Справа № 420/36479/25
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2025-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку ст. 287 КАС України в письмовому провадженні справу за позовною заявою Апеляційного суду Одеської області до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Апеляційного суду Одеської області до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 08.10.2025 про накладення штрафу у виконавчому провадженні №76935306.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що незважаючи на факт повідомлення державного виконавця про поважні причини невиконання судового рішення у справі № 420/4881/21, відповідачем 08.10.2025 винесено постанову про накладення на позивача штрафу за невиконання судового рішення без поважних причин у розмірі 5100,00 гривень.

Ухвалою від 03.11.2025 року адміністративний позов залишено без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків позову.

Ухвалою від 18.11.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та визначено, що розгляд справи буде проводитись з урахуванням особливостей ст.287 КАС України. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 . Судове засідання призначено на 03.12.2025 року.

До суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що відповідач листом повідомив державного виконавця, що сума нарахованої заробітної плати включає в себе: отриману працівником заробітну плату, податки та збори.

Середній заробіток за час вимушеного прогулу складає 183 585,60 грн та фактично отриманий ОСОБА_1 , включав в себе: отриману працівником заробітну плату - 147 786,408 грн + податок на доходи фізичних осіб (ПДФО) 18 % +військовий збір (ВЗ) 1.5 % - 35 799,19 грн (147 786,41 +35 799,19 = 183 585,60 грн).

Оскільки виконання рішення суду здійснив інший орган - ДКС України, на виконання ухвали суду від 10.09.2020, податки та збори у сумі 35 799,19 грн були нараховані та перераховані ОСОБА_1 , а тому утримання (сплата) до бюджету вказаної суми знаходилась поза межами впливу відповідача - Апеляційного суду Одеської області.

Отже, зазначену суму, в тому числі й суму податків та зборів у розмірі 35 799,19 грн отримав ОСОБА_1 разом з виплатою нарахованого середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що підтверджується меморіальним ордером ДКС України №100407436 від 24.11.2020 та підтвердженням про отримання ОСОБА_1 25.11.2020 коштів у розмірі 183 585,60 грн.

Таким чином, ДКС України, відповідно до Порядку №845 та за встановленими ставками ПК України, не було утримано обов`язкові виплати у загальній сумі 35 799,19 грн. Зазначена сума була отримана безпосередньо ОСОБА_1 у порядку виконання судового рішення - 25.11.2020 разом із середнім заробітком за час вимушеного прогулу. Отже, ОСОБА_1 отримано податки та збори у розмірі 35 799,19 грн, а повторне нарахування вже виплачених сум податків та зборів чинним законодавством не передбачено та спричинить порушення бюджетного законодавства

Згідно з розрахунками сума єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування при виплаті середнього заробітку за час вимушеного прогулу (183 585,60 грн-22%) складає 40 388,83 грн.

Для Апеляційного суду Одеської області на 2025 рік не передбачено рахунок та відповідний кошторис за програмою 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя». Кошторис апеляційного суду за загальним фондом та спеціальним фондом не затверджувався. З 2021 року штатний розпис Апеляційного суду Одеської області не затверджувався, працівники відсутні. Виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.09.2021 у справі №420/4884/21, яке набрало законної сили, можливе лише після затвердження кошторису та виділення ДСА України необхідних додаткових асигнувань за КПКВК 0501150 КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» в сумі 40 388,83 грн. для сплати ЄСВ.

Отже, відповідно до тексту рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.09.2021 у справі № 420/4884/21 та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.03.2022, судами надано оцінку викладеним вище обставинам та відхилено їх як не обґрунтовані та не доведені.

Також ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05.10.2022 року, залишеною в силі постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.01.2023 року відмовлено у задоволенні заяви голови Ліквідаційної комісії Апеляційного суду Одеської області про відстрочення виконання судового рішення у справі №420/4884/21.

Отже, боржником рішення суду, на підставі якого видано виконавчий документ, не виконано. З огляду на викладене, станом на момент винесення постанови про накладення штрафу існували поважні підстави для застосування до боржника штрафу в розмірі, передбаченому статтями 63, 75 Закону.

Третя особа пояснень не надала.

Ухвалою від 03.12.2025 року, яка занесена до протоколу судового засідання, в судовому засіданні оголошено перерву до 05.12.2025 року.

05.12.2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив.

В судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позов.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши думку учасників процесу, судом поставлено на обговорення питання щодо можливості подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

Учасники процесу не заперечували щодо можливості продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою від 05.12.2025 року, яка занесена до протоколу судового засідання, розгляд справи продовжено в прядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.03.2020 року у справі №815/2076/16 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Апеляційного суду Одеської області щодо звільнення ОСОБА_1 з посади помічника судді апеляційного суду Одеської області.

Скасовано наказ керівника апарату Апеляційного суду Одеської області № 85-ос від 11.04.2016р. про звільнення ОСОБА_1 з посади помічника судді апеляційного суду Одеської області; поновлено ОСОБА_1 на посаді помічника судді Апеляційного суду Одеської області.

Стягнуто з Апеляційного суду Одеської на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11.04.2016р. по 17.09.2018р. у розмірі 183 585,60грн.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2020р. рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.03.2020р. залишено без змін.

Ухвалою суду від 10.09.2020р. задоволено заяву ОСОБА_1 про зміну чи встановлення способу й порядку виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.03.2020р. у справі №815/2076/16; встановлено спосіб і порядок виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.03.2020р. у справі №815/2076/16 шляхом стягнення з Апеляційного суду Одеської на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 11.04.2016р. по 17.09.2018р. у розмірі 183 585,60грн. (сто вісімдесят три тисячі п`ятсот вісімдесят п`ять гривень шістдесят копійок) за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів", розпорядником яких є Державна судова адміністрація України у порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №845 від 03.08.2011р.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.09.2021 року у справі № 420/4884/21 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано бездіяльність Апеляційного суду Одеської області щодо невиконання обов`язку податкового агента ОСОБА_1 у нарахуванні та сплаті (перерахунку) до бюджету податку під час виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 183 585,60 грн., в порядку визначеному Податковим кодексом України протиправною.

Зобов`язано Апеляційний суд Одеської області виконати обов`язки податкового агента ОСОБА_1 у нарахуванні та сплаті (перерахунку) до бюджету податку під час виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 183 585,60 грн. в порядку, визначеному Податковим кодексом України.

Рішення набрало законної сили 14.03.2022 року.

Ухвалою суду від 08.04.2022 року задоволено заяву Апеляційного суду Одеської області про відстрочення виконання судового рішення по адміністративній справі № 420/4884/21. Відстрочено виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року по адміністративній справі № 420/4884/21 до закінчення воєнного стану в Україні, проте, не довше ніж до 30.09.2022 року включно.

03.05.2022 року ОСОБА_1 видано виконавчий лист.

Ухвалою від 31.10.2025 року відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача про роз`яснення судового рішення по справі №420/4884/21.

При цьому суд, відмовляючи Апеляційному суду Одеської області у роз`ясненні рішення, дійшов висновку, що позивачу було виплачено 183 585, 60грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу на виконання рішення суду у справі № №815/2076/16. Згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_1 згідно форми ОК-5 та форми ОК-7, Апеляційний суд Одеської області за період з 11.04.2016 року по 17.09.2018 року, як податковий агент, за ОСОБА_1 податки і внески у Пенсійний фонд України не сплатив. 18.01.2021 року позивач звернувся до Апеляційного суду Одеської області із заявою щодо сплати вказаних обов`язкових податків та внесків у Пенсійний фонд України за період з 11.04.2016 року по 17.09.2018 року. Проте, відповідь на вказану заяву відповідач не надав.

Суд, за результатом розгляду справи № 420/4884/21 зробив висновок, що податковим агентом, відповідальним за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати є роботодавець ОСОБА_1 Апеляційний суд Одеської області. При цьому суд зазначив, що відсутність вказівки в резолютивній частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.03.2020 року у справі № 815/2076/16 про те, що сума підлягає стягненню за відрахуванням податків й інших обов`язкових платежів - не є підставою для невиконання роботодавцем функцій податкового агента у випадках та в порядку, встановленому законодавством.

Отже, резолютивна частина рішення суду у справі №420/4884/21 містить чіткий висновок по суті вимог, наслідки ухваленого рішення, строк і порядок набрання рішення законної сили та порядок його оскарження, а тому є зрозумілим для учасників судового процесу.

24.01.2025 року, керуючись вимогами статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 76935306 з виконання виконавчого листа № 420/4881/21.

Вказаною постановою боржнику надано десять робочих днів для виконання рішення суду.

На виконання постанови державного виконавця листом від 10.03.2025 Апеляційний суд Одеської області звернувся до ДСА України про виділення додаткових асигнувань, про шо було повідомлено старшого державного виконавця Григорян О. листом Апеляційного суд. Одеської області від 10.03.2025 року.

Державним виконавцем на підставі ст.ст. 63, 75 Закону за невиконання без поважних причин рішення суду прийнято постанову від 08.10.2025 про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100 грн.

В даній постанові також зазначено вимогу державного виконавця щодо необхідності виконання рішення суду протягом десяти робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.

Вважаючи протиправною постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 08.10.2025 про накладення штрафу у виконавчому провадженні №76935306 в розмірі 5100 грн., позивач звернувся до суду з даним позовом.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016року №1404-VIII (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно ст.1 якого, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження відповідно до цього Закону» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно зі змістом ст.75 Закону України №1404-VIII підставою для застосування штрафу до боржника є невиконання у встановлений виконавцем строк рішення саме без поважних причин.

Поважними в розумінні норм Закону №1404-VІІІ можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Так, згідно ч. 2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно ч. 3 ст. 14 КАС України, невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно ч. 6 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до ч. 1 ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження», за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно ч. 1 ст. 75 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Дослідивши матеріали справи та листи Апеляційного суду Одеської області, надіслані державному виконавцю на підтвердження виконання рішення суду, суд дійшов висновку, що останні не є належним виконанням рішення суду, оскільки не призвели до поновлення порушених прав ОСОБА_1 у відповідності до рішення суду у справі №420/4881/21.

В даному випадку позивач, як орган державної влади, зобов`язаний у повному обсязі виконувати судові рішення, що набрали законної сили.

В свою чергу, з аналізу вищевикладених вимог законодавства вбачається, що постанови про накладення штрафу за невиконання судового рішення можуть бути винесені лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення.

Судом встановлено, що ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10.09.2020 року встановлено спосіб і порядок виконання рішення за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів", розпорядником яких є ДСА України у порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМУ №845 від 03.08.2011.

Так, на виконання вказаної ухвали ДКС України у порядку безспірного списання переховувала грошові кошти у розмірі 183 585,60 грн (середній заробіток за час вимушеного прогулу разом з податками та зборами) на банківський рахунок ОСОБА_1 - 25.11.2020.

Разом з тим, на законодавчому рівні не врегульовано питання щодо нарахування податків та зборів, у тому числі ЄСВ, при виплаті коштів за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів", розпорядником яких є ДСА України. Отже, Апеляційний суд Одеської області не мав правових підстав виконання рішення адміністративного суду, оскільки кошти списані в безспірному порядку ДКС України.

При цьому, Апеляційний суд Одеської області звертався щодо роз`яснення рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.03.2020 у справі №815/2076/16, однак ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 01.06.2021 у задоволенні заяви Апеляційного суду Одеської області про роз`яснення судового рішення відмовлено.

Крім того, судом встановлено, що листом від 10.03.2025 Апеляційний суд Одеської області звернувся до ДСА України про виділення додаткових асигнувань, про шо було повідомлено старшого державного виконавця Григорян О. листом Апеляційного суд. Одеської області від 10.03.2025 року.

Листом №08020-01-2/5032 від 17.02.2025 року Міністерством фінансів України пропозиції ДСА України не були підтримані, так як у період продовження дії воєнного стану наявні фінансові ресурси держави насамперед спрямовуються на виконання завдань щодо відсічі збройної агресії, забезпечення недоторканості державного кордону та захисту держави, забезпечення життєво необхідних потреб жителів, реалізації заходів територіальної оборони та захисту безпеки населення.

ДСА України листом від 06.03.2025 № 11-4566/25 повторно звернулась до Комітету Верховної Ради України з питань бюджету із пропозицією щодо внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" у частині збільшення бюджетних призначень за Програмою на суму 1 503,6 млн гривень.

Вказана відповідь ДСА України направлена супровідним листом апеляційного суду від 07.04.2025 року на електронну адресу старшого державного виконавця Григорян О. та повідомлено, що Одеським апеляційним судом у квітні цього року надано до ДСА України інформацію щодо потреби у видатках на виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів, що підлягають виконанню, з урахуванням потреби Апеляційного суду Одеської області.

У вказаному листі апеляційний суд також повідомив старшого державного виконавця про те, що Одеським апеляційним судом у квітні цього року надано до ДСА України інформацію щодо потреби у видатках на виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів, що підлягають виконанню, з урахуванням потреби Апеляційного суду Одеської області.

В подальшому апеляційним судом у звітах від 07.04.2025, 28.04.2025, 23.05.2025, 25.06.2025, 01.08.2025 до ДСА України надавалась інформація про необхідність додаткових асигнувань для виконання судового рішення від 30.09.2021 у справі №420/4884/21.

08.09.2025 року Апеляційний суд Одеської області вчергове звернувся до ДСА України про виділення додаткових асигнувань для виконання рішення суду. У відповіді ДСА України від 30.09.2025 повідомило, що виконання судових рішень, ухвалених на користь суддів, здійснюється згідно із законодавством України за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя" головним розпорядником якої є ДСА України, у межах передбачених асигнувань на відповідний бюджетний період. Враховуючи, що всі затверджені за Програмою видатки в розмірі 10,0 млн грн розподілені між розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня, ДСА України наразі немає можливості виділити додаткові бюджетні асигнування на зазначені в листі цілі.

Згідно з вимогами п.п.1, 3 ч.3 ст.18 Закону України Про виконавче провадження виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

За наслідками офіційного з`ясування фактичних обставин справи судом встановлено, що приймаючи акт індивідуальної дії суб`єктом владних повноважень не досліджено питання наявності чи відсутності відповідного фінансового забезпечення та відповідно наявності чи відсутності коштів, виділених бюджетом та спрямованих на виконання рішення суду за відповідними виплатами.

Державним виконавцем не прийнято до уваги обґрунтовану позицію боржника щодо поважності причин невиконання судового рішення

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що державний виконавець достеменно не пересвідчився у наявності/відсутності поважних причин, які перешкоджали позивачу виконати рішення суду, та, як наслідок, передчасно прийняв спірну постанову про накладення штрафу.

У зв`язку з викладеним, позовні вимоги Апеляційного суду Одеської області про визнання протиправною та скасування постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 08.10.2025 року у виконавчому провадженні №76935306 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Враховуючи наведене, з урахуванням приписів ч.2 ст. 139 КАС України судовий збір не підлягає стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Апеляційного суду Одеської області (вул. Івана та Юрія Лип, 24-А, м. Одеса, 65078, Код ) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького, буд. 13, м. Київ, 01601, Код ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у ВП №76935306 від 08.10.2025 року про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Суддя Самойлюк Г.П.