Справа № 320/27109/24
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2025 року м. Київ справа №320/27109/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Кочанова П.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить суд:

- визнати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві у встановленні ОСОБА_1 з 01 березня 2024 року надбавки до пенсії за вислугу років, як непрацюючому пенсіонеру, який має на своєму утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - протиправною;

- визнати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві у проведенні ОСОБА_1 перерахунку пенсії за вислугою років з 01 березня 2024 року зі збільшеного відсоткового розміру пенсії з розрахунку 70% від суми грошового забезпечення, у зв`язку зі звільненням з 28 лютого 2024 року зі служби в органах ДСНС України та збільшенням його календарної вислуги до 27 років 06 місяців 15 днів на момент звільнення, згідно Наказу ДСНС України (по особовому складу) № 134 від 22 лютого 2024 року, - протиправною;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у місті Києві з 01 березня 2024 року встановити ОСОБА_1 надбавку до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який має на своєму утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугою років ОСОБА_1 з відсоткового значення пенсії 70% від суми грошового забезпечення, без обмеження її максимальним розміром з дати перерахунку пенсії - з 01 березня 2024 року, виплативши недоотримані з 01 березня 2024 року пенсійні виплати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві, як отримувач пенсії відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262-ХІІ).

Вказує, що 28 лютого 2024 року він був звільнений зі служби в Державній службі України з надзвичайних ситуацій, яку проходив в період з 17 грудня 2021 року по 28 лютого 2024 року. У зв`язку з чим, він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві з заявою про перерахунок пенсії з розрахунку 70% від суми грошового забезпечення, оскільки відбулося збільшенням його календарної вислуги до 27 років 06 місяців 15 днів згідно Наказу ДСНС України (по особовому складу) №134 від 22 лютого 2024 року, та встановлення надбавки до пенсії за вислугу років, як непрацюючому пенсіонеру, який має на своєму утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом з тим, відповідачем не вжито жодних дій щодо визначення його пенсійної виплати на належному рівні, а саме у розмірі 70% від суми грошового забезпечення та з урахуванням надбавки до пенсії за вислугу років, як непрацюючому пенсіонеру, який має на своєму утриманні неповнолітню дитину.

Зазначає, що відповідач обмежив його пенсію десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність. Наголошує, що має право на отримання пенсійних виплат без обмеження десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, оскільки рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII.

Позивач вважає такі дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві протиправними та такими, що порушують його права.

14 червня 2024 року Київським окружним адміністративним судом відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Сторони повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідачем надано до суду відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача.

Свою позицію відповідач вмотивовував тим, що проведення перерахунку пенсії позивача після звільнення зі служби з урахуванням грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням зі служби та додаткової вислуги років від часу повторного прийняття на службу до звільнення можливе в разі надання уповноваженим органом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, зокрема, грошового атестату, довідки про додаткові види грошового забезпечення, розрахунку вислуги років. Також вказано, що для встановлення надбавки до пенсії за вислугу років, як непрацюючому пенсіонеру, який має на своєму утриманні неповнолітню дитину позивачу необхідно звернутися особисто із заявою встановленого зразка та відповідними документами до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві. На підставі зазначеного, просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно з пунктом 10 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є громадянином України (паспорт серія НОМЕР_2 ), перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві, як отримувач пенсії відповідно до Закону №2262-XII.

Пенсія по інвалідності ОСОБА_1 вперше призначена в серпні 2016 року на підставі подання про призначення пенсії від 29 серпня 2016 року №205 з урахуванням грошового атестату № 14, розрахунку вислуги років, довідки про додаткові види грошового забезпечення від 16 серпня 2016 року № 156 у розмірі 60% сум грошового забезпечення та з урахуванням надбавки до пенсії за вислугу років, як непрацюючому пенсіонеру, який має на своєму утриманні неповнолітню дитину.

Пенсія за вислугу років ОСОБА_1 вперше призначена з 16 серпня 2021 року на підставі подання про призначення пенсії від 04 серпня 2021 року №590, яке надано Службою зовнішньої розвідки України з урахуванням грошового атестату № 166, довідки про додаткові види грошового забезпечення від 20 липня 2021 року № 166 в розмірі 65% сум грошового забезпечення.

Відповідно до наказу Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 28 лютого 2024 року № 62 ОСОБА_1 звільнено зі служби наказом від 22 лютого 2024 року № 134.

19 квітня 2024 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з розрахунку 70% від суми грошового забезпечення та встановлення надбавки до пенсії за вислугу років, як непрацюючому пенсіонеру, який має на своєму утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До заяви, серед іншого, долучено витяг з наказу ДСНС України (по особовому складу) від 22 лютого 2024 року №134, витяг з наказу ДСНС України (по особовому складу) від 28 лютого 2024 року №62, трудову книжку ОСОБА_1 , свідоцтво про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В листі Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 20 травня 2024 року №20539-18237/Т-02/8-2600/24 за результатом розгляду заяви зазначено, що проведення перерахунку пенсії позивача після звільнення зі служби з урахуванням грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням зі служби та додаткової вислуги років від часу повторного прийняття на службу до звільнення можливе в разі надання уповноваженим органом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, зокрема, грошового атестату, довідки про додаткові види грошового забезпечення, розрахунку вислуги років. Також вказано, що для встановлення надбавки до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який має на своєму утриманні неповнолітню дитину йому необхідно звернутися особисто із заявою встановленого зразка та відповідними документами до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Матеріалами адміністративного провадження підтверджено факт обмеження максимальним розміром пенсії позивача. Доказів зворотнього відповідачем не надано.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон №2262-ХІІ.

За змістом преамбули Закону №2262-ХІІ, держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до положень статті 2 Закону України від 08 липня 2011 року №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон №3668-VI) максимальний розмір пенсії […] або щомісячного довічного грошового утримання […], призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу» […] «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», […], не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас Законом № 3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, яку викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії […] не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до Закону № 2262 та частину п`яту статті 43 доповнено реченням такого змісту: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії […] не може перевищувати 10740 гривень».

Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20 грудня 2016 року.

При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом №2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Законом України від 06 грудня 2016 року № 1774-VІII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від (далі - Закон № 1774-VІII) внесені зміни у частину сьому статті 43 Закону 2262-ХІІ, слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Суд враховує правову позицію Верховного Суду, наведену в постановах від 30 жовтня 2020 року у справі №522/16881/17, від 17 жовтня 2021 року у справі №343/870/17, в яких викладено висновок у подібних правовідносинах щодо застосування Закону № 2262-ХІІ у питанні обмеження максимальним розміром пенсій військовослужбовців про те, що "… буквальне розуміння змін внесених Законом № 1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року дозволяє стверджувати, що у Законі №2262-ХІІ відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими. Отже, внесені Законом № 1774-VIII до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження".

Крім того, Рішенням Конституційного Суду України від 12 жовтня 2022 року №7-р(ІІ)/2022 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), приписи статті 2 Закону № 3668-VI зі змінами, що поширюють свою дію на Закон № 2262-XII, в тім, що вони не забезпечують соціальних гарантій високого рівня, які випливають зі спеціального юридичного статусу громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Матеріалами адміністративного провадження підтверджено факт обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів (листів, протоколів, розпоряджень тощо), які спростовують означений факт. Тому обмеження відповідачем розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, є протиправним, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Щодо встановлення позивачу надбавки до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який має на своєму утриманні неповнолітню дитину, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 16 та статті 24 Закону № 2262-ХІІ, до пенсії за вислугу років, що призначається особам з числа військовослужбовців, зокрема нараховується надбавка непрацюючим пенсіонерам, які мають на своєму утриманні непрацездатних членів сім`ї, що належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника (стаття 30), на кожного непрацездатного члена сім`ї в розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року №3-1 (далі - Порядок №3-1).

Згідно з пунктом 9 вказаного порядку (чинного на час первинного призначення пенсії позивачу) для призначення надбавки на непрацездатних членів сім`ї (відповідно до пункту "а" статті 16 та пункту "а" статті 24 Закону № 2262-ХІІ подаються такі документи: заява; довідка уповноваженого органу за місцем проживання про склад сім`ї; копія свідоцтва про народження дитини; копія свідоцтва про шлюб; довідка з навчального закладу про навчання; копія трудової книжки або довідка органів державної податкової служби про облік платника податків -суб`єкта підприємницької діяльності.

Згідно з пунктом 12 Порядку № 3-1 (чинного на час первинного призначення пенсії позивачу) уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи. Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії. У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку.

Таким чином, Порядком 3-1 передбачений перелік документів, які подаються для призначення надбавки на непрацездатних членів сім`ї.

Як встановлено судом, на час первинного призначення пенсії відповідно до № 2262-ХІІ (серпень 2016 року) позивачу була встановлена надбавка до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який має на своєму утриманні неповнолітню дитину. Тобто, на час призначення пенсії уповноваженим структурним підрозділом були надані відповідачу всі належні документи, які визначають право особи на отримання вищеозначеної надбавки.

Крім того, до заяви від 19 квітня 2024 року, серед іншого, долучено документи, які в повній мірі підтверджують факт зміни правового статусу особи (з працюючої на непрацюючу), який надає право на отримання вищеозначеної надбавки, а саме: витяг з наказу ДСНС України від 22 лютого 2024 року №134, витяг з наказу ДСНС України від 28 лютого 2024 року №62, трудову книжку, свідоцтво про народження ОСОБА_2 .

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що оскільки під час первинного призначення пенсії вказана надбавка була встановлена позивачу, а подані 19 квітня 2024 року документи підтверджують факт статусу особи, як непрацюючої, дії пенсійного органу щодо відмови у встановленні надбавки до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який має на своєму утриманні неповнолітню дитину, є протиправними.

Тому, відповідно, позовні вимоги в означеній частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо проведення перерахунку пенсії з розрахунку 70% від суми грошового забезпечення, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 2 Закону №2262-ХІІ пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, […], органів та підрозділів цивільного захисту, […] виплата пенсій на час їх служби припиняється.

Відповідно до частини третьої статті 2 Закону №2262-ХІІ пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийняття на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів та підрозділів цивільного захисту під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення виплата пенсій не припиняється. Після звільнення із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням додаткової вислуги років від часу призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або повторного прийняття їх на службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, до дня фактичного звільнення. Якщо новий розмір пенсії цих осіб буде нижчим за розмір, який вони отримували до призову або повторного прийняття їх на службу, виплата їм пенсій здійснюється у розмірі, який вони отримували до призову або прийняття на службу в особливий період.

Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку №3-1 (в редакції постанови №10-1 від 02 березня 2023 року) заява про призначення пенсії за вислугу років, по інвалідності подається військовослужбовцем, звільненим зі служби, та особою, яка має право на пенсію згідно із Законом або відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку (заява про призначення/перерахунок пенсії), до органу, що призначає пенсію, через уповноважений орган (структурний підрозділ), який здійснює підготовку документів, необхідних для призначення пенсій Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, […], Служби зовнішньої розвідки України, Служби судової охорони, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, […], Управління державної охорони України (далі - уповноважений орган (структурний підрозділ)), за останнім місцем служби.

Відповідно до пунктів 1-3 розділу ІІІ Порядку №3-1 уповноважений орган (структурний підрозділ) у 10-денний строк з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і подання про призначення пенсії і направляє до органу, що призначає пенсії.

Уповноважений орган (структурний підрозділ) надає допомогу особі в одержанні необхідних для призначення пенсії документів. У разі якщо підготовлено не всі необхідні документи для призначення пенсії, то подаються наявні, а документи, яких не вистачає, подаються додатково.

Копії документів, необхідних для призначення пенсії, що подаються уповноваженим органом (структурним підрозділом) до органу, що призначає пенсію, мають бути завірені цим уповноваженим органом (структурним підрозділом) або органом, в якому особа проходила військову службу (службу), в установленому порядку.

Таким чином, органи Пенсійного фонду України здійснюють призначення, перерахунок та виплату пенсій військовослужбовцям на підставі документів, що надані уповноваженими структурними підрозділами, де особа проходила службу.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд в рішенні від 05 лютого 2020 року по справі № 748/537/17, від 13 березня 2019 року по справі № 240/6263/18.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Позивачем не надано документів, які підтверджують факт надходження до відповідача від Державної служби України з надзвичайних ситуацій подання про призначення пенсії з оновленим розрахунком вислуги років та не наведено підстав, які б свідчили, що відповідачем буде встановлений інший порядок перерахунку та виплати пенсії, ніж передбачений чинним законодавством, у разі отримання означених документів.

Крім того, в листі Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 20 травня 2024 року №20539-18237/Т-02/8-2600/24 за результатом розгляду заяви зазначено, що проведення перерахунку пенсії позивача після звільнення зі служби з урахуванням грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням зі служби та додаткової вислуги років від часу повторного прийняття на службу до звільнення можливе в разі надання уповноваженим органом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, зокрема, грошового атестату, довідки про додаткові види грошового забезпечення, розрахунку вислуги років.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити, як передчасних.

Відтак, порушене право підлягає судовому захисту шляхом визнання відмову відповідача у встановленні позивачу з 01 березня 2024 року надбавки до пенсії за вислугу років, як непрацюючому пенсіонеру, який має на своєму утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - протиправною та відновленню шляхом зобов`язання відповідача з 01 березня 2024 року встановити позивачу надбавку до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який має на своєму утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугою років без обмеження її максимальним розміром з дати перерахунку пенсії - з 01 березня 2024 року, виплативши недоотримані з 01 березня 2024 року пенсійні виплати.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Підсумовуючи, суд приходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат за наслідками розгляду даної справи не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях на підставі частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-262, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві у встановленні ОСОБА_1 з 01 березня 2024 року надбавки до пенсії за вислугу років, як непрацюючому пенсіонеру, який має на своєму утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - протиправною.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) з 01 березня 2024 року встановити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) надбавку до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який має на своєму утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугою років без обмеження її максимальним розміром з дати перерахунку пенсії - з 01 березня 2024 року, виплативши недоотримані з 01 березня 2024 року пенсійні виплати.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 8 грудня 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кочанова П.В.