Справа № 420/8074/25
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2025-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8074/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому позивач (з урахуванням уточнення позовних вимог) просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом №9/227 від 06.11.2024 року щодо незатвердження постанови військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання ОСОБА_1 непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі статті 55-А графи II Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, служби у військовому резерві військової служби, оформленої довідкою №2/191;

- зобов`язати відповідача затвердити постанову Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання ОСОБА_1 непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі статті 55-А графи II Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, служби у військовому резерві військової служби, оформленої довідкою №2/191.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що 26.09.2024 року Військово-лікарська комісія (далі - ВЛК) ІНФОРМАЦІЯ_4 провела медичний огляд позивача з метою визначення його ступеню придатності до військової служби. За наслідками проведеного огляду позивача було визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі статті 55-А графи II Розкладу хвороб, що підтверджується довідкою №2/191 ВЛК.

Згодом, ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 зробила висновок про необґрунтованість висновку ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 , яким позивача визнано непридатним до військової служби на підставі статті 55-А графи II Розкладу хвороб. Зазначене було оформлено протоколом №9/227 від 06.11.2024 року. При цьому ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначила, що позивач підпадає під дію статті 55-Б графи II Розкладу хвороб, а саме тому є придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони».

Вважаючи протиправними зазначене рішення відповідача щодо непідтвердження висновку ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 , яким позивача визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі статті 55-А графи II Розкладу хвороб, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 08.04.2025 року по справі №420/8074/25 було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідачу було запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов.

23.04.2025 року від представника ІНФОРМАЦІЯ_1 до суду надійшов відзив по справі (т.1 а.с.128-143), з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що матеріали справи не містять доказів звернення позивача до вищої за рівнем військово-лікарської комісії для перегляду постанови у формі довідки, винесеною військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_5 . Крім того, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби виходить за межі судового розгляду. Також представник відповідача зазначив, що військово-лікарська комісія має право за власною дискрецією прийняти постанову про придатність військовозобов`язаного за станом здоров`я та зазначити придатність до тієї чи іншої форми військової служби. Таким чином, посилання позивача на те, що стаття 55 Розкладу хвороб не передбачає зазначення у висновку до довідки ВЛК придатність до певної форми проходження військової служби, спростовується пунктом 20.3 Положення №402.

Ухвалою суду від 10.06.2025 року було вирішено подальший розгляд справи №420/8074/25 проводити в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання по справі.

15.07.2025 року, 17.09.2025 року та 27.10.2025 року були проведені підготовчі судові засідання по справі, на яких представник позивача адвокат Слободяник Н.С. надавала усні пояснення щодо предмета спору та характеру спінорних правовідносин, надавала додаткові письмові докази по справі (т. 1 а.с. 158-160). Представники відповідачів та третьої особи до підготовчих судових засідань не з`являлись, були повідомлені про дату та час проведенні підготовчих судових засідань належним чином та своєчасно.

Ухвалами суду від 15.07.2025 року, 17.09.2025 року постановленими в судовому засіданні провадження у справі №420/8074/25 за клопотанням представника позивача було зупинено на підставі п.6 ч.2 ст.236 КАС України та в подальшому поновлювалось протокольними ухвалами суду від 17.09.2025 року, 27.10.2025 року.

Також 27.10.2025 року підготовче провадження у справі №420/8074/25 було закрито та призначено розгляд справи по суті.

24.11.2025 року було проведено судове засідання, в якому приймали участь представники позивача адвокати Слободяник Н.С. та Грицик Д.С., які виступили із вступним словом та підтримали позовні вимоги в повному обсязі. Представники відповідача та третьої особи до судового засідання не з`явились, були повідомлені про дату та час проведення судового засідання належним чином та своєчасно.

Також під час судового засідання були долучені до матеріалів справи додаткові письмові докази, що були витребувані судом раніше (т.2 а.с.44-67). У судовому засіданні було оголошено перерву для підготовки до судових дебатів.

02.12.2025 року до судового засідання учасники по справі не з`явились, були повідомлені про дату та час проведення судового засідання належним чином та своєчасно. Від представника позивача адвоката Грицик Д.С. до суду надійшло клопотання про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження, а від представника позивача адвоката Слободяник Н.С. заява про подальший розгляд справи без її участі.

Враховуючи положення ч. 9 ст. 205 КАС України, а також те, що стороною позивача в судових засіданнях була викладена власна правова позиція по суті заявлених позовних вимог та фактичних обставин справи, сторонами надані заяви по суті справи та надані письмові докази; подальший розгляд справи не потребував необхідності заслуховування усних пояснень сторін по справі; відсутність клопотань про необхідність заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив подальший розгляд справи проводити в порядку письмового провадження.

Суд при вирішенні справи виходить з наступних обставин.

За твердженням сторони позивача в адміністративному позові, ОСОБА_1 тривалий час спостерігає порушення фізичних функцій свого організму, а саме наявність захворювань серцево-судинної системи (гіпертонічна хвороба ІІ стадії, гіпертонічний криз, серцева недостатність ІІБ стадії тощо), наявність змін у попереково-крижовому відділі хребта (грижі міжхребцевих дисків, ознаки спондилоартрозу, ознаки деформуючий спондильоз, лівосторонній сколіоз тощо), наявність змін у структурі чоловічих гонад, наявність пахових гриж з обох сторін, що в цілому спричиняє появу тривалих та інтенсивних болей, на підтвердження чого надано виписку №6303 із медичної картки стаціонарного хворого, виданої КНП «Чорноморська лікарня» ЧМР Одеської області; висновки комп`ютерної томографії та магнітно-резонансної томографії; протокол ультразвукового дослідження (т.2 а.с.46-47, 49-56, 58, 64-66).

Отримані результати досліджень, на думку сторони позивача, свідчать про необхідність подальшого спостереження та лікування позивача у лікарів відповідних спеціалізацій.

ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 було проведено медичний огляд ОСОБА_1 з метою визначення його ступеню придатності до військової служби.

Згідно висновку лікаря-хірурга від 10.09.2024 року (т.1 а.с.21), на підставі з ст.64 А та ст.55 А графи ІІ Розкладу хвороб позивач визнаний непридатним до військової служби.

Згідно висновку лікаря-хірурга від 16.09.2024 року (т.2 а.с.57), на підставі ст.55 А графи ІІ Розкладу хвороб позивач визнаний непридатним до військової служби.

Згідно висновку лікаря-невролога від 23.08.2024 року (т.1 а.с.19), на підставі ст.24 графи І Розкладу хвороб позивач визнаний тимчасово непридатним до військової служби.

Згідно висновку лікаря-терапевта від 26.09.2024 року (т.1 а.с.20), на підставі ст.39 п. б графи І Розкладу хвороб позивач визнаний придатним до військової служби у військових частинах забезпечення.

26.09.2024 року ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_6 про хворобу №2/191 (т.1 а.с.41-42, 88-90), в якому в п.13 зазначено, що позивач згідно ст.55 А Розкладу хвороб визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, на підставі діагнозу: двобічна пахова грижа, частково вправима, великих розмірів, з частими (щомісяця) приступами защемлення. Часткова кишкова непрохідність, Категорична відмова пацієнта від хірургічного лікування (п. 12 Свідоцтва про хворобу).

За наслідками проведеного огляду було складено довідку №2/191 ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 , якою позивача було визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі статті 55-А графи II Розкладу хвороб (т.1 а.с.27). Причиною висновку зазначений тотожний діагноз.

Згодом, згідно відомостей з картки обстеження та медичного огляду позивача (т.1 а.с.87) вбачається, що ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 зробила висновок від 23.10.2024 року про необґрунтованість висновку ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 , яким позивача визнано непридатним до військової служби на підставі статті 55-А графи II Розкладу хвороб.

Зазначений висновок, як встановлено судом під час розгляду справи, було зроблено на підставі висновку лікаря-хірурга від 23.10.2024 року (т.1 а.с.114-115), згідно якого вбачається, що позивачу був поставлений медичний діагноз: двобічні пахові вправлені грижі без порушення функцій, у зв`язку з чим позивача на підставі ст.55 Б графи ІІ Розкладу хвороб визнано придатним до військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та інших.

Як свідчать запис в картці обстеження та медичного огляду позивача (т.1 а.с.87) та витяг з книги протоколів засідань військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 (т. 1 а.с. 158-160, т. 2 а.с. 1-3), ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначила, що позивач підпадає під дію статті 55-Б графи II Розкладу хвороб, а тому є придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.

Зазначеним рішенням, оформленим протоколом №9/227 від 06.11.2024 року, було змінено рішення Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання ОСОБА_1 непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку та Свідоцтво про хворобу №2/191 затверджено не було.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо непідтвердження висновку ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 , яким позивача визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі статті 55-А графи II Розкладу хвороб, позивач звернувся до адміністративного суду з позовом про оскарження цього рішення, оформленого протоколом №9/227 від 06.11.2024 року.

За ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно положень ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 73 КАС України), достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 75 КАС України), а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 КАС України).

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 76 ч. 2 КАС України).

Відповідно до положень ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши адміністративний позов, відзив та надані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, заслухавши пояснення представників сторін у судових засіданнях, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлені Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року №3543-XII (далі - Закон України №3543-XII).

Згідно ст.1 Закону України №3543-XII мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано;

особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України №3543-XII з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України №2102-IX від 24.02.2022 року, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Дія указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року, зокрема дія воєнного стану на території України пролонгується станом на теперішній час.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби закріплено у Законі України №2232-XII від 25.03.1992 року «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон України №2232-XII).

Згідно ч.1 ст.1 Закону України №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями (ч.2 ст.1 Закону України №2232-XII).

За ч. 9 ст. 1 Закону України №2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії, зокрема, військовослужбовці - особи, які проходять військову службу.

Згідно ч.4 ст.2 Закону України №2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.6 ст.2 Закону України №2232-XII видом військової служби є, зокрема, військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Згідно ч.1 ст. 3 Закону України №2232-XII правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України №2232-XII Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом, зокрема, призову громадян України на військову службу.

Відповідно до ч.10 ст. 2 Закону України №2232-XII та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи, наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року №402 було затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення №402).

Згідно з п.1.2 підрозділу 1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза - це:

медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців, які проходять базову військову службу); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби.

Пунктом 2.1 розділу І Положення №402 зазначено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.

Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

За п.2.2 глави 2 розділу І Положення №402 штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать:

Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК);

ВЛК регіону.

Адміністративно-територіальні зони відповідальності штатних ВЛК за проведення військово-лікарської експертизи визначаються наказом Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року №608 «Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення».

За п.п.2.3.1 п.2.3 глави 2 розділу І Положення №402 закріплено, що ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України.

За п.п.2.3.3 п.2.3 глави 2 розділу І Положення №402 на ЦВЛК покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності осіб, звільнених з військової служби, на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України.

Відповідно до п.п.2.3.4 п.2.3 глави 2 розділу І Положення №402 ЦВЛК має право розглядати, переглядати, скасовувати, відміняти, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України.

Постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку (п.п.2.3.5 п.2.3 глави 2 розділу І Положення №402).

Згідно п.п.2.4.5 п.2.4 глави 2 розділу І Положення №402 ВЛК регіону має право приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати, відміняти або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби осіб, звільнених з військової служби, на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК.

Відповідно до п.п.2.4.10 п.2.4 глави 2 розділу І Положення №402 ВЛК постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку.

За п.п.2.5.1 п.2.5 глави 2 розділу І Положення №402 до позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать, зокрема, ВЛК ТЦК та СП.

Позаштатні (постійно та тимчасово діючі) ВЛК (ЛЛК) призначаються у складі голови, заступника голови (може призначатись один з членів комісії), членів комісії (у гарнізонних, госпітальних ВЛК, ВЛК ТЦК та СП не менше ніж три лікарі, в інших ВЛК і ЛЛК - терапевта, хірурга, невропатолога, офтальмолога, стоматолога, оториноларинголога, психіатра) і секретаря з числа фахівців з медичною освітою. До складу ВЛК (ЛЛК) можуть призначатися лікарі інших спеціальностей (п.2.5.2 розділу І Положення №402).

Згідно п.п.2.5.4 п.2.5 глави 2 розділу І Положення №402 штатні і позаштатні (постійно та тимчасово діючі) ВЛК (ЛЛК) з питань військово-лікарської та лікарсько-льотної експертизи підпорядковуються вищим штатним ВЛК.

Відповідно до п.п.2.8.1 п.2.8 глави 2 розділу І Положення №402 ВЛК ТЦК та СП створюється при районному (міському) ТЦК та СП.

За п.п.2.8.2 п.2.8 глави 2 розділу І Положення №402 ВЛК ТЦК та СП має право приймати постанови відповідно до цього Положення.

На ВЛК районного (міського) ТЦК та СП покладається огляд громадян відповідно до пункту 1.2 глави 1 розділу I, пункту 1.4 глави 1 розділу II цього Положення. Рішенням ВЛК регіону на ВЛК ТЦК та СП покладається огляд інших громадян (п.п.2.8.4 п.2.8 розділу І Положення №402).

Аналізуючи вищевказане, з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я та прийняття громадян на військову службу проводиться військово-лікарська експертиза. Для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (ВЛК), які можуть бути штатними та позаштатними. При цьому, ВЛК регіону має право приймати постанови, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати, відміняти або скасовувати постанови підпорядкованих їй ВЛК.

Аналізуючи обставини справи, суд доходить висновку, що ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 (як ВЛК регіону) мала повноваження переглядати висновок ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 , як підпорядкованої ВЛК.

Пунктом 1.1 глави 1 розділу II Положення №402 передбачено, що медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону (далі - інші військові формування), у мирний та воєнний час.

Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, до військової служби призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти).

Згідно п.1.2 глави 2 розділу II Положення №402 постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).

Розклад хвороб розроблений відповідно до вимог Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я 10-го перегляду (далі - МКХ-10).

Відповідно до п. 2.6 глави 2 розділу II Положення №402 оцінка стану здоров`я та придатності до військової служби проводиться у відповідності з графою 1 Розкладу хвороб та графами 1-11 ТДВ "А".

Під час огляду призовників (допризовників) лікарі визначають стан їх здоров`я та ступінь придатності до військової служби. При цьому враховуються характер захворювання або фізичної вади, ступінь їх розвитку, функціональних порушень, а також освіта, спеціальність, фактична працездатність оглянутого та вимоги, до стану здоров`я для виконання обов`язків на посадах у тому чи іншому виді Збройних Сил України, роді військ (сил), іншому військовому формуванні (п.2.7 розділу II Положення №402).

Відповідно до п.2.9 глави 2 розділу II Положення №402 за результатами проведеного медичного огляду призовників ВЛК при ТЦК та СП приймає постанови згідно з главою 20 цього розділу.

Під час дії особливого періоду постанови ВЛК районних, міських ТЦК та СП про непридатність до військової служби призовників оформлюються свідоцтвами про хворобу (додаток 11 до цього Положення) у трьох примірниках, які не пізніше десятиденного строку з дня закінчення медичного огляду та перевірки ВЛК обласних (Київського та Севастопольського міських) ТЦК та СП, направляються на затвердження до штатних ВЛК згідно адміністративно-територіальної зони відповідальності за проведення військово-лікарської експертизи.

Інші постанови ВЛК районних, міських ТЦК та СП, на особливий період оформлюються довідкою військово-лікарської комісії (додаток 4 до цього Положення) у трьох примірниках.

Постанова ВЛК вноситься лікарем - членом призовної комісії до облікової карти призовника (картки медичного огляду призовника на збірному пункті).

Крім цього, оформлена постанова ВЛК щодо придатності чи непридатності призовника до військової служби зберігається в особовій справі призовника.

Згідно п.20.2 глави 20 Положення №402 постанови ВЛК згідно з цим Положенням розглядаються, затверджуються, не затверджуються, контролюються, переглядаються, а за необхідності скасовуються або відміняються відповідною штатною ВЛК.

Постанови штатних ВЛК можуть прийматися як за результатом проведеного медичного огляду в цих ВЛК, так і на підставі проведеного медичного огляду у позаштатних ВЛК та наданих на розгляд медичних документів.

Аналізуючи вищевказані приписи суд акцентує увагу на тому, що постанови штатних ВЛК можуть прийматися також за результатом наданих на розгляд медичних документів.

Варто зазначити, що за час розгляд справи було встановлено, що ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 було прийнято постановку, оформлену довідкою №2/191, якою позивача було визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі статті 55-А графи II Розкладу хвороб саме на підставі діагнозу, поставленого позивачу лікарем-хірургом від 10.09.2024 року.

23.10.2024 року було оформлено висновок лікаря-хірурга від 23.10.2024 року, згідно якого позивачу було змінено діагноз, визначений лікарем-хірургом 10.09.2024 року

Отже, як встановлено судом під час розгляду справи, відповідачем - ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 (як ВЛК регіону) не було затверджено висновок ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 про непридатність позивача до військової служби за результатом медичного документу висновку лікаря хірурга, що відповідає процедурі, зазначеній у Положенні №402.

Сторона позивача у справі №420/8074/25 посилається саме на необґрунтованість висновку лікаря-хірурга від 23.10.2024 року, на підставі якого ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 06.11.2024 року зробила висновок про необґрунтованість висновку ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 , та змінила ступінь придатності позивача до військової служби.

Разом з тим з цього приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Верховний Суд у постанові від 12.06.2020 року по справі №810/5009/18 сформував правову позицію, згідно якої надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби виходить за межі судового розгляду.

За ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у постанові від 05.12.2024 року по справі №420/23707/24 зауважив, що розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Проте, суд не може здійснювати власну оцінку підстав прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підстав висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.

Представник позивача адвокат Слободяник Н.С. з приводу процедури прийняття оскаржуваного висновку посилалась на те, що стаття 55 Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, служби у військовому резерві військової служби (Додаток 1 до Положення №402) не передбачає такого висновку як «придатні до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони». У п. «Б» ст. 55 Розкладу хвороб йдеться лише про такий висновок як «Придатні».

Суд критично ставиться до вищевказаного твердження сторони позивача з огляду на наступне.

За п.п. а) п.20.3 глави 20 Положення №402 при медичному огляді військовослужбовців та інших осіб ВЛК приймаються постанови такого змісту: "Придатний", зокрема, але не виключно, до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.

Положення №402 містить Додаток 1 «Розклад

хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, служби у військовому резерві військової служби» (далі Розклад хвороб).

Згідно ст.55 розділу ХІ Розкладу хвороб закріплено хвороби органів травлення (К00-К93), їх наслідки, а саме грижа К40-К46 (пахова, стегнова, пупкова грижа, грижа черевної стінки, діафрагмальна грижа, інші та неуточнені грижі черевної порожнини):

у разі значних порушень функцій (пункт А) особа непридатна до військової служби;

у разі помірних та незначних порушень функцій (пункт Б) особа придатна до військової служби.

Аналізуючи вищевказане, статтею 55 Розкладу хвороб передбачено висновок про придатність особи до військової служби (пункт А). При цьому, в межах наданих повноважень, ВЛК можуть прийняти постанову про придатність до військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.

При чому судом встановлено, що в контексті сумісного тлумачення положень п.п. а) п.20.3 глави 20 Положення №402 та ст.55 розділу ХІ Розкладу хвороб, відповідачем визначено певну ступінь придатності позивача до військової служби з урахуванням захворювання, яке було у нього встановлено, а тому судом не вбачається протиправності дій відповідача в цій частині.

Посилання представника позивача - адвоката Грицик Д.С. в судовому засідання на те, що рішення Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом №9/227 від 06.11.2024 року підлягає скасуванню, оскільки всупереч положенням ст. 22.5 Розділу 22 (Оформлення постанов ВЛК) Положення №402 було прийнято з пропуском 5 (п`яти) календарних днів після закінчення медичного огляду, суд не може прийняти в якості єдиного та достатнього доводу протиправності оскаржуваного рішення, оскільки зазначені процедурні обставини не впливають на правомірність рішення відповідача, зробленого на підставі висновку лікаря-хірурга.

Верховний Суд у постанові 06.03.2025 року у справі №420/8830/20 посилався на низку рішень Європейського суду з прав людини, які розкривають підхід до обґрунтованості судових рішень.

Як зазначив Верховний Суд, ЄСПЛ у справі «Салов проти України» наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява серія A № 303-A; від 9 грудня 1994 р.; пункт 29).

У іншому рішенні, зокрема, у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) зазначено, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року). На важливість дотримання судами вимоги щодо мотивованості (обґрунтованості) рішень йдеться також у ряді інших рішень ЄСПЛ (наприклад, «Богатова проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України» та ін.).

Отже, у рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи вищевказане судом не вбачається підстав для визнання протиправними оскаржуваного рішення відповідача, оформленого протоколом №9/227 від 06.11.2024 року щодо незатвердження постанови військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання ОСОБА_1 непридатним до військової служби, а тому позовні вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

За таких умов у суду відсутні підстави і для задоволення заявленої позовної вимоги похідного характеру.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 77, 90, 241-246, 251, 255, 257-258, 262, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Розподіл судових витрат не проводити.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повне найменування сторін по справі:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач Військово-лікарська комісія ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ).

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_7 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Суддя О.В. Білостоцький

.