Справа № 640/39529/21
Суддя: Мєзєнцев Євген Ігорович
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Епель О.В., Файдюка В.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної податкової служби у м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

Головне управління Державної податкової служби у м. Києві звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб у сумі 850488,63 грн, по військовому збору з фізичних осіб у сумі 71023,38 грн, з податку на додану вартість у сумі 3107676,73 грн.

На виконання положень Закону України від 13 грудня 2022 року № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16 вересня 2024 року № 399 цю справу передано на розгляд до Львівського окружного адміністративного суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований ФОП 23.02.1999, запис в реєстрі № 0000535, дата запису в реєстрі 13.01.2006, РНОКПП НОМЕР_1 .

Станом на дату звернення до суду за відповідачем обліковується податковий борг з податку на доходи фізичних осіб у сумі 850 488,63 грн., по військовому збору з фізичних осіб у сумі 71 023,38 грн., з податку на додану вартість у сумі 3 107 676,73 грн.

Зазначена сума податкового боргу виникла на підставі донарахованих контролюючим органом сум податкових зобов`язань, згідно прийнятих податкових повідомлень - рішень:

- № від 17.10.2017, яким збільшено суму податкового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на 665 095,55 грн., за штрафними санкціями 133 191,51 грн.;

- № від 17.10.2017, яким збільшено суму податкового зобов`язання за платежем військовий збір 54 270,60 грн., за штрафними санкціями 10 854,12 грн.

- № від 17.10.2017, яким збільшено суму податкового зобов`язання за платежем податок на додану вартість 2 450 865,00 грн., за штрафними санкціями 491 173,00 грн.

- № від 24.01.2020, яким збільшено суму податкового зобов`язання за платежем податок на додану вартість 177363,00 грн., за штрафними санкціями 88681,50 грн.,

а також податкових декларацій про майновий стан і доходи:

- № від 31.01.2019 на суму 4538,08 грн (податок на доходи) та 378,17 грн (військовий збір),

- №7994267 від 28.01.2020 на суму 3641,95 грн (податок на доходи) та 303,50 грн (військовий збір),

- №4315174 від 26.01.2021 на суму 399,41 грн. (податок на доходи) та 33,28 грн (військовий збір),

та податкової декларації з податку на додану вартість № від 16.01.2019 на суму 3478,0 грн., але не сплачену у визначеному законом порядку.

Позивачем було направлено податкову вимогу відповідачу від 21.05.2020 №40531-10, вказану вимогу позивачем направлено на адресу відповідача, рекомендованим повідомленням про вручення.

У зв`язку несплатою відповідачем у добровільному порядку суми боргу, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Підпунктами 16.1.2, 16.1.3, 16.1.4 п.16.3 ст. 16 ПК України встановлено, що платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до вимог підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України передбачено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У зв`язку з несплатою платником податків узгоджених сум податкових зобов`язань, позивачем вживалися заходи щодо стягнення податкової заборгованості у встановленому законодавством порядку, а саме, згідно п.59.1 ст.59 ПК України, де визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Статтею 59 ПК України встановлено, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з вимогами пунктом 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що податковим законодавством регламентовано обов`язок платників податків сплачувати узгоджені суми податкових зобов`язань.

При цьому, ПК України визначено чітку процедуру звернення контролюючих податкових органів до суду з вимогами щодо стягнення податкового боргу платника.

Разом з тим, обов`язкові умови (обставини), наявність яких у своїй сукупності зумовлює виникнення у податкового органу права на звернення до суду із таким позовом, є: наявність у платника податків боргу зі сплати податків (зборів, обов`язкових платежів); сума заборгованості платника податків на момент звернення податкової служби до суду із позовом про її стягнення має бути узгодженою у встановленому законодавством порядку; платнику надсилалась податковим органом податкова вимога.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.02.2022 у справі № 826/9711/17.

Водночас факт узгодження грошового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. Невиконання обов`язку зі сплати узгодженого податкового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу, що є підставою для формування та надсилання (вручення) платнику податків податкової вимоги, та, відповідно, здійснення контролюючим органом заходів щодо погашення податкового боргу.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 01.04.2021 у справі № 826/21868/15.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що заявлена позивачем в цій справі до стягнення з відповідача сума податкового боргу складається з податкових зобов`язань, визначених йому податковими повідомленнями-рішеннями, а також самостійно задекларованих зобов`язань на підставі податкових декларацій про майновий стан і доходи.

Судом встановлено, що 21.05.2020 контролюючим органом виставлена відповідачу вимога форми "Ф" № 40531-10 (сума податкового боргу 334 4322,27 грн.) та надіслана засобами поштового зв`язку відповідачу та вручена йому особисто 02.06.2020.

Разом з тим, 01.07.2020 на адресу відповідача надійшла інша податкова вимога про сплату боргу (недоїмки) форми "Ф" № 44713-10 від 05.06.2020 на суму 218 872,86 грн.

Відповідно до пункту 60.4 ст. 60 ПК України, у випадках, визначених підпунктами 60.1.3 і 60.1.5 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, які містять зменшену суму грошового зобов`язання або податкового боргу.

Відповідно до пп. 60.1.3 п. 60.1 ст. 60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі.

Беручи до уваги, що позивачем була отримана податкова вимога форми "Ф" № 44713-10 від 05.06.2020 із зменшеною сумою грошового зобов`язання, податкова вимога форми "Ф" № 40531-10 від 21.05.2020, на яку посилається позивач, як на підставу виникнення податкового боргу є відкликаною.

Крім того, суд звертає увагу, що позивачем була подана скарга на податкову вимогу форми "Ф" № 44713-10 від 05.06.2020 до ДПС України, за результатами оскарження чого було прийнято рішення від 24.07.2020 №23626/6/99-00-06-02-01-06, яким було задоволено скаргу ОСОБА_1 , вимогу про сплату боргу форми "Ф" № 44713-10 від 05.06.2020 скасувати та вважати відкликаною з дня прийняття вказаного рішення, зобов`язано ГУ ДПС в у м. Києві привести інтегровану картку платника податків, згідно вимог чинного законодавства.

Таким чином, нова податкова вимога форми "Ф" № 44713-10 від 05.06.2020 є також відкликаною.

За наведеного, податкова вимога форми "Ф" № 40531-10 від 21.05.2020 є неналежним та недопустимим доказом наявності узгодженого податкового боргу у відповідача, оскільки на час звернення позивача з позовом до суду та відкриття провадження у справі, така податкова вимога була скасована рішенням ДПС України.

Оскільки податковим органом недотриманий порядок стягнення податкового боргу, як передумови до звернення до суду з даним адміністративним позовом в порядку, визначеному статтею 95 Податкового кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що звернення ГУ ДПС в м. Києві до суду з позовом у цій справі про стягнення податкового боргу є передчасним.

Доводи позивача про те, що на підставі податкових повідомлень-рішень за відповідачем обліковується непогашений податковий борг, колегія суддів приймає до уваги, але зазначає, що сам лише факт наявності податкової заборгованості не є достатньою правовою підставою для її стягнення в судовому порядку, оскільки, як означено вище, зверненню з таким позовом має передувати направлення податковим органом платнику відповідної вимоги, що в даному випадку позивачем не виконано.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (ч.2 ст.77 КАС України).

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладені обставини справи та наведені положення чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п.п. 1, 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За правилами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем у даній справі було сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1453 грн. згідно квитанції №824/з1 від 08.10.2025.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2025 року - скасувати, прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову Головного управління Державної податкової служби у м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 1453 (одна тисяча чотириста п`ятдесят три) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

cуддя О.В.Епель

суддя В.В.Файдюк