Справа № 320/47623/25
Суддя: І.В. Тихонов
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

08 грудня 2025 рокум. ДніпроСправа № 320/47623/25

Луганський окружний адміністративний суд у складі судді Тихонов І.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державної судової адміністрації України до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

11.09.2025 до Київського окружного адміністративного суду звернулася Державна судова адміністрація України з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про накладання штрафу від 01.09.2025 ВП № 76234963.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем 01.09.2025 ВП 76234963 прийнято постанову про накладення на ДСА України штрафу в розмї 10200 гривень. Зазначена постанова прийнята у зв`язку з невиконанням ДСА України рішення Луганського окружного адміністративного суду від 05.07.2024 у справі 200/1935/24, яким зобов`язано ДСА України здійснити фінансування Донецького окружного адміністративного суду для проведення виплати ОСОБА_1 за період з 01.01.2024 по 25.03.2024 суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення, сум компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової соціальної відпусток та вихідної допомоги, обчислених виходячи з базового розміру посадового окладу судді, обрахованого з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2024 році у розмірі 3028,00 грн, з урахуванням раніше виплачених сум. ДСА України не погоджується з постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 01.09.2025 ВП № 76234963 про накладення штрафу, оскільки відповідне рішення суду можливо виконати лише шляхом безспірного списання Державною казначейскою службою України визначеної (перерахованої) суми коштів з бюджета програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів, праців апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя".

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.09.2025 передано адміністративний позов №320/47623/25 за підсудністю до Луганського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 10.11.2025 позовну заяву залишено без руху. Запропоновано позивачу у десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позову без руху усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до суду доказів сплати судового збору у сумі 2422,40 грн. Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 18.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в письмовому провадженні без повідомлення (виклику) сторін, із врахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, встановлених статтею 287 КАС України. Відповідач позов не визнав та надіслав до суду відзив на позов, у якому зазначив, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження № 76234963, з примусового виконання виконавчого листа № 200/1935/24, виданого Луганським окружним адміністративним судом від 10.09.2024 щодо зобов`язання Державної судової адміністрації України здійснити фінансування Донецького окружного адміністративного суду для проведення виплати ОСОБА_1 за період з 01.01.2024 по 25.03.2024 суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення, сум компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової соціальної відпусток та вихідної допомоги, обчислених виходячи з базового розміру посадового окладу судді, обрахованого з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2024 році у розмірі 3028,00 грн, з урахуванням раніше виплачених сум.

08.10.2024 державним виконавцем Відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 76234963.

Станом на 13.08.2025 боржником не було надано інформації щодо виконання рішення суду, тому з урахуванням вимог Закону державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100 грн.

Станом на 01.09.2025 рішення суду залишилось невиконаним. З огляду на що 01.09.2025 винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 10200 грн.

ДСА України не надало жодних доказів звернення з бюджетним запитом (поданням) до Вищої ради правосуддя до якого включено недоплачена суддівська винагорода допомоги на оздоровлення, сум компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової соціальної відпусток та вихідної допомоги ОСОБА_1 .

У рішенні Луганського окружного адміністративного суду у справі № 200/1935/24 відсутня будь-яка умова щодо обов`язку виконання цього рішення в межах конкретної бюджетної програми. Зазначене свідчить про те, що наявність окремих бюджетних програм не може бути підставою для уникнення обов`язку з виконання судового рішення.

З боку ДСА України не доведена відсутність бюджетних призначень на виплату суддівської винагороди, через що не доведена правомірність фінансування присуджених стягувачеві коштів за рахунок лише спеціальної бюджетної програми.

Відповідач вважає, що постанова державного виконавця від 01.09.2025 у виконавчому провадженні № 76234963 є законною, обґрунтованою та прийнятою у межах наданих законом повноважень, а підстави для її скасування відсутні.

Дослідивши матеріали справи у змішаній формі, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 КАС України, судом встановлено.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 05 липня 2024 у справі № 200/1935/24 позовні вимоги ОСОБА_1 до Донецького окружного адміністративного суду, Державної судової адміністрації України про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено:

- визнано протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо незабезпечення фінансування виплати належної ОСОБА_1 за період з 01.01.2024 по 25.03.2024 суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення, сум компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової соціальної відпусток та вихідної допомоги, зі здійсненням всіх передбачених законодавством нарахувань, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2024 році у розмірі 3028,00 грн;

- зобов`язано Державну судову адміністрацію України здійснити фінансування Донецького окружного адміністративного суду для проведення виплати ОСОБА_1 за період з 01.01.2024 по 25.03.2024 суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення, сум компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової соціальної відпусток та вихідної допомоги, обчислених виходячи з базового розміру посадового окладу судді, обрахованого з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2024 році у розмірі 3028,00 грн, з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнано протиправними дії Донецького окружного адміністративного суду щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 за період з 01.01.2024 по 25.03.2024 суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення, сум компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової соціальної відпусток та вихідної допомоги, обчислених виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді в розмірі 2102,00 грн;

- зобов`язано Донецький окружний адміністративний суд нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01.01.2024 по 25.03.2024 суддівську винагороду, допомогу на оздоровлення, суми компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової соціальної відпусток та вихідну допомогу, обчислених виходячи з базового розміру посадового окладу судді, обрахованого з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2024 році у розмірі 3028,00 грн, з урахуванням раніше виплачених сум та утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів.

Вказане рішення суд набрало законної сили 06 серпня 2024 року.

Позивачем 10 вересня 2024 року отримано виконавчі листи у справі.

Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України постановою про відкриття виконавчого провадження від 08 жовтня 2024 року ВП № 76234963 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Луганським окружним адміністративним судом 10 вересня 2024 року у справі № 200/1935/24 про зобов`язання здійснити фінансування Донецького окружного адміністративного суду для проведення виплати ОСОБА_1 за період з 01.01.2024 по 25.03.2024 суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення, сум компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової соціальної відпусток та вихідної допомоги, обчислених виходячи з базового розміру посадового окладу судді, обрахованого з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2024 році у розмірі 3028,00 грн, з урахуванням раніше виплачених сум.

Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України скеровано до ДСА України вимогу від 24 липня 2025 року про стан виконання рішення суду в одноденний термін з моменту отримання даної вимоги.

ДСА України на виконання вимоги від 24 липня 2025 року листом від 04 серпня 2025 року № 10-15705/25 повідомило Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, що виконання судових рішень, ухвалених на користь суддів, здійснюється згідно із законодавством України за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя», головним розпорядником якої є ДСА України, у межах передбачених асигнувань на відповідний бюджетний період.

У зв`язку з цим виконання зазначеного рішення суду можливо лише за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя».

Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» за бюджетною програмою 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя» затверджені видатки в і розмірі 10,0 млн гривень, що розподілені між судами, органами та установами системи правосуддя. ДСА України 03 січня 2024 року затверджений кошторис на 2024 рік Донецькому окружному адміністративному суду за бюджетною програмою 0501150 «Виконання рішень судів па користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя» у сумі 23,6 тис гривень.

Також повідомлено, що ДСА України листами від 30 квітня 2024 року № 11-10400/24, від 22 липня 2024 року № 11-14862/24 та від 11 жовтня 2024 року № 11-19998/24 неодноразово зверталась до Комітету Верховної Ради України з питань бюджету із пропозицією щодо внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» у частині збільшення бюджетних призначень за бюджетною програмою 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя» на суми 1318,0 млн гривень, 1 428,43 млн гривень та 1 502,8 млн гривень відповідно. Однак Міністерством фінансів України зазначені пропозиції не були підтримані, так як у період дії воєнного стану наявні фінансові ресурси держави насамперед спрямовуються на виконання завдань щодо відсічі збройної агресії, забезпечення недоторканості державного кордону та захисту держави, забезпечення життєво необхідних потреб жителів, реалізації заходів територіальної оборони та захисту безпеки населення.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» за бюджетною програмою 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя» затверджені видатки в розмірі 10,0 млн гривень, що розподілені між судами, органами та установами системи правосуддя. ДСА України 09 січня 2025 року затверджений кошторис на 2025 рік Донецькому окружному адміністративному суду за бюджетною програмою 0501150 «Виконання рішень судів па користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя» у сумі 23,3 тис гривень.

Також повідомлено, що ДСА України листами від 03 лютого 2025 року № 11-2404/25, від 06 березня 2025 року № 11-4566/25 та від 07 квітня 2025 року № 11-6770/25, від 12 травня 2025 року № 11-9437/25, від 17 червня 2025 року № 11-12026/25, від 16 липня 2025 року № 11-14135/25 неодноразово зверталась до Комітету Верховної Ради України з питань бюджету із пропозицією щодо внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» у частині збільшення бюджетних призначень за бюджетною програмою 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя» на суми 1495,2 млн гривень, 1 503,6 млн гривень, 1 525,2 млн гривень, 1 538,6 млн гривень, 1 551,6 млн гривень та 1 568,6 млн гривень відповідно.

У відповідь Міністерство фінансів України листами від 17.02.2025 № 08020-01-2/5032, від 02.04.2025 № 08020-09-6/9609, від 30.04.2025 № 08020-09-6/12329 та від 28.05.2025 № 08020-09-6/15313 повідомило, що у період продовження дії воєнного стану наявні фінансові ресурси держави насамперед спрямовуються на виконання завдань щодо відсічі збройної агресії, забезпечення недоторканості державного кордону та захисту держави, забезпечення життєво необхідних потреб жителів, реалізації територіальної оборони та захисту населення та позиція Міністерства фінансів України з порушеного пи тання є не змінною.

Ураховуючи викладене, ДСА України в межах своїх повноважень вжито відповідних заходів, спрямованих на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 05 липня 2024 року у справі № 200/1935/24, тому просило утриматися від накладення штрафів на ДСА України.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 13.08.2025 ВП № 76234963 за невиконання рішення суду на Державну судову адміністрацію України на підставі статей 63, 75 Закону України Про виконавче провадження накладено штраф у розмірі 5100,00 грн.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 01 вересня 2025 року ВП № 76234963 за невиконання рішення суду на Державну судову адміністрацію України на підставі статей 63, 75 Закону України Про виконавче провадження накладено штраф у розмірі 10200,00 грн.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначає стаття 287 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. У позовній заяві зазначається ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження (за наявності).

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 2 лютого 2016 року № 1404-VIII Про виконавче провадження (далі - Закон № 1404-VIII у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

За визначенням статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 26 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного устатті 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 5 вказаноїстатті 26 Закону № 1404-VIII визначено, що у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленомустаттею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

При цьому порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, визначенийстаттею 63 Закону № 1404-VIII.

Відповідно до частини 1статті 63 Закону №1404-VIIIза рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостоюстатті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

При цьому частиною 6 статті 26 цього Закону передбачено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно з частиною 2 статті 63 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Суд зазначає, що за своєю природою штраф - це міра адміністративної відповідальності. Штрафи представляють собою грошові стягнення, тобто є обтяженням майнового характеру для учасників виконавчого провадження. При цьому штрафи можуть накладатися лише за винні дії чи бездіяльність.

Правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин.

При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Вирішуючи питання про накладення штрафу, державний виконавець повинен встановити дві обставини: 1) факт виконання чи невиконання рішення; 2) у випадку невиконання рішення встановити причини невиконання. При цьому, лише дійшовши висновку про відсутність поважних причин, державний виконавець вправі накласти штраф на боржника. Встановлення таких обставин здійснюється шляхом виконання державним виконавцем своїх обов`язків та реалізації прав, передбачених ст.18 Закону № 1404-VIII, а також дотриманням сторонами виконавчого провадження свої обов`язків.

Зокрема, частиною 1статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 3 цієї статті визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, серед іншого, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цьогоЗакону, а частина 4 наголошує на тому, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Виходячи з аналізу вищевказаних норм можна дійти висновку, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин.

При цьому, сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може слугувати підставою для притягнення боржника до зазначеної вище відповідальності. Варто зауважити, що під перевіркою виконання боржником вимог зобов`язального слід розуміти саме ту перевірку, яка має на меті встановити дійсні можливості боржника виконати рішення суду у встановлений строк та не повинна обмежуватися виключно встановленням факту виконання або невиконання рішення суду.

Судом встановлено, що державним виконавцем винесено оскаржувану постанову від 01.09.2025 з підстав повторного невиконання судового рішення без поважних причин.

Однак, суд вважає такі висновки протиправними, оскільки державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови належним чином не перевірив факт виконання/невиконання судового рішення боржником.

Так, представником відповідача надано до суду матеріали виконавчого провадження ВП № 76234963, дослідженням яких встановлено, що державним виконавцем направлено на адресу боржника лише одну вимогу про надання інформації про виконання рішення суду у справі № 200/1935/24, а саме 24.07.2025.

Тобто, після винесення постанови про накладення штрафу у сумі 5100,00 грн та перед прийняття оскаржуваної постанови про накладення на позивача штрафу у сумі 10200,00 грн (постанова від 01.09.2025) державним виконавцем не перевірявся стан виконання судового рішення, не витребовувалась інформація про дії, вчинені боржником за період з 13.08.2025 до 01.09.2025.

Тобто відповідач належним чином не скористався законодавчо закріпленими повноваженнями.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що державним виконавцем перед накладенням штрафу було здійснено належну перевірку виконання боржником судового рішення, як цього вимагає стаття 63 Закону України "Про виконавче провадження".

Притягаючи боржника до відповідальності за невиконання рішення у виконавчому провадженні і накладаючи на нього штраф виконавець зобов`язаний ретельно дослідити всі обставини справи, зокрема належним чином перевірити факт невиконання боржником його обов`язків та встановити причини їх невиконання або неналежного виконання.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №537/3986/16-а.

Крім того, суд зазначає, що судові рішення, які передбачають виплату на користь суддів коштів, здійснюється за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів суддів та працівників органів і установ системи правосуддя".

Отже, на думку суду, виконання зазначеного виконавчого листа має здійснюватись в межах визначеного Кабінетом Міністрів України порядку, що, у свою чергу, виключає відповідальність боржника (позивача) за невиконання цього судового рішення.

Висновки, аналогічні зазначеним, наведені у постанові Верховного Суду від 18.06.2019 у справі №826/721/16, в якій зокрема вказано, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення.

Наведені обставини у своїй сукупності свідчать про наявність поважних причин, що перешкодили Державній судовій адміністрації України станом на дату прийняття оскаржуваної постанови від 01.09.2025 з незалежних від нього самого причин виконати рішення суду у справі № 200/1935/24 у повному обсязі, які нівелюють висновки державного виконавця про наявність правових підстав для притягнення боржника до відповідальності у виконавчому провадженні у вигляді штрафу.

Викладене у своїй сукупності вказує на наявність підстав для скасування постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про накладення штрафу від 01.09.2025 ВП № 76234963.

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Державної судової адміністрації України.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. Тобто, обов`язок доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень одночасно покладено на усіх учасників процесу.

Згідно з ч. 1ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ч. 1ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав до суду належних доказів на обґрунтованість прийняття ним оскаржуваної постанови, а відтак, не довів її правомірності.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1ст. 139 КАС Українипри задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цьогоКодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що під час звернення до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Враховуючи задоволення позовних вимог, витрати зі сплати позивачем судового збору у розмірі 2422,40 грн підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 132, 139, 205, 241-246, 250, 268, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Державної судової адміністрації України (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01021, ) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького архітектора, 13, м. Київ, 01001, ) про скасування постанови про накладення штрафу задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про накладення штрафу від 01.09.2025 ВП № 76234963.

Стягнути на користь Державної судової адміністрації України (місцезнаходження: м. Київ, вул. Липська, 18/5, ) за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (м. Київ, вул. Городецького, 13, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 287 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя І.В. Тихонов