Справа № 440/420/25
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2025-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/420/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ясиновського І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Заступника керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України, Північно-Східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства до Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Полтавського окружного адміністративного суду надійшов позов Заступника керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України, Північно-Східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства до Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області, відповідно до якої просив:

визнати протиправною бездіяльність Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області щодо невинесення на розгляд сесії ради подання Північно-Східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 21.11.2023 №804-ВС-23 з прийняттям рішення про віднесення земель до самозалісених у порядку, визначеному ч. ч. 2, 3, 5 ст. 57-1 Земельного кодексу України.

зобов`язати Коломацьку сільську раду Полтавського району Полтавської області розглянути на сесії Коломацької сільської ради подання Північно-Східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 21.11.2023 №804-ВС-23 та прийняти за результатами розгляду рішення про віднесення земель до самозалісених у порядку, визначеному ч. ч. 2, 3, 5 ст. 57-1 Земельного кодексу України.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на даний час по суті подання уповноваженого органу не розглянуто та рішення з питань віднесення земельної ділянки до самозалісеної не прийнято, чим допущено триваючу бездіяльність. Крім того, віднесення земельної ділянки до самозалісеної не позбавляє права комунальної власності на таку земельну ділянку, не змінює категорію та цільове призначення земельної ділянки, а лише приводить у відповідність відомості Державного земельного кадастру до фактичної обстановки та визначає вид угідь земельної ділянки.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 29 липня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та провадження у справі відкрито. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

05 лютого 2025 року до суду надійшли додаткові пояснення представника Північно-Східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства, відповідно до якого наголошено, що Північно-Східне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства, повідомляє, що кошторисом на 2024 та 2025 роки по КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки», виключно з якого здійснюється оплата судового збору, коштів для цього збору не передбачено. На адресу Державного агентства лісових ресурсів України направлений лист від 12.09.2024 № 04-21/186-24 з проханням збільшення кошторисних призначень по зазначеному КЕКВ. У відповіді Держлісагентства, оформленій листом від 01.11.2024 № 05-29/6276-24, зазанчено про те, що збільшення фінансування по КПКВК 2709010 «Керівництво та управління у сфері лісового господарства» по КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» не передбачено. Перерозподіл коштів в межах затверджених асигнувань для збільшення КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» для оплати сум судового збору в межах необхідних позовів для забезпечення виконання ч.3 п.2 ст.57-1 ЗКУ є неможливим по причині відсутності вільних коштів по КЕКВ 2210 та 2240, які були використані на самі необхідні потреби установи /а.с. 133-135/.

12 лютого 2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що в діях відповідача відсутні ознаки протиправної бездіяльності Коломацької сільської ради. Коломацькою сільською радою вживаються заходи (з`ясування, які саме земельні ділянки просить управління віднести до самозаліснених земельних ділянок; створення комісії для обстеження вказаних земельних ділянок; обстеження земельних ділянок на предмет їх ймовірного самозаліснення; з`ясування факту чи не перебувають вказані ділянки у постійному користуванні державних чи комунальних підприємств) задля належного винесення проекту рішення на засідання сесії сільської ради та належного розгляду клопотання Північно-східного міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства на сесії сільської ради з прийняттям рішення про віднесення земель до самозалісених у відповідності до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Не вчинення вказаних вище заходів відповідачем унеможливлює прийняття на сесії Коломацької сільської ради рішення про віднесення земельних ділянок, перерахованих у поданні Північно-східного міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства до переліку самозаліснених земельних ділянок. Саме подання Північно-східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства щодо прийняття рішення про віднесення земель до самозалісених не могло бути розглянуто сесією Коломацької сільської ради, оскільки вказане подання містило перелік земельних ділянок, які Північно-східне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства пропонувало раді віднести до переліку самозаліснених земельних ділянок, проте для вирішення цього питання сільській раді необхідно було створити комісію по обстеженню та проведенню інвентаризації земельних ділянок, які можливо віднести до самозаліснених та яка б провела інвентаризацію таких земельних ділянок, склала б відповідні акти про їх самозаліснення і лише після таких заходів змогла б вирішити питання про віднесення, вказаних у поданні земельних ділянок, до переліку самозаліснених земельних ділянок. Без вчинення вказаних заходів Коломацька сільська рада Полтавського району Полтавської області відповідно до Земельного кодексу України не в змозі була б прийняти рішення про віднесення, вказаних у поданні земельних ділянок, до переліку самозаліснених земельних ділянок /а.с. 137-140/.

17 лютого 2025 року до суду надійшли додаткові пояснення Державного агентства лісових ресурсів України /а.с. 147-149/.

17 лютого 2025 року до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої представник Полтавської окружної прокуратури, наполягаючи на раніше наведених аргументах, просив задовольнити позов /а.с. 161-168/.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Статтею 258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За відсутності клопотань сторін про розгляд справи у відкритому судовому засіданні чи за правилами загального позовного провадження, зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

Північно-Східним міжрегіональним управлінням лісового та мисливського господарства до Коломацької сільської територіальної громади скеровано подання щодо віднесення земельних ділянок до самозалісених від 21.11.2023 № 804-ВС-23, згідно з яким за матеріалами ВО «Укрдержліспроект» про потенційно самозалісені земельні ділянки на території Коломацької сільської територіальної громади Полтавського району Полтавської області виявлено 57 самозалісених ділянок площею 161,832 га. До вказаного подання додано інформацію про місце розташування цих самозалісених ділянок (у форматі файлів *geojson), перелік ідентифікованих самозалісених ділянок, схему розташування земельної ділянки /а.с. 35-38/.

Коломацька сільська рада поінформувала Північно-Східне МУЛМГ листом від 23.09.2024 № 02.1.1-40/587 про те, що на території ради ідентифіковано земельні ділянки, які самозаліснились, зауваживши, що у 2024 році у бюджеті сільської ради не заплановано кошти на виготовлення будь-якої технічної документації /а.с. 44-46/.

На лист окружної прокуратури від 13.09.2024 №55-75-13961вих-24 виконавчим комітетом Коломацької сільської ради надано відповідь від 01.10.2024 №02.1.1-40/600, згідно якої Північно-Східне МУЛМГ зверталося до Коломацької сільської територіальної громади із клопотанням, на яке виконавчим комітетом Коломацької сільської ради надано відповідь 23.09.2024 №02.1.1-40/587 щодо «проведення ідентифікації земельних ділянок, які самозаліснились», та відсутності у бюджеті на 2024 рік коштів на виготовлення будь-якої технічної землевпорядної документації /а.с. 39-43/.

Також, додатково на лист окружної прокуратури від 28.11.2024 №55-75-18007ВИХ-24 виконавчим комітетом Коломацької сільської ради листом від 10.12.2024 №02.1.1-40/855 інформовано прокуратуру, що в кінці грудня 2024 року Коломацькою сільською радою планується проведення чергової сесії, на якому буде вирішено питання «Про створення комісії для вивчення можливості віднесення земельних ділянок до самозалісених на території Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області» /а.с. 48--52/.

Відповідно до проекту рішень до тридцять восьмої сесії сільської ради восьмого скликання, розміщеного за посиланням: https ://kolomacka-gromada.gov.ua/docs/1862600/, у порядку денному зазначено п. 32 - «Про створення комісії для вивчення можливості віднесення земельних ділянок до самозаліснених на території Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області».

Отже, до цього часу на сесію Коломацької сільської ради не виносилось питання про віднесення вказаних земельних ділянок до самозалісених та внесення даних до Державного земельного кадастру як про самозалісені ділянки.

В порушення вимог ст. 57-1 Земельного кодексу України розгляд вище вказаного подання на сесії Коломацької сільської ради не відбувся.

Отже, рішення сесії щодо віднесення земельних ділянок площею 161,832 га до самозалісених не приймалось.

Таким чином, фактично відмовлено уповноваженому органу у його поданні без винесення на розгляд сесії, як того вимагає Земельний кодекс України.

Разом з тим, у Списку осіб, які брали участь у нараді заступника начальника облвійськадміністрацїї 27 липня 2023 року з питань «Про забезпечення виконання Указів Президента України від 07.06.2021 №228/2021 «Про деякі заходи щодо збереження та відтворення лісів» та від 29.09.2022 №675/2022 «Про введення в дію рішення РНБО України від 29.09.2022 «Про охорону, захист, використання та відтворення лісів України в особливий період» зазначено голову Коломацької сільської територіальної громади ОСОБА_1 /а.с. 57-65/.

Вважаючи вказану бездіяльність протиправною, виконувач обов`язків керівника Полтавської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України, Північно-Східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду звернувся до суду з даним позовом задля захисту інтересів держави.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Частинами другою та третьою статті 1 Лісового кодексу України (далі - ЛК України) визначено, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцем розташування виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Відповідно частини дванадцятої статті 1 ЛК України самозалісена ділянка - це земельна ділянка будь-якої категорії земель (крім земель лісогосподарського призначення, природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення) площею понад 0,5 гектара, вкрита частково чи повністю лісовою рослинністю, залісення якої відбулося природним шляхом.

Згідно зі статтею 7 ЛК України ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи.

Указом Президента України "Про деякі заходи щодо збереження та відтворення лісів" №228/2021 від 07.06.2021 (далі - Указ), з метою збереження лісового фонду України, належного захисту і відтворення лісів, створення сприятливих умов для ведення лісового господарства на засадах сталого розвитку з урахуванням природних та економічних умов, забезпечення прав громадян на безпечне довкілля започатковано з 2021 року реалізацію екологічної ініціативи "Масштабне залісення України". З цією метою Кабінету Міністрів України велено:

1) розробити у двомісячний строк та внести на розгляд Верховної Ради України законопроект щодо удосконалення системи охорони, захисту і відтворення лісів, у тому числі самосійних, стимулювання лісорозведення, збереження та відновлення природних екосистем;

2) розробити та затвердити державну цільову програму "Масштабне залісення України", спрямовану на розв`язання проблемних питань лісовпорядкування, насамперед щодо охорони, захисту, використання та відтворення лісів;

3) ужити в установленому порядку заходів щодо:

- реформування лісового господарства, у тому числі удосконалення системи управління державними лісогосподарськими підприємствами;

- ідентифікації самозалісених та придатних для створення лісів земельних ділянок державної та комунальної форм власності з метою їх подальшого використання для досягнення оптимальної лісистості України;

- забезпечення належного фінансування у 2022 році та наступних роках заходів з охорони, захисту, використання та відтворення лісів;

- запровадження механізмів залучення інвестицій для відновлення лісів та лісорозведення.

20.06.2022 прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо збереження лісів" (далі - Закон №2321-IX), набрав чинності 10.07.2022.

Цим Законом, зокрема, доповнено главу 11 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) статтею 57-1 такого змісту: "1. Самозалісена ділянка - це земельна ділянка будь-якої категорії земель (крім земель лісогосподарського призначення, природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення) площею понад 0,5 гектара, вкрита частково чи повністю лісовою рослинністю, залісення якої відбулося природним шляхом. 2. Віднесення земельної ділянки приватної власності до самозалісеної ділянки здійснюється її власником, а щодо земельних ділянок державної та комунальної власності - органом, який здійснює розпорядження нею. Віднесення земельної ділянки, що перебуває у користуванні, заставі, до самозалісеної ділянки здійснюється за погодженням із землекористувачем, заставодержателем. Рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування щодо віднесення земельної ділянки до самозалісеної ділянки приймається за поданням відповідного територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства. 3. Віднесення земельної ділянки до самозалісеної ділянки здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про належність всіх її угідь до угідь самозалісеної ділянки. Земельна ділянка вважається самозалісеною ділянкою з дня внесення зазначених відомостей до Державного земельного кадастру. 4. Віднесення земельної ділянки, сформованої як об`єкт цивільних прав, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, до самозалісеної ділянки здійснюється без розроблення документації із землеустрою. 5. Віднесення земельної ділянки, несформованої як об`єкт цивільних прав, а також земельної ділянки, сформованої як об`єкт цивільних прав, але відомості про яку не внесені до Державного земельного кадастру, до самозалісеної ділянки здійснюється відповідно до документації із землеустрою, на підставі якої відомості про земельну ділянку вносяться до Державного земельного кадастру".

Крім того, з метою реалізації вказаної норми, частину четверту статті 21 Закону України "Про Державний земельний кадастр" доповнено абзацом четвертим, яким передбаченого, що відомості про угіддя земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі заяви органу місцевого самоврядування, який відповідно до статті 122 ЗК України приймає рішення про передачу земельних ділянок комунальної власності у власність, - щодо зміни угідь на угіддя самозалісеної.

Також внесено відповідні доповнення і до статті 184 ЗК України, за змістом яких "визначення самозалісених ділянок" віднесено до змісту землеустрою.

Цим же Законом внесено доповнення в частину першу статті 36 Закону України "Про землеустрій", і відповідно до такого доповнення "ґрунтові, геоботанічні та інші обстеження земель при здійсненні землеустрою проводяться з метою отримання інформації про якісний стан земель, а також для виявлення самозалісених ділянок, земель, що зазнають впливу водної та вітрової ерозії, підтоплення, радіоактивного та хімічного забруднення, інших негативних явищ".

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 розділу II "Прикінцеві положення" Закону №2321-IX, Кабінету Міністрів України велено у шестимісячний строк з дня набрання чинності цим Законом забезпечити проведення інвентаризації самозалісених ділянок та вжити заходів із забезпечення ведення лісового господарства на таких ділянках.

Кабінет Міністрів України на реалізацію зазначеної функції окремого нормативно-правового акту не приймав.

Відповідно до частини четвертої статті 21 Закону України від 07.07.2011 № 3613-VI "Про Державний земельний кадастр" відомості про угіддя земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі заяви власника земельної ділянки або за рішенням органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, який, відповідно до статті 22 Земельного кодексу України приймає рішення про передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність, - щодо зміни угідь на угіддя самозалісеної ділянки.

Водночас, введено новий вид у підгрупах угідь Класифікації видів земельних угідь (КВЗУ): "005.05. Самозаліснені землі", які включають самозаліснені території будь-якої категорії земель (крім земель лісогосподарського призначення, природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення) площею понад 0,5 гектара, вкриті частково чи повністю лісовою рослинністю, залісення яких відбулося природним шляхом.

Відповідно до статей 13, 16 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією, а забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обов`язком держави.

Отже, у спірних правовідносинах органом, уповноваженим державною здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, з урахуванням статей 57-1, 122 ЗК України та частини четвертої статті 21 Закону України "Про державний земельний кадастр", є Коломацька сільська рада.

Крім того, слід зазначити, що наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 29.09.2022 № 404 затверджено Положення про міжрегіональні управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України.

Міжрегіональні управління лісового та мисливського господарства (далі - Управління) підпорядковуються - Держлісагентству та є його територіальними органами.

Управління та його посадові особи в межах своїх повноважень мають право:

- залучати до виконання окремих робіт, участі у вивченні окремих питань вчених і фахівців, спеціалістів органів виконавчої влади, підприємств, установ, організацій (за погодженням з їх керівниками), представників інститутів громадянського суспільства; - одержувати в установленому законодавством порядку для здійснення покладених на них функцій інформацію, документи і матеріали від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності та їх посадових осіб, а також громадян та їх об`єднань інформацію, документи і матеріали, необхідні для виконання покладених на них завдань;

- проводити у випадках, встановлених законом, фотографування, звукозапис, кіно- і відеозйомку як допоміжний засіб для запобігання порушенням у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, а також у галузі мисливського господарства та полювання.

Отже, міська рада є уповноваженою особою щодо ухвалення рішення у спірних правовідносинах, а алгоритм віднесення заліснених земельних ділянок до самозалісених передбачає: ідентифікацію самозалісених земельних ділянок за допомогою картографічних матеріалів і натурних обстежень; направлення подання органом центральної виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства до територіальної громади; віднесення заліснених земельних ділянок до категорії самозалісених органом місцевого самоврядування; прийняття рішення про передачу самозалісених ділянок до лісового фонду лісокористувачів або створення спеціального підрозділу територіальними громадами для забезпечення ведення лісового господарства на цих землях.

Полтавською окружною прокуратурою встановлено, що Північно-Східним МУЛМГ до Коломацької сільської територіальної громади скеровано подання щодо віднесення земельних ділянок до самозалісених від 21.11.2023 № 804-ВС-23, згідно з яким за матеріалами ВО «Укрдержліспроект» про потенційно самозалісені земельні ділянки на території Коломацької сільської територіальної громади Полтавського району Полтавської області виявлено 57 самозалісених ділянок площею 161,832 га. До вказаного подання додано інформацію про місце розташування цих самозалісених ділянок (у форматі файлів *geojson), перелік ідентифікованих самозалісених ділянок, схему розташування земельної ділянки /а.с. 35-38/.

Коломацька сільська рада поінформувала Північно-Східне МУЛМГ листом від 23.09.2024 № 02.1.1-40/587 про те, що на території ради ідентифіковано земельні ділянки, які самозаліснились, зауваживши, що у 2024 році у бюджеті сільської ради не заплановано кошти на виготовлення будь-якої технічної документації /а.с. 44-46/.

Згідно з положеннями статті 122 ЗК України Коломацька сільська рада є органом місцевого самоврядування, який уповноважений розпоряджатися землями комунальної власності в її адміністративних межах, зокрема приймати рішення про віднесення земельних ділянок до самозалісених земель.

Відповідно до частини п`ятої статті 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок - не рідше ніж один раз на місяць. Сесії ради проводяться гласно із забезпеченням права кожного бути присутнім на них, крім випадків, передбачених законодавством (частина сімнадцять статті 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Судом встановлено, що подання Північно-Східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства до Коломацької сільської ради скеровано щодо віднесення земельних ділянок до самозалісених від 21.11.2023 № 804-ВС-23 належним чином розглянуто не було.

Відповідно до частин першої - третьої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Результати поіменного голосування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". На офіційному веб-сайті ради розміщуються в день голосування і зберігаються протягом необмеженого строку всі результати поіменних голосувань. Результати поіменного голосування є невід`ємною частиною протоколу сесії ради.

Приписами частини десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Отже, розгляд та вирішення питання про віднесення або про відмову у віднесенні земельних ділянок до самозалісених ділянок за поданням відповідного територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, приймається органом місцевого самоврядування виключно на пленарному засіданні сільської, селищної, міської ради у формі рішення та не може оформлятися листами у відповідь на подання.

З урахуванням викладеного, подання Північно-Східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства, яке скеровано до Коломацької сільської ради, щодо віднесення земельних ділянок до самозалісених від 21.11.2023 № 804-ВС-23, мало бути винесено на розгляд та обговорення Коломацької сільської ради у пленарному засіданні з прийняттям рішення про віднесення земельної ділянки до самозалісених чи про відмову у віднесенні земельної ділянки до самозалісених з зазначенням конкретних причин та обставин, що відповідачем у межах цих правовідносин вчинено не було.

За правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 09.04.2018 у справі № П/9901/137/18 (800/426/17), під протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Наведений правовий висновок у подальшому підтримано Верховним Судом, зокрема, у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №342/158/17.

Стосовно права прокурора звернутися до суду в інтересах держави у випадку бездіяльності органу державної влади, суд зазначає наступне.

Конституція України визначає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках (пункт третій частини першої статті 131-1).

Конституційний Суд України у Рішенні від 05 червня 2019 року № 4-р(II)/2019 роз`яснив, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.

Відповідно до частини третьої статті 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Частина третя статті 23 Закону № 1697-VII визначає виключні випадки представництва прокурором інтересів держави в суді:

- у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Велика Палата Верховного Суду у пунктах 37-39, 45 постанови від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 сформулювала загальні умови для звернення прокурора замість органу державної влади (орган місцевого самоврядування), який не здійснює свої відповідні повноваження для захисту інтересів держави:

- прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу;

- бездіяльність означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк;

- звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону № 1697-VII, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення;

- невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо;

- прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону № 1697-VII, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Звернення прокурора до суду в інтересах держави в адміністративній справі, якщо компетентний орган не здійснює або неналежним чином здійснює захист цих інтересів, узгоджується з принципами верховенства права, викладеними у Рекомендації CM/Rec (2012) 11 Ради Європи «Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції» (The role of public prosecutors outside the criminal justice system Recommendation CM/Rec(2012)11 adopted by the Committee of Ministers of the Council of Europe on 19 September 2012 and explanatory memorandum), які допускають участь прокурора у судових провадженнях поза межами кримінального процесу, якщо це необхідно для захисту суспільних інтересів і не порушує права сторін.

«Інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99).

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 30 січня 2019 року у справі № 826/2793/18 та від 06 лютого 2019 року у справі № 810/3046/17 визначила «інтерес держави» як важливої для значної кількості фізичних і юридичних осіб потреби, які відповідно до законодавчо встановленої компетенції забезпечуються суб`єктами публічної адміністрації.

Пред`являючи позов у цій справі, Прокурор зазначив, що Коломацька сільська рада не розглянула і не прийняла рішення за поданням про віднесення земельних ділянок до самозалісених, а Держлісагентство та Північно-Східне МУЛМГ на запит Полтавської окружної прокуратури повідомили, що не планують звертатися до суду для примусового спонукання ради виконати вимоги законодавства. При цьому зазначені органи виконавчої влади не заперечили проти реалізації Прокурором повноважень, передбачених частиною третьою статті 23 Закону № 1697-VII, для забезпечення належного судового захисту інтересів держави у сфері охорони довкілля.

У випадках, коли уповноважений орган державної влади фактично не вживає заходів судового захисту, прокурор на підставі частини третьої статті 23 Закону № 1697-VII та частини четвертої статті 53 КАС України набуває право на звернення до суду в інтересах держави з метою відновлення порушених прав та інтересів.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

У справі, що розглядається, Прокурор обґрунтував наявність підстав для представництва інтересів держави відповідно до частини третьої статті 23 Закону № 1697-VII, вказавши на бездіяльність Держлісагентства та Північно-Східне МУЛМГ, які не звертаються до суду з позовом до органу місцевого самоврядування з метою забезпечення реалізації вимог частини третьої статті 57-1 ЗК України. Позовна заява Прокурора містить посилання на норми законодавства, докази листування з Держлісагентством та Північно-Східним МУЛМГ та обґрунтування суспільно значущого характеру порушення.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у постанові від 20.10.2025 у справі №440/1326/25.

Також суд наголошує на правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постановах від 19 серпня 2020 року у справі № 923/449/18, від 25 лютого 2021 року у справі № 912/9/20 та від 18 червня 2021 року у справі № 927/491/19, згідно з якою прокурор не повинен перелічувати усі без винятку органи, уповноважені державою на здійснення повноважень із захисту інтересів держави у відповідному спорі; достатньо довести, що орган, в інтересах якого заявлено позов, уповноважений на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах, тоді як суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи прокурора щодо наявності чи відсутності повноважень відповідного органу державної влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Враховуючи те, що відповідач не ухвалив рішення за поданням Північно-Східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства щодо віднесення земельних ділянок до самозалісених від 21.11.2023 № 804-ВС-23, у цьому випадку має місце протиправна бездіяльність Коломацької сільської ради.

Аналогічний правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 09.09.2025 у справі № 260/5797/24.

Згідно з частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неналежного розгляду на сесії ради подання Північно-Східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства щодо віднесення земельних ділянок до самозалісених від 21.11.2023 № 804-ВС-23 та зобов`язати Коломацьку сільську раду розглянути на сесії ради подання Північно-Східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства щодо віднесення земельних ділянок до самозалісених від 21.11.2023 № 804-ВС-23 з прийняттям відповідного рішення.

Таким чином, позовна заява підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки позивач, який є суб`єктом владних повноважень, витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, не поніс, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов Заступника керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області (вул. Антона Грицая, буд.1, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ідентифікаційний код 02910060) в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України (вул. Шота Руставелі, буд. 9-А, м. Київ, 10123, ідентифікацій код 37507901), Північно-Східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства (вул. Григорія Сковороди, буд.86, м. Харків, 06057, ідентифікацій код 45139951) до Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області (вул. Центральна, буд.54, с. Коломацьке, Полтавський район, Полтавська область, 38742, ідентифікацій код 21046294) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області щодо неналежного розгляду на сесії ради подання Північно-Східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства щодо віднесення земельних ділянок до самозалісених від 21.11.2023 № 804-ВС-23.

Зобов`язати Коломацьку сільську раду розглянути на сесії ради подання Північно-Східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства щодо віднесення земельних ділянок до самозалісених від 21.11.2023 № 804-ВС-23 з прийняттям відповідного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги на дане рішення протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.Г. Ясиновський