОСОБА_1 прибув в Україну у серпні 2021 року, перетнувши кордон поза пунктами пропуску, оскільки тікав від політичного переслідування в російській федерації. Майже одразу після прибуття він був затриманий у зв`язку з міжнародним розшуком, ініційованим самою рф. 02 грудня 2021 року Офіс Генерального прокурора ухвалив рішення про його екстрадицію, хоча на той момент ОСОБА_1 подавав заяву про надання статусу біженця, але будучи юридично необізнаним подав не за встановленим законом зразком, через що вона не була розглянута по суті. 09 лютого 2022 року Офісом Генерального прокурора було санкціоновано фактичну передачу ОСОБА_3 рф, однак виконання цього рішення було відтерміновано, оскільки він повторно звернувся із заявою про надання статусу біженця вже за встановленою формою. У своїх зверненнях ОСОБА_1 прямо зазначав, що переслідування щодо нього у рф має політичний та етнічний характер, а кримінальні справи сфабриковані. Розгляд вказаної заяви було зупинено через повномасштабне вторгнення рф. Незважаючи на повномасштабне вторгнення рф, екстрадиційна процедура щодо ОСОБА_1 по сьогоднішній день формально триває, і він перебуває під контролем Одеської обласної прокуратури. Фактично за логікою «до відновлення дипломатичних стосунків». Заява відповідача про надання статусу біженця від 17.02.2022 досі не розглянута по суті, через що 06.10.2025 він звернувся до ГУ ДМС України в Одеській області із заявою-анкетою від 02.10.2025, встановленого зразка, про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Під час затримання оперативні співробітники примо зазначали, що його планують включити до «обмінного фонду» та видати до рф. Позивач безпідставно стверджує, що у відповідача відсутні обставини, які відповідно до ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» унеможливлюють його примусове видворення. У випадку відповідача наявні всі зазначені ризики. Вік зазнавав переслідування в рф через політичні переконання та українське етнічне походження, що вже саме по собі створює загрозу його життю та свободі. Примусове видворення відповідача суперечитиме вимогам ст. 31 Закону №3773-VІ, принципу невислання та гарантіям статей 2, 3 і 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначив, що позивачу достеменно відомі усі дані про особу відповідача, а саме його прізвище, ім`я, по батькові, день, місяць та рік народження, відомості про громадянство, постійне місце проживання, тобто особа відповідача є ідентифікованою, що підтверджується у тому числі протоколами у справах про адміністративне правопорушення, та постановами про адміністративне правопорушення, що винесені по відношенню до відповідача, а також довідкою про звільнення серії ХАР №04719, яка також була надана позивачу для ознайомлення. ОСОБА_1 протягом усього часу перебування на території України вчиняв дії щодо легалізації свого положення в Україні шляхом звернення до компетентних органів міграційної служби України, що не відбулось в тому числі через незалежні від відповідача обставини, які пов`язані із введенням воєнного стану та зупинення строків надання адміністративних послуг та видачі документів дозвільного характеру постановою Кабінету Міністрів України №165 від 28.02.2022. Водночас, відповідач постійно проживає в Україні в тому числі й з початку повномасштабного вторгнення рф, засуджує агресію та активно надає допомогу українським військовим. Зазначене свідчить й про наявність у відповідача тривалих та міцних соціальних зв`язків на території України, оскільки він має постійне місце проживання, фактичну сім`ю, легальні джерела існування, відкриту проукраїнську позицію, а також про вжиття ним активних заходів щодо легалізації свого перебування на території України. У свою чергу з боку позивача не надано достатніх, належних та допустимих доказів щодо переховування відповідача від працівників територіальних управлінь ДМС України та/або правоохоронних органів. Також відсутні належні та допустимі докази того, що відповідач не йде на співпрацю із органами державної влади України та відмовляється співпрацювати під час процедури його ідентифікації чи легалізації статусу. З урахуванням вищенаведених обставин, а також вид, тривалість, наслідки і спосіб застосування такого заходу як поміщення до Пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства у порівнянні з іншими варіантами, такими як взяття на поруки підприємством, установою чи організацією, зобов`язання внести заставу, що передбачено частиною першою статті 289 КАС України, вочевидь є непропорційним застосування такого крайнього та суворого заходу до відповідача як обмеження волі. Вважають, що позовні вимоги ГУ ДМС України в Одеській області задоволенню не підлягають.

Також представником відповідача адвокатом Шепітком Г.І. суду надано заяву про готовність взяти на поруку відповідно до ч. 5 ст. 289 КАС України, в якій просить застосувати до ОСОБА_1 положення ч. 5 ст. 289 КАС України та передати його на поруки адвокатського бюро «Григорія Шепітка», ідентифікаційний код юридичної особи 44998446.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позов та просив його задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 , який приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, проти задоволення позову заперечував. Суду пояснив, що на територію України він прибув в серпні 2021 року перетнувши кордон пішки через Республіку Білорусь рятуючи власне життя. В Україні проживає за адресою: АДРЕСА_1 з цивільною дружиною. З 2022 по теперішній час вчиняв дії щодо легалізації свого становища, відновив своє свідоцтво про народження, подавав заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Пояснив, що він народився в Україні та має намір отримати громадянство України. Щодо обвинувачення за вчинення злочинів за ст. 172 та 210.1 КК російської федерації наголосив на тому, що такі є неправдивими, вказав, що незаконною банківською діяльністю не займався, він не є кримінальним авторитетом.

Представник відповідача адвокат Шепітко Г.І. у судовому засіданні позов не визнав з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та додатково зазначив, що відповідач неодноразово звертався із заявами про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Він є етнічним українцем, розмовляє українською мовою, його батьки також українці. Проте, враховуючи обставини повномасштабного вторгнення російської федерації відповідач не може реалізувати своє право на отримання українського громадянства.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що 02.12.2025 за адресою: вул. 28 Лінія, 5, с. Молодіжне, Одеський район, Одеська область співробітниками УКР ГУНП в Одеській області було виявлено особу, який назвався громадянином рф ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 та останнього було доставлено до ГУ ДМС в Одеській області за адресою: м. Одеса, вул. Тараса Кузьміна, 33.

В результаті проведеної перевірки, щодо законності перебування на території України встановлено, що громадянин рф ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , за слів прибув до України у 2021 році поза пунктами пропуску. Під час перебування в Україні тимчасово проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

02.12.2025 о 13.38 годині, відповідача громадянина рф ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано відповідно до протоколу про адміністративне затримання № МОД 000346 відповідно до ч. 2 ст. 263 КУпАП з метою з`ясування обставин правопорушення, встановлення особи порушника.

За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що виразилося у проживанні на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні співробітниками ГУ ДМС України в Одеській області 02.12.2025 відносно відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення серія та номер ПР МОД 012554.

Постановою про накладення адміністративного стягнення від 02.12.2025 серія та номер ПН МОД 012651 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 гривень за порушення законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме проживання на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні.

02.12.2025 ГУ ДМС України в Одеській області прийнято рішення № 000655 про примусове видворення з України громадянина рф ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

02.12.2025 ГУ ДМС України в Одеській області прийнято рішення про поміщення громадянина рф ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України з метою ідентифікації або для забезпечення примусового видворення.

Судом установлено, що 03.12.2025 ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду міста Одеси з позовною заявою до Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ДМС України в Одеській області № 000655 від 02.12.2025 про примусове видворення громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також з матеріалів справи слідує, що згідно з довідкою про звільнення Серія ХАР № 04719 від 15.09.2021 ОСОБА_1 відбував покарання в установах Державної кримінальної виконавчої служби України на підставі ухвали від 11.09.2021 Кременецького р/с Тернопільської області з 10.09.2021 по 15.09.2021 звільнений з державної установи «Харківський слідчий ізолятор» на підставі ухвали від 15.09.2022 Жовтневого р/с м.Харкова про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання строком на 2 місяці, тобто до 15.11.2022 і прямує до місця проживання АДРЕСА_2 .

Відповідно до листа ДУ «Чортківська установа виконання покарань (№26)» від 06.02.2025 № 505 повідомлено, що в період з 15.09.2021 по 21.02.2022 ОСОБА_1 перебував під вартою в державній установі «Чортківська установа виконання покарань (№26)» 21.02.2022 ОСОБА_1 вибув до державної установи «Харківський слідчий ізолятор» на підставі постанови офісу Генерального прокурора про екстрадицію від 02.12.2021.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси від 01 вересня 2025 року у справі № 522/15829/22 задоволено клопотання керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси Плотицького О.М. про продовження строку дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України стосовно ОСОБА_1 .

Продовжено строк дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, покладених на ОСОБА_1 ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 28.11.2022, строком на 2 (два) місяці.

Також ухвалою слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси від 30 жовтня 2025 року у справі № 522/15829/22 задоволено клопотання керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси Плотицького О.М. про продовження строку дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України стосовно ОСОБА_1 . Продовжено строк дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, покладених на ОСОБА_1 ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 28.11.2022, строком на 2 (два) місяці.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України №3773-VI від 22 вересня 2011 року «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі Закон №3773-VI).

За приписами частини першої статті 26 Закону №3773-VI іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Частиною восьмою статті 26 Закону №3773-VI передбачено, що примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», а так само не може бути застосовано до осіб, які не мають документів, що посвідчують особу та дають право на виїзд з України (такі іноземці та особи без громадянства затримуються у встановленому законом порядку з метою ідентифікації, документування та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або примусового видворення відповідно до цього Закону).

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.30 Закону №3773-VI центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

Рішення про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства може бути оскаржено в порядку, передбаченому законом.

Згідно ч.3 ст.30 Закону №3773-VI центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення суду має право розміщувати іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою (ч.4 ст.30 Закону №3773-VI).

Відповідно до ч.1 ст.289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України;

2) затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією;

4) зобов`язання внести заставу.

Строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але загальний строк затримання не повинен перевищувати вісімнадцять місяців. (ч.11 ст.289 КАС України)

З аналізу вказаних норм у їх сукупності слідує, що щодо іноземця, стосовно якого прийнято рішення про примусове видворення, може бути застосований такий захід як затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України.

Верховний Суд у постанові від 24.05.2023р. по справі №296/8455/22 зазначив, що за наявності перелічених статтею 289 КАС України умов, існує правова можливість здійснити затримання іноземця як з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, так і лише для забезпечення видворення за межі території України, як досягнення самостійної мети без необхідності ідентифікації. Але в будь-якому випадку повинна існувати така умова як примусове видворення.

В даному випадку, Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області прийнято рішення № 000655 від 02 грудня 2025 року, яким передбачено примусове видворення з України громадянина рф ОСОБА_1 .

В свою чергу, судом установлено, що у ОСОБА_1 відсутній дійсний паспортний документ, що дає право на виїзд з України.

Зазначені обставини, у відповідності до п.1 ч.1 ст.289 КАС України, є підставою для застосування до іноземця такого заходу як затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України.

Щодо заперечень сторони відповідача, які обґрунтовані наявністю обставин, що унеможливлюють його примусове видворення, суд наголошує, що у даній справі судом не розглядається питання видворення відповідача, а лише вирішується питання про затримання громадянина російської федерації з метою його ідентифікації та/або для забезпечення примусового видворення строком на 6 місяців. Саме рішення про видворення відповідача у даному адміністративному провадженні не є предметом судового розгляду.

При цьому, як станом на час звернення до суду, так і на час розгляду даної справи, рішення про примусове видворення є чинним, його дія судом не зупинена.

Щодо посилання сторони відповідача на звернення за захистом в Україні, суд враховує, що у матеріалах справи наявні заяви-анкети ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 15.02.2022, 17.02.2022 та від 02.10.2025, проте довідка про звернення за захистом в Україні видана Центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, у відповідності до вимог Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", а також рішення за результатами розгляду заяв про визнання особою, яка потребує додаткового захисту в Україні - відсутні.

Правовий аналіз норм матеріального та процесуального права щодо вирішення питання про затримання іноземця або особи без громадянства, стосовно якої прийнято рішення про примусове видворення, вказує на те, що порушення особою законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства у випадку, коли немає документів, які посвідчують особу, та відсутність документів, що свідчать про законне перебування на території України, є підставою для затримання особи з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з території України з поміщенням до ПТПІ, які незаконно перебувають на території України.

При вирішенні даного спору суд також враховує, що взяття на поруки підприємством, установою чи організацією є неможливим через нелегальне перебування відповідача на території України та відсутність факту законного перебування в трудових стосунках з підприємством, установою чи організацією, діяльність яких проводиться відповідно до вимог чинного законодавства.

Крім того, системний аналіз визначених в частині першій статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України заходів зумовлює висновок про те, що такий вибір здійснюється на розсуд центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Службою безпеки України про що й подається відповідна позовна заява до суду.

При цьому, у відповідності до ст. 289 Кодексу адміністративного судочинства України, не передбачає можливості зміни заходу в ході розгляду справи за клопотанням відповідача та/або представника відповідача. Відтак, у задоволенні клопотання представника відповідача - адвоката Шепітка Г.І. щодо взяття громадянина російської федерації ОСОБА_1 на поруки слід відмовити.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ГУ ДМС України в Одеській області та їх задоволення.

Керуючись Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 2, 5, 7-9, 72-79, 90, 241, 242, 243, 246, 250, 255, 289 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, задовольнити.

Затримати громадянина російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців по 02.06.2026 з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Юлія КОВТУН