Справа № 400/1426/22
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2025-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

04 грудня 2025 р. № 400/1426/22
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гордієнко Т. О. розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020,

прозобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.05.2022 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області задоволено: зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію у розмірі 74% грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 09.07.2021 № 9/1/6758, в якій зазначено загальний розмір грошового забезпечення 29118,00 грн; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 992,40 грн.

На виконання вказаного рішення 30.06.2022 видано виконавчий лист.

19.11.2025 позивач звернувся до суду із заявою, в якій просив суд змінити спосіб і порядок виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.05.2022 року у справі № 400/1426/22 із зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області виплатити ОСОБА_1 з 01.04.2019 пенсію у розмірі 74% грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 09.07.2021 № 9/1/6758, в якій зазначено загальний розмір грошового забезпечення 29118,00 грн., на стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 заборгованість з пенсійних виплат за період з 01.04.2019 по 31.08.2022 у розмірі 155805,41 грн.

В обґрунтування заяви позивач зазначив, що рішення від 30.05.2022 по справі № 400/1426/22 набрало законної сили 30.06.2022, проте по теперішній час не виконано.

Згідно з розрахунками на доплату, сума доплати складає 155805,41 грн.

Відповідач надав заперечення на заяву про зміну способу виконання рішення суду, в якому зазначив, що на виконання вказаного рішення суду Головним управлінням проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до покладених судом зобов`язань.

Загальна сума доплати пенсії, що виникла на виконання рішення суду від 30.05.2022 по справі № 400/1426/22 за період з 01.04.2019 по 31.08.2022 склала 156523,65 грн.

Відомості щодо заборгованості за Рішенням від 30.05.2025 внесено Головним управлінням до Реєстру судових рішень Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України.

В листопаді 2025 року в межах бюджетних асигнувань позивачу було виплачено 187,35 грн заборгованості по справі № 400/1426/22.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2025 №1152 затверджено бюджет Пенсійного фонду України на 2025 рік.

Кошти, на виплату заборгованості по ОСОБА_1 на сьогодні не виділялись.

Фактична та у повному обсязі виплата нарахованих, на виконання рішення суду, сум пенсії здійснюється за наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України, а не за рахунок бюджету Пенсійного фонду України, у порядку черговості набранням рішеннями суду законної сили.

З огляду на вищенаведене, виплата за рішенням суду від 30.05.2022 по справі №400/1426/22 буде проведено після відповідних бюджетних асигнувань.

Задоволення заяви про зміну способу та порядку виконання судового рішення шляхом стягнення з Головного управління різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром в сумі 156523,65 грн на користь ОСОБА_1 фактично призведе до подвійного стягнення з Головного управління нарахованої суми пенсії, оскільки, на виконання Рішення від 30.05.2022 по справі №400/1426/22, зазначена сума обліковується в межах пенсійної справи Позивача для здійснення в подальшому її виплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно із ч. 2 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження рішення" про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до частини 3 статті 33 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Порядок виконання рішень судів про стягнення коштів з державних органів регулюється Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 за № 845.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Приписами статті 7 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" встановлено, що виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження" з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

У разі якщо рішення суду, зазначені в частині першій цієї статті, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов`язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Отже, звернення до суду є обов`язком державного виконавця у зазначеній категорії справ та такий обов`язок виникає через два місяці з дня відкриття виконавчого провадження за умови, що рішення суду не виконане, а стягувач не чинить перешкоди провадженню виконавчих дій.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Поняття спосіб і порядок виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.

Порядок та підстави зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовані статтею 378 КАС України.

Разом з тим, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень" від 21.11.2024 за №4094-IX, який набрав чинності 19.12.2024, внесені зміни до положень статті 378 КАС України, зокрема й у частині зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Так, відповідно до змісту частин 1-3 статті 378 КАС України (у редакції Закону № 4094-IX, що діє з 19.12.2024) за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

Отже, з 19.12.2024 статтю 378 КАС України доповнено самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання судового рішення, а саме: невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо, серед іншого, обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, протягом двох місяців з дня набрання таким рішенням законної сили; при чому зміна способу і порядку виконання такого судового рішення відбувається шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

У цій категорії справ зміна способу і порядку виконання рішення можлива шляхом зміни "зобов`язання здійснити перерахунок та провести виплату за перерахованою пенсією" на "стягнення коштів із державного органу боржника".

Статтею 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 р. №3-рп/2003).

Водночас під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ПФУ в Миколаївській області про зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії в розмірі 74% грошового забезпечення, обчисленого на підставі довідки від 09.07.2021 № 9/1/6758, виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 , з урахуванням зазначених у цій довідці посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, додаткових видів грошового забезпечення, премії, та виплатити перераховану пенсію, з урахуванням раніше виплачених сум без обмеження її максимального розміру на підставі ст. 43,63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 01.04.2019 р.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.10.2021 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Із матеріалів справи встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснено перерахунок пенсії позивача на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.05.2022 у справі № 400/1426/22 та нараховано різницю пенсії за період з 01.04.2019 по 31.08.2022 у сумі 156523,65 грн, виплату якої буде здійснено в порядку черговості в межах бюджетних асигнувань, пенсія виплачується в розмірі, встановленому відповідно до рішення суду. Різницю нарахованої пенсії за період з 01.04.2019 по 31.08.2022 у сумі 156523,65 грн внесено до Реєстру судових рішень та виплату буде проведено за наявності виділення коштів на цю мету з Державного бюджету України.

Також відповідач надав докази, що позивачу в листопаді 2025 року в межах бюджетних асигнувань було виплачено 187,35 грн. заборгованості по справі №400/1426/22.

Отже, рішення суду ГУ ПФУ в Миколаївській області виконано тільки в частині здійснення перерахунку позивачу пенсії з 01.04.2019 по 31.08.2022 у сумі 156523,65 грн та виплати у сумі 187,35 грн, тоді як на даний час не виконано в частині виплати 156336,30 грн на користь позивача перерахованої пенсії.

Тобто рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.05.2022 у справі № 400/1426/22, яке набрало законної сили 30.06.2022, не виконане вже більше трьох років.

Враховуючи приписи ч. 3 ст. 378 КАС України (у редакції Закону №4094-IX, що діє з 19.12.2024), суд дійшов висновку, що є передбачені абзацом 2 частини 3 статті 378 КАС України підстави для задоволення заяви про зміну способу виконання рішення суду.

Реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних і чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

У рішеннях ЄСПЛ у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" (заява №70297/01) та у справі "Бакалов проти України" (заява №14201/02) також зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (пункти 48 та 40 цих рішень відповідно).

Тому обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на виплату пенсії.

За таких обставин, заяву належить задовольнити, на суму заборгованості 156336,30 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 248, 378 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_2 про зміну способу виконання судового рішення задовольнити.

Змінити спосіб виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.05.2022 року по справі №400/1426/22 із:

«зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію у розмірі 74% грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 09.07.2021 № 9/1/6758, в якій зазначено загальний розмір грошового забезпечення 29118,00 грн»

на:

«стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) різницю між нарахованим та виплаченим розміром пенсії з 01.04.2019 по 31.08.2022 в сумі 156336,30 грн (сто п`ятдесят шість тисяч триста тридцять шість гривень 30 коп.)».

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) суддею в порядку ст. 256 КАС України.

Апеляційна скарга на цю ухвалу може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання) в порядку, визначеному ст.ст. 295-297 КАС України.

Суддя Т.О. Гордієнко