Справа № 320/3066/23
Суддя: Марич Є.В.
Дата ухвалення: 2025-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2025 року № 320/3066/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Марич Є.В., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ТОВ "Є-300: МИ ЛЮБИМО ТВАРИН" до ГУ ДПС у м. Києві, ДПС України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось ТОВ "Є-300: МИ ЛЮБИМО ТВАРИН" з позовом до Державної податкової служби України, в якому просив суд визнати протиправними дії ДПС України щодо внесення змін до реєстру платників єдиного податку та зобов`язати ДПС України відобразити інформацію щодо реєстрації позивача як платника єдиного податку 3 групи єдиного податку спрощеної системи оподаткування, за ставкою 2% з 03.05.2022р., шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

16.02.2023р. ухвалою суду вказану позовну заяву відповідно залишено без руху через невідповідність останньої вимогам ч. 5 ст. 160 КАС України, визначено позивачу строк усунення недоліків позовної заяви та запропоновано спосіб їх усунення, шляхом надання уточненої позовної заяви із правильним зазначенням відповідачів і конкретизацією позовних вимог до кожного з відповідачів, а також копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості учасників справи.

Ухвалою суду від 24.02.2023р. продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви ТОВ "Є-300: МИ ЛЮБИМО ТВАРИН".

На виконання наведених ухвал позивачем надано до суду уточнену позовну заяву з визначенням відповідачами Головного управління ДПС у м. Києві та ДПС України, при цьому заявлено позовні вимоги, згідно яких позивач просить суд:

- визнати протиправними дії ГУ ДПС у м. Києві щодо внесення змін до реєстру платників єдиного податку стосовно реєстрації з 04.05.2022р. позивача, як платника єдиного податку ІІІ групи єдиного податку спрощеної системи оподаткування, за ставкою 2%;

- зобов`язати ДПС України відобразити інформацію щодо реєстрації позивача як платника єдиного податку ІІІ групи єдиного податку спрощеної системи оподаткування, за ставкою 2% з 03.05.2022р., шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Ухвалою суду провадження у справі відкрито.

Від відповідачів надійшли відзиви на адміністративний позов, відповідно до яких відповідачі просять відмовити в задоволенні позовних вимог з підстави їх необґрунтованості.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

ТОВ «Є-300: МИ ЛЮБИМО ТВАРИН» () подано заяву до ДПС України від 03.05.2022р. № про застосування спрощеної системи оподаткування третьої групи за ставкою 2 відсотки доходу, статус документа - документ оброблено.

За результатами розгляду поданої заяви ТОВ «Є-300: МИ ЛЮБИМО ТВАРИН» зареєстровано платником єдиного податку третьої групи за ставкою 2 відсотки з 04.05.2022р.

Не погоджуючись із реєстрацією Товариства саме 04.05.2022р., а не датою подання заяви - 03.05.2022р., позивач звернувся до суду із даним позовом.

Щодо спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Відповідно до пп. 9.8 п. 9 підрозділу 8 Розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02.12.2010р. за № 2755-VI (зі змінами доповненнями), суб?єкт господарювання вважається платником єдиного податку третьої групи за ставкою 2 відсотки:

- з 1 квітня 2022 року - у разі подання заяви до 1 квітня 2022 року;

- з наступного робочого дня після подання заяви - у разі подання заяви починаючи з 1 квітня 2022 року.

Зареєстровані в установленому законом порядку суб?єкти господарювання (новостворені), які протягом 10 днів з дня державної реєстрації подали заяву про обрання спрощеної системи оподаткування з урахуванням особливостей оподаткування, встановлених цим пунктом, вважаються платниками єдиного податку третьої групи з дня їх державної реєстрації. Обов?язкові відомості, які повинні бути зазначені в заяві визначено п. 298.3 ст. 298 ПК України.

Відтак, на думку суду, зареєструвавши позивача платником єдиного податку третьої групи за ставкою 2 відсотки саме з 04.05.2022р. згідно його заяви від 03.05.2022р., відповідач діяв у правових межах , визначених приписами пп. 9.8 п. 9 підрозділу 8 Розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України.

Разом з тим, суд враховує, що згідно пп. 5.1 п. 5 заяви від 03.05.2022р. № , позивач з власної ініціативи просив контролюючий орган перевести його на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності саме з 04.05.2022р.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частинами першою і другою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай безпосередніх індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Порушення прав та інтересів слід відрізняти від порушень закону. Підставою звернення до суду є протиправні рішення (дії чи бездіяльність), які порушують права (свободи чи інтереси) конкретної особи. Саме лише порушення закону, яке не призводить до порушення прав особи, не дає підстав для задоволення позову такої особи. Позови "в інтересах законності" не мають на меті захист порушених суб`єктивних прав, а тому в таких справах не може бути реалізовано завдання адміністративного судочинства.

Конституційний Суд України у підпункті 3.6 пункту 3 Рішення від 01 грудня 2004 року N 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес)) зазначив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" має один і той же зміст. У вказаній справі Конституційний Суд України виснував, що поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено право особи, права та свободи якої було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушених прав та бути адекватним наявним обставинам.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 4 КАС України позивач - це, зокрема, особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду.

Отже, обраний позивачем спосіб захисту має бути спрямований на відновлення порушених прав і захист законних інтересів, і у випадку задоволення судом його вимог, прийняте судом рішення повинно мати наслідком відновлення тих прав, за захистом яких позивач і звернувся до суду.

Натомість, доводи позивача щодо порушення відповідачами його прав оскаржуваними діями, які не підтверджені наявними у справі доказами, натомість спростовані встановленими судом обставинами, не можуть бути належним та допустимим доказом порушення прав позивача.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Європейський суд з прав людини у пункті 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» зазначив, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

З встановлених судом обставин слідує, що оскаржуваними діями відповідачів права позивача не порушено.

Наведений висновок суду доводами позивача, підтверджених наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами, не спростовано.

Враховуючи викладене, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. У задоволенні ТОВ "Є-300: МИ ЛЮБИМО ТВАРИН" до ГУ ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Марич Є.В.