Справа № 640/10807/20
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №640/10807/20

08 грудня 2025 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мартиць О.І. розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у Київській області, Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просив:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення №0-2657 від 04.12.2019,

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 08.01.2020,

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення №107781- 13 від 22.11.2017,

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення №107780- 13 від 22.11.2017,

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення №0-2657 від 11.06.2018,

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення №0-2657 від 11.06.2018.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправним та такими, що підлягають скасуванню, оскільки контролюючим органом порушені права платника податків щодо можливості бути присутнім під час розгляду поданої скарги, про що скаржник заявляв у своїй скарзі; не було вручено платнику податку акт перевірки; оскаржувані рішення контролюючого органу платнику податків не отримував, що підтверджує рішення №12879/6/99- від 10.04.2020.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.05.2020 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Головне управління ДПС у Київській області у поданому відзиві заперечило проти задоволення позову. Відповідач вказав, що згідно АІС "Податковий блок" податкові повідомлення-рішення форми "ф" за 2017-2018 роки сформовано Головним управлінням ДПС у м. Києві. Васильківським управлінням ГУ ДПС у Київській області проведено камеральну перевірку щодо несвоєчасної сплати узгоджених сум податкового зобов`язання до позивача та складено акт перевірки від 20.11.2019 №001556/10-36-57- 05/ та направлено листом з повідомленням про вручення на адресу: АДРЕСА_1 , який повернувся по причині закінчення встановленого строку зберігання.

Згідно статті 58 ПК Уураїни сформовано податкове повідомлення-рішення від 08.01.2020 № та направлено лист з повідомленням про вручення позивачу, та отримано ним особисто 13.01.2020.

Таким чином, нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки ОСОБА_1 здійснене за податковим повідомленням - рішенням від 08.01.2020 № відповідає вимогам чинного законодавства.

Головне управління ДПС у м. Києві у поданому відзиві просило в задоволенні позову відмовити повністю.

Представником позивача до суду подано відповідь на відзив Головного управління ДПС у Київській області та відповідь на відзив Головного управління ДПС у м. Києві.

Законом України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13.12.2022 №2825-IX (далі - Закон №2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Станом на 15.12.2022, дату набрання чинності Законом №2825-IX, рішення в адміністративній справі №640/31348/20 Окружним адміністративним судом м. Києва не ухвалене.

На підставі пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2825-IX (в редакції Закону №3863-ІХ) та Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399, проведено автоматизований розподіл адміністративних справ, які не розглянуті окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України; за його результатами дана справа передана на розгляд та вирішення Тернопільському окружному адміністративному суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Тернопільського окружного адміністративного суду від 27.02.2025 дану справу передано для розгляду судді Мартиць О.І.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.02.2025 прийнято до провадження адміністративну справу №640/10807/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області, Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Запропоновано учасникам справи у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали надати суду додаткові пояснення у справі щодо позовних вимог та заперечень на них.

24.03.2025 представником відповідача Головного управління ДПС у Київській області подано до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що не погоджується із позовними вимогами позивача та вважає, що для задоволення позову відсутні підстави.

Ухвалою суду від 25.03.2025 задоволено клопотання представника Головного управління ДПС у Київській області про заміну відповідача та замінено у справі №640/10807/20 відповідача Головне управління ДПС у Київській області () на його правонаступника - Головне управління ДПС у Київській області () як відокремленого підрозділу ДПС України.

26.03.2025 ухвалою суду у задоволенні клопотання представника відповідача Головного управління ДПС у Київській області про розгляд справи №640/10807/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області, Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.

Ухвалою суду від 27.03.2025 витребувано у відповідача Головного управління ДПС у Київській області () як відокремленого підрозділу ДПС України акт перевірки №001629/10-36-57-05/ від 28.11.2019 з доказами про направлення позивачу - ОСОБА_1 .

Інших заяв по суті спору до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд при прийнятті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Відповідно до інформації з бази даних контролюючого органу на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за позивачем рахуються наступні об`єкти майна:

житловий будинок загальною площею 819,4 кв.м. за адресою АДРЕСА_2

житловий будинок загальною площею 164,4 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідно до інформації наявної у контролюючому органі, з урахуванням вимог пп.266.7.1 п.266.7 ст.266 Кодексу, Головним управлінням ДПС у м. Києві проведено обчислення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки фізичній особі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за об`єкти житлової нерухомості:

за 2016 рік згідно з податковими повідомленнями-рішеннями від 22.11.2017 року №107780-13 на суму 30645,67 грн та №107781-13 на суму 994,55 грн, які були надіслані 04.12.2017 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення, проте були повернуті "за закінченням встановленого строку зберігання";

за 2017 рік згідно з податковими повідомленнями-рішеннями від 11.06.2018 року №0-2657 на суму 38110,4 грн та №0-2657 на суму 2630,4 грн., які були надіслані 16.06.2018 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення, проте були повернуті "за закінченням встановленого строку зберігання";

за 2018 рік згідно з податковим повідомленням-рішенням форми "Ф" від 04.12.2019 року №0-2657 на суму 826,51 грн, яке було отримано платником особисто 31.01.2020 року.

Васильківським управлінням ГУ ДПС у Київській області проведено камеральну перевірку щодо несвоєчасної сплати узгоджених сум податкового зобов`язання до позивача та складено акт перевірки від 20.11.2019 №001556/10-36-57-05/ НОМЕР_1 та направлено листом з повідомленням про вручення на адресу: АДРЕСА_1 , який повернувся по причині закінчення встановленого строку зберігання.

Згідно статті 58 ПК України сформовано податкове повідомлення-рішення від 08.01.2020 №.

Вважаючи податкові повідомлення-рішення від №0-2657 від 04.12.2019, № від 08.01.2020, №107781-13 від 22.11.2017, №107780-13 від 22.11.2017, №0-2657 від 11.06.2018, №0-2657 від 11.06.2018 протиправними, позивач звернувся до суду з позовом про їх скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

У відповідності до підпункту 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно пункту 10.3 статті 10 ПК України місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Згідно підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно підпункту 266.2.1. пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно підпункту 266.3.1, підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 ПК України cільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються залежно від майна, яке є об`єктом оподаткування.

Органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості інформацію щодо ставок та наданих пільг юридичним та/або фізичним особам зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України визначено, що cтавки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до підпункту 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 ПК України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується:

а) фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення;

б) юридичними особами - авансовими внесками щокварталу до 30 числа місяця, що наступає за звітним кварталом, які відображаються в річній податковій декларації.

Суд зазначає, що відповідно до інформації наявної у контролюючому органі, з урахуванням вимог підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Кодексу, Головним управлінням ДПС у м. Києві проведено обчислення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки фізичній особі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за об`єкти житлової нерухомості:

за 2016 рік згідно з податковими повідомленнями-рішеннями від 22.11.2017 року №107780-13 на суму 30645,67 грн та №107781-13 на суму 994,55 грн, які були надіслані 04.12.2017 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення, проте були повернуті "за закінченням встановленого строку зберігання";

за 2017 рік згідно з податковими повідомленнями-рішеннями від 11.06.2018 року №0-2657 на суму 38110,4 грн та №0-2657 на суму 2630,4 грн., які були надіслані 16.06.2018 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення, проте були повернуті "за закінченням встановленого строку зберігання";

за 2018 рік згідно з податковим повідомленням-рішенням форми "Ф" від 04.12.2019 року №0-2657 на суму 826,51 грн, яке було отримано платником особисто 31.01.2020 року.

Вищезазначені податкові повідомлення-рішення надіслано платнику у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 Кодексу за адресою: м. Київ, вул. Депутатська, буд. 6, кв. 144.

Також, згідно з підпунктами 20.1.4, 20.1.6 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення та запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального (підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України).

Згідно зі статтею 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 86.2 Податкового кодексу України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Отже, камеральна перевірка є окремим самостійним видом перевірок і не належить ні до планових, ні до позапланових.

Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки належить до місцевих податків, особливості введення якого передбачені статтею 12 ПК України.

Відповідно до пункту 36.1. статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пунктом 38.1. статті 38 ПК України встановлено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПКУ податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості надсилаються (вручаються) платнику податку - фізичній особі контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Згідно з пунктом 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані в порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 ПК України, надіслані за адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Керуючись абзацом 6 підпункту 42.4 статті 42 ПК України, якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцем знаходження. їх відмову прийняти документ, ненадходження фактичного місця розташування платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Враховуючи вимоги пункту 126.1. статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Так, Головним управлінням ДПС у Київській області проведено камеральну перевірку щодо несвоєчасної сплати узгоджених сум податкового зобов`язання до Позивача та складено акт перевірки від 20.11.2019 №001556/10-36-57-05/ та направлено листом з повідомленням про вручення на адресу: АДРЕСА_1 , який повернувся по причині закінчення встановленого строку зберігання.

Згідно статті 58 ПК України сформовано податкове повідомлення-рішення від 08.01.2020 № та направлено лист з повідомленням про вручення позивачу, та отримано ним особисто 13.01.2020 року.

Суд зауважує, що згідно пункту 45.1 статті 45 ПК України платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення №0-2657 від 04.12.2019, № від 08.01.2020, №107781-13 від 22.11.2017, №107780-13 від 22.11.2017, №0-2657 від 11.06.2018, №0-2657 від 11.06.2018 в спірних правовідносинах є правомірним та таким, що відповідає вимогам частини другої статті 2 КАС України, а доводи позивача не спростовують вказаних висновків суду.

Одночасно суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04), згідно з якою у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).

Окрім того, відповідно до пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.

Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд наголошує на тому, що в силу вимог частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У контексті зазначених положень КАС України, суд звертає увагу позивача на те, що закріплені у частині другій статті 77 КАС України норми права щодо обов`язку суб`єкта владних повноважень доведення правомірності прийняття оспорюваного рішення не звільняє позивача від обов`язку доведення заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами.

На думку суду відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 КАС України, виконано та доведено правомірність та законність його рішення, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено і підписано 08 грудня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління ДПС у Київській області (місцезнаходження: вул. Хороброго Святослава, 5А, м. Київ, 03151, ).

Головуючий суддя Мартиць О.І.