Справа № 160/13383/25
Суддя: Кучугурна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кучугурної Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Михайленко Дмитро Петрович, до Військової частини НОМЕР_1 Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Михайленко Дмитро Петрович, до Військової частини НОМЕР_1 Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в якій позивач просить суд:
визнати протиправною діяльність Комісії військової частини НОМЕР_1 з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій щодо відмови ОСОБА_1 у наданні статусу учасника бойових дій, прийнятим на засіданні Комісії військової частини НОМЕР_1 з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій 31.03.2025, протокол № 6, скасувати зазначене рішення, прийняте на засіданні Комісії військової частини НОМЕР_1 з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій;
зобов`язати Комісію військової частини НОМЕР_1 з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та надати йому статус та відповідне посвідчення учасника бойових дій на підставі п. 19 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на підставі Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», був мобілізований на військову службу з 03.03.2022. З 03.03.2022 позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . Згідно з наказом № 293 від 02.11.2022 позивач вибув до району виконання завдання для безпосередньої участі в бойових діях у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. Згідно з наказом № 206 від 01.04.2023 позивач прибув з до району виконання завдання для безпосередньої участі в бойових діях у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та приступив до виконання обов`язків в пункті постійної дислокації. Згідно з даними фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_2 позивач отримував додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» з листопада 2022 року по січень 2023 року з розрахунку 100000 грн на місяць. На цей час ОСОБА_1 проходить службу в іншій частині. Відповідно до п. 19 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивач, як військовослужбовець Збройних Сил України, який брав безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, має право на отримання статусу учасника бойових дій. У зв`язку з цим, через АТ «Укрпошта» позивач подав на розгляд Комісії Сухопутних військ з питань визначення учасників бойових дій при Оперативному командуванні « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_1 ), заяву та документи, які відповідають вимогам «Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 413 від 20.08.2014. На свою заяву позивач отримав відповідь 15.04.2025 з відмовою про надання статусу учасника бойових дій від 02.04.2025 за № 1314/2/56/95/5979 та протокол № 6 від 31.03.2025. Позивач не погоджується з таким рішенням Військової частини НОМЕР_1 , тому і звернувся з цим позовом до суду.
Ухвалою суду прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі; призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), за наявними у справі матеріалами; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
15.05.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню оскільки протиправної бездіяльності з боку військової частини НОМЕР_1 не вбачається, а документи стосовно визнання учасниками бойових дій розглянуті належним чином, та результат розгляду відображено у протоколі №6 від 31 березня 2025 року. З наданих документів не вбачається документальне підтвердження участі у бойових діях. Тобто усі надані документи позивачем не підтверджують, що останній брав участь у заходах захисту Батьківщини, документи надані комісії не встановленого зразка та не відповідають визначеним законодавством вимогам. Крім цього, відповідач зазначає, що накази по стройовій частині не є підтвердженням безпосередньої участі військовослужбовця у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Записи щодо підтвердження безпосередньої участі ОСОБА_1 у бойових діях або у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, відсутні. Травми (поранення, контузії, каліцтва) за час перебування в районі виконання завдань не отримував. Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви.
Ухвалою від 24.07.2025 суд залучив до участі у справі Військову частину НОМЕР_2 як відповідача-2; встановив відповідачу-2 строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отимання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача-2 у разі їх наявності.
Від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач-2 зазначає, що відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2024 року № 837) порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганських областях, забезпеченні їх здійснення у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, підставою для надання заявникам статусу учасника бойових дій є: для заявників з числа осіб, зазначених в абзаці першому пункту 19 частини першої статті 6 Закону, які брали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України довідка за формою згідно з додатком 6. Відповідно до цього додатку 6 документами, які підтверджують безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оброни України, захисту населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України є бойові донесення, журнали бойових дій, вахтові журнали, польотні листи, книги служби, накази про залучення до таких заходів, відомості про виконання розвідувальних заходів, або довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва). Накази по стройовій частині не є підтвердженням безпосередньої участі військовослужбовця у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Записи щодо підтвердження безпосередньої участі ОСОБА_1 у бойових діях або у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, відсутні. Травми (поранення, контузії, каліцтва) за час перебування в районі виконання завдань не отримував. Таким чином, відповідач-2 вважає, що відсутні підстави для задоволення позовної заяви.
Ухвалою суду 13.05.2025 витребувано у відповідача належним чином засвідчені: копії витягу з протоколу засідання комісії Військової частини НОМЕР_1 з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій №6 від 31.03.2025 у частині, що стосується ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), та інших документів, які були складені за наслідками розгляду матеріалів про визнання ОСОБА_1 учасником бойових дій.
Витребувані судом документи були надані відповідачем разом із відзивом на позовну заяву.
Витребувані документи надані до суду відповідачем-2 разом із відзивом на позовну заяву.
Ухвалою від 12.06.2025 відмовлено у задоволенні клопотання про розгляд справи за участю сторін.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
ОСОБА_1 (позивач) 22.03.2022 був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації відповідно до Указу Президента України 69/2022 від 24.02.2022, що підтверджується військовим квитком, копія якого надана до матеріалів справи.
Позивач звернувся до Комісії Сухопутних військ з питань визначення учасників бойових дій при Оперативному командуванні « ІНФОРМАЦІЯ_1 » із заявою 21.01.2025 про надання статусу учасника бойових дій.
Згідно з протоколом від 31.03.2025 №6 засідання комісії Військової частини НОМЕР_1 з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, витяг з якого надано до матеріалів справи, ОСОБА_1 відмовлено у наданні статусу учасника бойових дій у зв`язку із відсутністю підтверджуючих фактів (даних) такої участі, згідно з пунктами 19, 24 Порядку, абзацу 11 пункту 14 Положення.
Листом від 22.10.2024 Військова частина НОМЕР_2 повідомила про те, що згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 02.11.2022 №293, старший лейтенант ОСОБА_1 , заступник командира запасної роти по роботі з особовим складом, вибув 03 листопада 2022 року в район виконання завдань.
Згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 01.04.2023 №206, старший лейтенант ОСОБА_1 , заступник командира запасної роти по роботі з особовим складом, прибув 01 квітня 2023 року до пункту постійної дислокації з району виконання завдань.
Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2024 року № 837) Порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганських областях, забезпеченні їх здійснення у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, підставою для надання заявникам статусу учасника бойових дій є: для заявників з числа осіб, зазначених в абзаці першому пункту 19 частини першої статті 6 Закону, які брали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України довідка за формою згідно з додатком 6.
Додатком 6 цієї постанови, документами, які підтверджують безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оброни України, захисту населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України є бойові донесення, журнали бойових дій, вахтові журнали, польотні листи, книги служби, накази про залучення до таких заходів, відомості про виконання розвідувальних заходів, або довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва).
Накази по стройовій частині не є підтвердженням безпосередньої участі військовослужбовця у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
В інших документах Військової частини НОМЕР_2 , таких як: бойові донесення, журнали бойових дій (оперативних завдань, ведення оперативної обстановки) записи стосовно підтвердження безпосередньої участі ОСОБА_1 у бойових діях або у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави в зв`язку з військової агресією російської федерації проти України, відсутні. Травми (поранення, контузії, каліцтва) за час перебування в районі виконання завдань не отримував. Місце фактичного перебування (виконання завдань) старшим лейтенантом ОСОБА_1 не відповідає визначеним Генеральним штабом районам ведення бойових дій.
Виходячи з вищенаведених матеріалів, підстави для направлення документів старшого лейтенанта ОСОБА_1 на комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у складі Військової частини НОМЕР_2 відсутні. Вимушені відмовити у наданні довідки додаток №6 на ОСОБА_1 за відсутністю підстав, передбачених постановою КМУ від 20.08.2016 №413 (в редакції постанови КМУ від 12.07.2024 №837).
Лист наданий у відповідь на запити позивача вх. №5660 від 02.07.2024 та вх.№7741 від 17.09.2024 стосовно надання довідки про безпосередню участь ОСОБА_1 , колишнього військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 , у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Позивач не погоджується з тим, що йому було відмовлено у наданні статусу учасника бойових дій, тому і звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає таке.
Відповідно до преамбули Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», цей Закон визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.
Відповідно до ст.5 вказаного Закону учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.
Згідно із п.19 ч.1 ст.6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, особи начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Отже, учасниками бойових дій визнаються, у тому числі, військовослужбовці Збройних Сил України, які брали участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Згідно із п.19 ч.1 ст.6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особи, зазначені в абзаці першому цього пункту (крім військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних) Служби безпеки України та осіб, які входять до складу розвідувальних органів України), або їх представники мають право відповідно до Закону України «Про особливості надання публічних (електронних публічних) послуг» подати заяву про надання статусу учасника бойових дій, у тому числі засобами Реєстру та/або Державного вебпорталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони, та/або Єдиного державного веб-порталу електронних послуг, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, до комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, повноваження якої визначаються законодавством.
У такій заяві зазначаються відомості про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення та перебування безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також додаються копії відповідних документів, засвідчені підписом суб`єкта звернення (за наявності).
Якщо особа, яка подає заяву про надання статусу учасника бойових дій, не володіє такими відомостями (документами), комісія з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій витребовує такі відомості (документи) за запитом в уповноваженого органу або особи в рамках міжвідомчої взаємодії суб`єктів владних повноважень, але не пізніше ніж через п`ять календарних днів від дати надходження такої заяви. Уповноважений орган або особа зобов`язані надати запитувані відомості (документи) або обґрунтувати причину відмови у наданні не пізніше ніж через 15 календарних днів від дати надходження такого запиту.
Не пізніше ніж через 10 календарних днів після отримання відомостей (документів) комісія з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій приймає рішення про надання (відмову у наданні) статусу учасника бойових дій.
Порядок надання статусу учасника бойових дій (крім осіб, особливості набуття статусу учасника бойових дій якими визначені у статті 6-1 цього Закону) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Процедуру надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України визначає Порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 (далі Порядок №413).
Згідно із п.п.4 п.4 Порядку №413, підставою для надання заявникам статусу учасника бойових дій є: для заявників з числа осіб, зазначених в абзаці першому пункту 19 частини першої статті 6 Закону (крім осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади), які брали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, - довідка за формою згідно з додатком 6. Заявники, зазначені в абзаці першому цього підпункту, за власним бажанням можуть додавати інші документи, які містять докази та підтверджують факт виконання ними особисто або у складі військової частини (органу, підрозділу), установи та закладу бойових (службових) завдань.
Відповідно до п.п.1 п.5 Порядку №413 для надання статусу учасника бойових дій документи подаються командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником підприємства, установи та організації стосовно заявників, зазначених в пунктах 19 і 20 частини першої статті 6 Закону, або самостійно заявником з їх числа у разі неподання документів командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником підприємства, установи та організації.
Пунктом 8 Порядку №413 передбачено, що для надання статусу учасника бойових дій заявникам з числа осіб, зазначених у пункті 19 частини першої статті 6 Закону, які брали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій протягом 30 календарних днів з дня участі осіб у виконанні бойових (службових) завдань, у проведенні розвідувальних заходів, отримання травм (поранень, контузій, каліцтв) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу заявники, довідки за формою згідно з додатком 6 або додатком 7.
Для надання статусу учасника бойових дій заявник подає комісії (міжвідомчій комісії) заяву. Заява може подаватися: у паперовій формі за формою згідно з додатком 8: безпосередньо комісії (міжвідомчій комісії), у тому числі шляхом надсилання засобами поштового зв`язку; через центр (заявниками з числа осіб, зазначених у пунктах 21 та 25 частини першої статті 6 Закону); в електронній формі заявниками з числа осіб, зазначених у пункті 19 частини першої статті 6 Закону засобами Порталу Дія (для законних представників або уповноважених осіб зазначених осіб за наявності технічної можливості) або засобами Реєстру. Подати заяву в електронній формі засобами Порталу Дія може громадянин України, засобами Реєстру - громадянин України, іноземець або особа без громадянства (за наявності реєстраційного номеру облікової картки платника податків) (п.11 Порядку №413).
Пунктами 19, 20 Порядку №413 передбачено, що рішення про надання (відмову у наданні) статусу учасника бойових дій приймається: комісіями - стосовно заявників з числа осіб, зазначених у пунктах 19 і 20 частини першої статті 6 Закону; міжвідомчою комісією - у разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання, та стосовно заявників з числа осіб, зазначених у пунктах 21 і 25 частини першої статті 6 Закону.
Рішення щодо утворення комісії та положення про неї затверджуються відповідним міністерством, центральним органом виконавчої влади та іншим державним органом, зазначеним в підпункті 3 пункту 2 цього Порядку.

Положення про міжвідомчу комісію затверджується Мінветеранів. До складу міжвідомчої комісії включаються представники Міноборони, МВС, Мін`юсту, Національної поліції, Національної гвардії, СБУ, розвідувальних органів, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Управління державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро. Також можуть включатися представники інших державних органів та громадських об`єднань.

Комісії розглядають документи, у разі потреби заслуховують пояснення заявників, стосовно яких вони подані, свідків та в місячний строк із дня надходження документів приймають рішення щодо надання статусу учасника бойових дій. За відсутності підстав комісії повертають документи до військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій з метою подальшого доопрацювання та повторного подання на розгляд комісій протягом 10 календарних днів.

Комісії подають на розгляд міжвідомчої комісії документи із спірних питань, які потребують міжвідомчого врегулювання.

Згідно із пунктами 22, 23 Порядку №413, у разі відсутності оригіналів або електронних копій оригіналів паперових документів, зазначених у підпунктах 1-4 пункту 4 цього Порядку, вони витребовуються комісіями, утвореними міністерствами, центральними органами виконавчої влади чи іншими державними органами, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу заявники, в командира (начальника) військової частини (органу, підрозділу) або іншого керівника підприємства, установи та організації не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дати надходження заяви (звернення).

Командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій зобов`язані надати комісії запитувані документи (відомості) або повідомити обґрунтовану причину їх відсутності не пізніше ніж через 15 календарних днів з дати надходження такого запиту.

Комісія не пізніше ніж через 10 календарних днів після отримання відповіді на запит приймає рішення про надання (відмову у наданні) статусу учасника бойових дій.

Згідно із п.24 Порядку №413 комісія або міжвідомча комісія відмовляє заявнику в наданні статусу учасника бойових дій у разі: 1) відсутності правових підстав для надання статусу учасника бойових дій; 2) відсутності необхідних документів, визначених пунктом 4 цього Порядку; 3) подання недостовірної інформації; 4) наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення заявником умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину під час участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони

України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. У разі усунення виявлених підстав для відмови в наданні статусу учасника бойових дій заявник або уповноважена особа може повторно ініціювати винесення питання про надання зазначеного статусу (за процедурою, визначеною цим Порядком) на розгляд комісії шляхом подання заяви до керівника відповідного міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади чи іншого державного органу, в якому утворено комісію.

Рішення комісії або міжвідомчої комісії може бути оскаржене відповідно до Закону України «Про адміністративну процедуру» та/або в судовому порядку.

Відповідно до п.25 Порядку №413 повідомлення про надання (відмову у наданні) статусу учасника бойових дій заявник отримує: шляхом надсилання повідомлення на електронну (поштову) адресу, зазначену заявником у заяві, що подана в паперовій формі; засобами Порталу Дія або засобами Реєстру (у разі подання заяви в електронній форм).

ОСОБА_1 (позивач) 22.03.2022 був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації відповідно до Указу Президента України 69/2022 від 24.02.2022, що підтверджується військовим квитком, копія якого надана до матеріалів справи.

Позивач проходив Військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 .

Позивач звернувся до Комісії Сухопутних військ з питань визначення учасників бойових дій при Оперативному командуванні « ІНФОРМАЦІЯ_1 » із заявою 21.01.2025 про надання статусу учасника бойових дій.

Суд указує, що, враховуючи норми Порядку №413 для отримання позивачем статусу учасника бойових дій має бути складена довідка за формою згідно з додатком 6.

Як зазначено вище, листом від 22.10.2024 №17986, наданим у відповідь на запити позивача вх. №5660 від 02.07.2024 та вх.№7741 від 17.09.2024 стосовно надання довідки про безпосередню участь ОСОБА_1 , колишнього військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 , у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Військова частина НОМЕР_2 відмовила у наданні довідки додаток №6 на ОСОБА_1 за відсутністю підстав, передбачених постановою КМУ від 20.08.2016 №413 (в редакції постанови КМУ від 12.07.2024 №837).

Згідно з протоколом від 31.03.2025 №6 засідання комісії Військової частини НОМЕР_1 з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, витяг з якого надано до матеріалів справи, ОСОБА_1 відмовлено у наданні статусу учасника бойових дій у зв`язку із відсутністю підтверджуючих фактів (даних) такої участі, згідно з пунктами 19, 24 Порядку, абзацу 11 пункту 14 Положення.

У протоколі вказано, що старший лейтенант ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . Підстава: документи заявника (вх. відділення по роботі з учасниками бойових дій управління персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 від 09.03.2025 №259), лист командира військової частини НОМЕР_2 від 22.10.2024 №17986.

Отже, підставою для розгляду питання про надання позивачу статусу учасника бойових дій є, у тому числі, документи заявника (позивача).

Суд установив, що до заяви про надання статусу учасника бойових дій позивачем були, з-поміж іншого, приєднані: витяг з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №293 від 02.11.2022; витяг з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №206 від 01.04.2023; картка особового рахунку з 01.01.2023 по 31.12.2023 №4558/ФЕС від 14.06.2023; картка особового рахунку з 04.2022 по 03.2023 №3040/ФЕС від 19.04.2023.

Так, згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 02.11.2022 №293, старший лейтенант ОСОБА_1 , заступник командира запасної роти по роботі з особовим складом, вибув 03 листопада 2022 року до району виконання завдань для безпосередньої участі у бойових діях у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 01.04.2023 №206, старший лейтенант ОСОБА_1 , заступник командира запасної роти по роботі з особовим складом, прибув 01 квітня 2023 року до пункту постійної дислокації з району виконання завдань для безпосередньої участі у бойових діях у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Ці накази були предметом розгляду і Військової частини НОМЕР_2 під час надання відповіді на звернення позивача про видачу довідки про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Крім того, як видно із картки особового рахунку ОСОБА_1 протягом грудня 2022 року, січня і лютого 2023 року позивачеві виплачувалась винагорода за безпосередню участь у бойових діях.

А як зазначено у постанові КМУ від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень виплачується щомісяця, у тому числі, військовослужбовцям Збройних Сил, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора. До того ж, виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Отже, позивач, як і передбачено Порядком №413, подав документи, які містять докази та підтверджують факт виконання ним бойових (службових) завдань.

Таким чином, ці документи підтверджують безпосередню участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, тому ці документи можуть бути підставою для складення довідки за формою згідно з додатком 6.

Крім цього, суд зазначає, що частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У постанові від 24 вересня 2019 року у справі №819/1420/15 Верховний Суд зазначив, що право особи звернутися до суду з самостійно визначеними позовними вимогами узгоджується з обов`язком суду здійснити розгляд справи в межах таких вимог. Вихід за межі позову можливий у виняткових випадках, зокрема, коли повний та ефективний захист прав, свобод та інтересів неможливий у заявлений позивачем спосіб. Такий вихід за межі позовних вимог має бути пов`язаний із захистом саме тих прав, свобод та інтересів, щодо яких подана позовна заява.

Установлюючи правило, що суд розглядає адміністративну справу в межах позовних вимог, ця норма встановлює виняток у вигляді можливості у суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного та повного захисту прав, свобод, інтересів людини, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин (сторін чи третіх осіб), про захист яких вони просять, від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (постанови Верховного Суду від 18 травня 2018 року у справі № 826/6965/14, від 27 листопада 2018 року у справі № 807/997/16, від 15 липня 2019 року у справі № 804/14556/15, від 20 листопада 2019 року у справі № 826/9457/18, від 22 листопада 2019 року у справі № 815/4392/15, від 23 грудня 2019 року у справі № 815/3145/15, від 7 лютого 2020 року у справі № 826/11086/18, від 5 травня 2020 року у справі № 1340/4044/18, від 23 червня 2020 року у справі № 820/1545/16, від 6 серпня 2020 року у справі № 805/3147/16-а).

Таким чином, суд може та зобов`язаний в окремих випадках вийти за межі позовних вимог, якщо спосіб захисту, який обрав позивач, є недостатнім для захисту його прав, свобод і законних інтересів. Такий вихід за межі позовних вимог має бути пов`язаний із захистом саме тих прав, свобод та інтересів, щодо яких подана позовна заява. Вихід за межі позову можливий у виняткових випадках, зокрема, коли це необхідно для ефективного та повного захисту прав, свобод, інтересів людини, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин (сторін чи третіх осіб), про захист яких вони просять, від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

До того ж, суд ураховує, правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 11.04.2025 у справі №160/3403/23, в якій Верховний Суд наголосив, що принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі полягає насамперед у активній ролі суду при розгляді справи. В адміністративному процесі, на відміну від суто змагального процесу, у якому суд оперує виключно тим, на що посилаються сторони, мають бути повністю встановлені обставин справи з метою ухвалення справедливого та об`єктивного рішення. Принцип офіційності, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору; з`ясовує якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин; а у разі необхідності суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, доповнити чи пояснити певні обставини, а також надати суду додаткові докази.

У цій постанові Верховний Суд також зазначив, що незгода суду із наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови позивачці у позові. Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, а встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Враховуючи все викладене вище, суд дійшов висновку про:

визнання протиправною відмови Військової частини НОМЕР_2 у видачі ОСОБА_1 довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України;

зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 повторно розглянути звернення ОСОБА_1 про видачу довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на встановлені обставини справи, наведені положення чинного законодавства, суд зазначає, що позовна заява у цій справі є такою, що підлягає задоволенню частково.

З огляду на положення ст.139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

Визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_2 у видачі ОСОБА_1 довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 повторно розглянути звернення ОСОБА_1 про видачу довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 .

Відповідач-1: Військова частина НОМЕР_1 .

Відповідач-2: Військова частина НОМЕР_2 .

Суддя Н.В. Кучугурна