Справа № 380/15278/23
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2025-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 380/15278/23 пров. № А/857/35772/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Довгої О.І.,

Запотічного І.І.,

секретаря судового засідання Лутчин А.М.

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Гулик А.Г.), ухвалене у відкритому судовому засіданні в м. Львів 13 березня 2024 року о 10 год. 00 хв. повний текст складено 22 березня 2024 року у справі №380/15278/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

30.06.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції у Львівській області за №1839 о/с від 29.05.2023 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників ГУНП у Львівській області та порушення службової дисципліни», яким наказано звільнити лейтенанта поліції ОСОБА_1 з посади оперуповноваженого відділу протидії груповій злочинності та розкриття злочинів, спрямованих на порушення рівноправності громадян управління карного розшуку Головного управління Національної поліції у Львівській області за грубе порушення службової дисципліни;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції у Львівській області за №236 о/с від 05.06.2023 «Про особовий склад» щодо звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 з посади оперуповноваженого відділу протидії груповій злочинності та розкриття злочинів, спрямованих на порушення рівноправності громадян управління карного розшуку Головного управління Національної поліції у Львівській області відповідно до Закону України «Про національну поліцію» та зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України);

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції у Львівській області №237 о/с від 06.06.2023 «Про особовий склад» щодо часткової зміни пункту наказу ГУНП від 05.06.2023 №236 о/с про зміну читання підстави звільнення позивача із займаної посади;

- зобов`язати відповідача поновити позивача на посаді оперуповноваженого відділу протидії груповій злочинності та розкриття злочинів, спрямованих на порушення рівноправності громадян управління карного розшуку Головного управління Національної поліції у Львівській області з дати звільнення;

- виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 23.01.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу начальника Головного управління Національної поліції у Львівській області №237 о/с від 06.06.2023 «Про особовий склад» залишено без розгляду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13.03.2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено повністю.

Відмовлячи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в ході розгляду справи встановлено, що позивач порушив вимоги частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» (в частині неухильного дотримання положень Конституції України, законів України інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції), підпункту 1.1 пункту 1 наказу ГУНП у Львівській області від 27.04.2023 №1470 «Про покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування», став учасником кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за від 19.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення №0000181 передбаченого частиною першою статті 296 Кримінального кодексу України, що не лише суперечить призначенню та завданням правоохоронних інституцій, а й розхитує підвалини державності, викривляє уявлення населення про інтереси та ідеали громадянського суспільства на шляху до інтеграції України в європейську спільноту, а також знехтував інтересами служби, проявив безвідповідальне ставлення до обов`язку з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час і бути прикладом у дотриманні законності, чим вчинив дисциплінарний проступок, що принижує та дискредитує працівника поліції, а також підриває авторитет Національної поліції України в цілому. Таким чином суд дійшов висновку, що позивача правомірно звільнено не за те, що він став учасником кримінального провадження, а саме за дискредитацію звання працівника органів Національної поліції, яка полягає у протиправних, винних діяннях, які здійснені посадовою особою органу поліції у зв`язку з виконанням службових обов`язків або не пов`язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника поліції та власне органи поліції в цілому.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, просить рішення суду першої інстанції скасувати та позов задовольнити. Апеляційну скаргу аргументує тим, що відповідно до наказу начальника Головного управління Національної поліції у Львівській області за №1839 від 29.05.2023 Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників ГУНП у Львівській області та порушення службової дисципліни вбачається, що 18.05.2023 до відповідача надійшла інформація про ОСОБА_1 щодо настання події за участі працівника поліції, а саме про здійснення нібито ним пострілу із травматичної зброї в сторону автомобіля, належного іншій особі, що встановлено у висновку службового розслідування від 15.05.2023. Водночас позивач вказує, що він не вчиняв будь-яких діянь, які б мали наслідком порушення службової дисципліни. Позивач зазначає, що не зрозуміло яким чином і на яких підставах службове розслідування було розпочато до моменту отримання інформації про подію. З описової частини згаданого наказу вбачається, що суть неналежного виконання службових обов`язків з боку ОСОБА_1 , за яке застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції полягає у тому, що він став учасником кримінального провадження, відомості про яке 19.05.2023 внесені до ЄРДР за №0000181 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 296 Кримінального кодексу України. Позивач посилається також на те, що будь-які пояснення за фактом порушення ним службової дисципліни або вчинення правопорушень не надавав, з матеріалами службового розслідування та його висновками не ознайомлений. Тому зі звільненням не згідний, оскільки на його думку, для цього не було підстав, у зв`язку з чим має місце порушення трудових прав з боку роботодавця у формі незаконного звільнення, що судом першої інстанції не враховано.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено та ухвалено постанову, якою визнано протиправним та скасовано пункт 1 наказу начальника Головного управління Національної поліції у Львівській області за №1839 о/с від 29 травня 2023 року «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників ГУНП у Львівській області та порушення службової дисципліни», яким наказано звільнити лейтенанта поліції ОСОБА_1 з посади оперуповноваженого відділу протидії груповій злочинності та розкриття злочинів, спрямованих на порушення рівноправності громадян управління карного розшуку Головного управління Національної поліції у Львівській області за грубе порушення службової дисципліни; визнано протиправним та скасовано наказ начальника Головного управління Національної поліції у Львівській області за №236 о/с від 05 червня 2023 року «Про особовий склад» щодо звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 з посади оперуповноваженого відділу протидії груповій злочинності та розкриття злочинів, спрямованих на порушення рівноправності громадян управління карного розшуку Головного управління Національної поліції у Львівській області відповідно до Закону України «Про національну поліцію» та зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України); визнано протиправним та скасовано наказ начальника Головного управління Національної поліції у Львівській області №237 о/с від 06 червня 2023 року «Про особовий склад» щодо часткової зміни пункту наказу ГУНП від 05 червня 2023 року №236 о/с про зміну читання підстави звільнення ОСОБА_1 із займаної посади; зобов`язано Головне управління Національної поліції у Львівській області поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого відділу протидії груповій злочинності та розкриття злочинів, спрямованих на порушення рівноправності громадян управління карного розшуку Головного управління Національної поліції у Львівській області з 06 червня 2023 року. Стягнуто з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 06 червня 2023 року по 11 червня 2024 року в сумі 589661 грн (п`ятсот вісімдесят дев`ять тисяч шістсот шістдесят одну гривню) з відповідним вирахування податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

Не погодившись із вказаним рішенням, відповідач подав касаційну скаргу.

Постановою Верховного Суду касаційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області задоволено частково. Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2024 скасовано, а справу №380/15278/23, в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування пункту 1 наказу начальника Головного управління Національної поліції у Львівській області №1839 від 29.05.2023 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників ГУНП у Львівській області та порушення службової дисципліни», наказу начальника Головного управління Національної поліції у Львівській області №236 о/с від 05.06.2023 «Про особовий склад» та зобов`язання поновити ОСОБА_1 на посаді з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу, направлено на новий розгляд до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року адміністративну справу № 380/15278/23 прийнято до провадження та призначено до апеляційного розгляду у судовому засіданні.

Відповідач подав до суду апеляційної інстанції додаткові пояснення в яких зазначає, що на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2024 року ГУНП у Львівській області видано наказ від 19.06.2024 № 335 о/с, яким старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 поновлено на посаді оперуповноваженого відділу протидії груповій злочинності та розкриття злочинів, спрямованих на порушення рівноправності громадян управління карного розшуку ГУНП у Львівській області з 06 червня 2023 року. Згодом наказом ГУНП у Львівській області № 408 о/с від 19.07.2024 ОСОБА_1 , у зв`язку із невиходом на роботу, звільнено зі служби з поліції відповідно до Закону «Про Національну поліцію» за пунктом 6 статті 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Згідно з ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.

Як це встановлено судом першої інстанції, 18.05.2023 до ГУНП у Львівській області надійшла інформація про надзвичайну подію за участі оперуповноваженого УКР ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , а саме здійснення ним пострілу із травматичної зброї в сторону автомобіля належного іншій особі.

Ураховуючи, що така обставина є підставою для призначення службового розслідування, наказом ГУНП у Львівській області №1736 від 19.05.2023 призначено службове розслідування у формі письмового провадження за фактом можливих порушень службової дисципліни, допущених окремими працівниками ГУНП у Львівській області.

Водночас, 18.05.2023 до ГУНП у Львівській області надійшло повідомлення про те, що цього ж дня, на пр. Червоної Калини, 91А у м. Львові оперуповноважений УКР ГУНП у Львівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_1 здійснив постріл по автомобілю марки «Ауді А6», д.н.з. НОМЕР_1 (ЄО ВП №2 ЛРУП №2 ГУНП від 18.05.2023 №7110). Виїздом на місце події працівників УГІ ГУНП, зокрема: заступника начальника управління начальника ВСР УГІ ГУНП майора поліції ОСОБА_2 та інспектора ВСР УГІ ГУНП капітана поліції Олійник Х.А. встановлено, що старший лейтенант поліції ОСОБА_1 , перебував у закладі громадського харчування «Паго», що розташований за адресою: пр. Червоної Калини, 91 А у м. Львові. Після чого, вийшовши на парковку неподалік вказаного закладу, підійшов до автомобіля марки «Ауді», д.н.з. НОМЕР_1 , відкрив передні пасажирські двері автомобіля та спровокував конфліктну ситуацію з гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_4 , під час якої здійснив один постріл з травматичної зброї ПМ-9мм серії НОМЕР_2 (дозвіл ГУНП у Львівській області №Ж-169 від 03.07.2020 строком до 23.06.2023) у днище згаданого автомобіля.

Працівниками УГП ГУНП на місці події документально та із застосуванням портативного відео реєстратора опитано учасників події та проведено огляд старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер №6810», результат - 1.52 проміле.

На місці події працівниками ТУ ДБР, розташованого у м. Львові вилучено пістолет ПМ, 2 патрони, одну гільзу (з салону автомобіля), один магазин, вирішувалось питання щодо внесення відомостей до ЄРДР. На момент вказаної події, старший лейтенант поліції ОСОБА_1 перебував поза службою, без форменого одягу та вогнепальної зброї. Відомості про вказану подію слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові внесено до ЄРДР за №0000181 від 19.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 296 Кримінального кодексу України.

У ході службового розслідування відповідач скерував запит керівнику ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, з метою отримання витягу з ЄРДР №0000181 від 19.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 296 Кримінального кодексу України, а також усіх можливих копій документів щодо зазначеної події, котрі можуть мати значення для прийняття об`єктивного рішення у службовому розслідуванні (вих. №506/67/02-2023 від 19.05.2023).

19.05.2023 до УГІ ГУНП надійшла копія витягу з ЄРДР №0000181 від 19.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 296 Кримінального кодексу України.

У згаданому витязі зазначено: «...18.05.2023 приблизно о 21:53 у м Львові по пр. Червоної Калини, 91, поблизу кафе-бару «Паго», у салоні автомобіля марки Ауді А6 ВС5141P1, який належить ОСОБА_4 працівник управління карного розшуку ГУНП у Львівській області ОСОБА_1 здійснив постріл із належного йому пристрою для відстрілу гумових куль, внаслідок чого пошкодив підніжний килимок, що знаходився поряд із переднім пасажирським сидінням...»

25.05.2023 затверджено Висновок службового розслідування за фактом грубого порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУНП у Львівській області, а саме ОСОБА_1 .

На підставі зібраних у ході проведення службового розслідування матеріалів, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що оперуповноважений відділу протидії груповим злочинам та розкриття злочинів, спрямованих на порушення рівноправності громадян УКР ГУНП у Львівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_1 , порушуючи вимоги частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» (в частині неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції), підпункту 1.1 пункту 1 наказу ГУНП у Львівській області від 27.04.2023 №1470 «Про покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування», став учасником кримінального провадження відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000181 від 19.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 296 Кримінального кодексу України, що не лише суперечить призначенню та завданням правоохоронних інституцій, а й розхитує підвалини державності, викривляє уявлення населення про інтереси та ідеали громадянського суспільства на шляху до інтеграції України в європейську спільноту, а також знехтував інтересами служби, проявив безвідповідальне ставлення до обов`язку з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час і бути прикладом у дотриманні законності, чим скоїв дисциплінарний проступок, що принижує та дискредитує працівника поліції, а також підриває авторитет Національної поліції України в цілому.

Зазначеними діями старший лейтенант поліції ОСОБА_1 грубо порушив службову дисципліну, зокрема вимоги частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» (в частині неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції), підпункту 1.1 пункту 1 наказу ГУНП у Львівській області від 27.04.2023 №1470 та забезпечення належного «Про покращення службової дисципліни інформування» та своїх функціональних обов`язків, керуючись пунктом 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, з огляду на що, відповідач застосував до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 найсуворіший захід дисциплінарного впливу, передбачений статтею 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VII.

Відповідно до наказу відповідача №1839 від 29.05.2023 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників ГУНП у Львівській області та порушення службової дисципліни», за грубе порушення службової дисципліни, зокрема вимог частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» (в частині неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції), підпункту 1.1 пункту 1 наказу ГУНП у Львівській області від 27.04.2023 №1470 «Про покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування» та своїх функціональних обов`язків, на підставі пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, застосовано до оперуповноваженого відділу протидії груповим злочинам та розкриття злочинів, спрямованих на порушення рівноправності громадян УКР ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення звільнення зі служби в поліції.

Згідно з наказом відповідача №236 о/с від 05.06.2023 оперуповноваженого відділу протидії груповим злочинам та розкриття злочинів, спрямованих на порушення рівноправності громадян УКР ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби з поліції відповідно до Закону «Про Національну поліцію» за пунктом 6 частини першої статті 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Наказом відповідача №237 о/с від 06.06.2023 «Про особовий склад» щодо часткової зміни пункту наказу ГУНП від 05.06.2023 №236 о/с про зміну читання підстави звільнення позивача із займаної посади, а саме: «Підстава: наказ ГУНП у Львівській області від 25.05.2023 №1796», слід читати: «Підстава: наказ ГУНП у Львівській області від 29.05.2023 №1839».

Не погоджуючись із звільненням з посади та зі служби в органах Національної поліції України, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції враховує такі підстави.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Так, правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначаються Законом України «Про Національну поліцію» від 02.11.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону №580-VIІІ рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Частина перша статті 59 Закону №580-VIII визначає, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Частина перша статті 64 Закону №580-VIII визначає, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Так, аналіз Присяги поліцейського свідчить про те, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. Порушення Присяги слід розуміти як вчинення поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно. Тобто, порушення Присяги це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Суд апеляційної інстанції у розрізі спірних правовідносин у відповідності до вимог ст.242 КАС України враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 27.04.2021 у справі №160/6819/19.

Так, інститут Присяги поліцейського вже сам по собі призначений імперативно забезпечити зразкове та бездоганне дотримання публічним службовцем поліцейським закону як у повсякденній службовій, так і позаслужбовій (приватній) діяльності. Водночас, інститут Присяги поліцейського забезпечує необхідність виконання завдань поліції безперервно та незалежно від дії будь-яких факторів, адже жодних виключень із загального правила законом не передбачено.

Підстави для припинення служби в поліції визначені статтею 77 Закону №580-VIII. Так, наведеною нормою, серед іншого, передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України (пункт 6 частини 1 статті 77 Закону №580- VIII).

Слід зазначити, що згідно з оскаржуваним наказом відповідача №236 о/с від 05.06.2023 позивача звільнено зі служби з поліції відповідно до Закону №580-VIII за пунктом 6 частини першої статті 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Так, повноваження поліцейських та їхніх керівників з додержання службової дисципліни в Національній поліції України, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначається Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна є дотримання поліцейським Конституції законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. За порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим статутом.

Згідно частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, зокрема, утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.

Так, правила етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179 (далі- Правила № 1179) поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Підпунктом 1 пункту 1 розділу ІІ Правил № 1179 передбачено, що під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно- правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Абзац 7 пункту 2 розділу ІІ Правил № 1179 вказує про те, що під час виконання службових обов`язків поліцейському заборонено перебувати на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння, уживати тютюнові вироби під час безпосереднього виконання службових обов`язків і в невстановленому місці.

Згідно пункту 3 розділу IV Правил № 1179 за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

В продовження аналізу вимог чинного законодавства суд апеляційної інстанції зазначає, що частиною 1 статті 11 Дисциплінарного статуту передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом, а відповідно до частини 2 цієї ж статті Дисциплінарного статуту за вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Таким чином, наявність у діях (бездіяльності) поліцейського ознак дисциплінарного проступку є підставою для його притягнення до дисциплінарної відповідальності шляхом застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення.

Водночас, з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування (частина 2 статті 14 Дисциплінарного статуту), сутність якого полягає в збиранні, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського (частина 1 статті 14 Дисциплінарного статуту).

Так, відповідно до частин 3, 4, 10 статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі Порядок №893).

Пунктом 1 Розділу V вказаного порядку визначено, що проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Відповідно до пункту 2 Розділу V Порядку №893 службове розслідування розпочинається із дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка виконує його обов`язки, висновку службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Частиною 1 статті 16 Дисциплінарного статуту встановлено, що службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

Службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку (пункт 4 Розділу V Порядку № 893).

Пунктом 6 Порядку Розділу V №893 визначено право поліцейським, стосовно якого призначено службове розслідування, подати уповноваженому керівнику письмову скаргу на дії осіб, які його проводять.

При цьому, розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження. Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування (пункт 7 Розділу V Порядку № 893).

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інші особи можуть надавати усні чи письмові пояснення з приводу відомих їм відомостей про діяння, що стало підставою для призначення службового розслідування (пункт 13 Розділу V Порядку № 893).

Відповідно до статті 18 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Водночас, поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд зазначає, що подання клопотань та ознайомлення з матеріалами службового розслідування є правом особи.

При цьому суд апеляційної інстанції враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 06.10.2021 у справі № 200/11250/19-а.

Як убачається з матеріалів справи, висновок службового розслідування, що став підставою для звільнення позивача зі служби в поліції затверджений 25.05.2023.

Водночас, 19.05.2023 позивач відмовився від надання пояснень у межах відповідного службового розслідування, про що зазначив у поданих голові дисциплінарної комісії Михайлу Великопольському пояснення, які підписав власноручно.

З наведеного убачається, що позивач був обізнаний про факт проведення службового розслідування. Водночас до відповідача із заявою про ознайомлення з матеріалами службового розслідування позивач звернувся лише 09.06.2023, тобто поза межами строку проведення службового розслідування.

Підпунктом 14 пункту 2 Розділу ІІІ Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893 встановлено, що голова дисциплінарної комісії після затвердження висновку службового розслідування за письмово оформленим волевиявленням поліцейського, стосовно якого проводилося службове розслідування, забезпечує ознайомлення його із затвердженим висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, з дотриманням вимог законодавства України.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що ні Закон №2337, ні Порядок №893 не встановлюють обов`язку для дисциплінарної комісії ознайомлювати особу, відносно якої проводиться службове розслідування, з висновком службового розслідування.

Отже, ознайомлення з висновком службового розслідування є правом особи, реалізація якого залежить від волевиявлення самої особи, а відтак аргумент позивача в частині не ознайомлення його з висновком службового розслідування, як підстава протиправності дій відповідача щодо порушення порядку проведення такого службового розслідування, не ґрунтуються на вимогах закону, отже не заслуговують на увагу.

Водночас, беручи до уваги обізнаність позивача про факт провадження щодо нього службового розслідування, апеляційний суд зазначає, що позивач не був обмежений у праві подати рапорт (клопотання) про ознайомлення з такими матеріалами службового розслідування, тому посилання позивача на порушення його прав не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Згідно з пункту 2 Розділу VІ Порядку № 893 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

У разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення (пункт 1 Розділу VІІ Порядку № 893).

Частиною 3 статті 13 Дисциплінарного статуту визначені види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, а саме: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до частини 5 статті 13 Дисциплінарного статуту застосування до поліцейського інших видів дисциплінарних стягнень, не передбачених цим Статутом, забороняється.

Згідно з частинами 3 та 4 статті 20 Дисциплінарного статуту керівник Національної поліції України уповноважений застосовувати дисциплінарні стягнення, передбачені цим Статутом, до всіх поліцейських. Інші керівники застосовують дисциплінарні стягнення в межах повноважень, визначених керівником Національної поліції України.

Так, Верховний Суд у постанові у справі №824/227/17-а від 21.09.2018 зокрема зазначив, що застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Отже, законодавець визначив чітку процедуру дій при документуванні дисциплінарного поступку, вчиненого працівником поліції, а також наділив суб`єкта притягнення до дисциплінарної відповідальності певним розсудом (наявні дискреційні повноваження) при обрані виду дисциплінарного стягнення, однак така дискреція має бути обґрунтованою.

З матеріалів справи убачається, що в ході службового розслідування з метою повного та об`єктивного дослідження обставин, які стали підставою його призначення, опитано ОСОБА_4 , який пояснив, що 18.05.2023 він разом із своїм товаришем гр. ОСОБА_3 на автомобілі марки «Ауді А6» близько 21:20 під`їхали до закладу харчування «Паго», що на проспекті Ч.Калини, 91, у м. Львові зайшли у вказане кафе та перебували там приблизно 15хв., оскільки очікували замовлену їжу, котру мали на меті забрати із собою. Вийшовши на вулицю, підійшли до зазначеного автомобіля та в цей час до них підійшов невідомий чоловік (позивач), котрий почав сідати у нього. Внаслідок цього у ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та вказаного невідомого чоловіка (позивача) відбувся конфлікт в ході котрого з незрозумілих причин невідомий чоловік (позивач) витягнув предмет схожий на пістолет та здійснив постріл в напрямку підлоги автомобіля з правої пасажирської сторони. Як пізніше ОСОБА_4 стало відомо вказана зброя є пристроєм для відстрілу гумових куль. Також зазначив, що тілесних ушкоджень нікому заподіяно не було, автомобіль отримав незначні пошкодження підніжного килимка.

Також опитано ОСОБА_3 , який пояснив, що 18.05.2023 він разом із своїм товаришем гр. ОСОБА_4 , на автомобілі марки «Ауді А6», котрий належить ОСОБА_4 близько 21:20 під`їхали до закладу харчування «Паго», що на проспекті Ч. Калини, 91, у м. Львові. Зайшли у вказане кафе та перебували там приблизно 15 хв., оскільки очікували замовлену їжу, котру мали на меті забрати із собою. Вийшовши на вулицю, підійшли до вказаного автомобіля та в цей час до них підійшов невідомий чоловік (позивач), котрий почав сідати у нього. Внаслідок цього у ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та вказаного невідомого чоловіка (позивача) відбувся конфлікт в ході котрого з незрозумілих причин невідомий чоловік (позивач) витягнув предмет схожий на пістолет та здійснив постріл в напрямку підлоги автомобіля з правої пасажирської сторони. Після вказаних подій ОСОБА_3 вирішив викликати працівників поліції. Як пізніше йому стало відомо вказана зброя є пристроєм для відстрілу гумових куль. Також зазначив, що тілесних ушкоджень нікому заподіяно не було, автомобіль отримав незначні пошкодження підніжного килимка. Поряд з цим зазначив, що вказаний невідомий чоловік перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Опитаний начальник УКР ГУНП у Львівській області полковник поліції ОСОБА_6 , ГУНП у Львівській області, оскільки у нього у підпорядкуванні знаходиться оперуповноважений відділу протидії груповій злочинності та розкриття злочинів, спрямованих на порушення рівноправності громадян УКР ГУНП старший лейтенант поліції ОСОБА_1 .

З 16.11 по 17.12.2022 (наказ ГУНП №3265 від 16.11.2022) та з 18.01. по 18.05.2023 позивач (накази ГУНП №234 від 17.01.2023, №613 від 17.02.2023, №987 від 17.03.2023, №1358 від 18.04.2023) відряджений в підпорядкування до сектору кримінальної поліції ВП №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області.

18.05.2023 із повідомлення на «102», ОСОБА_6 дізнався що цього ж дня о 21:53 за адресою: Сихівський район, м. Львів, проспект Червоної Калини буд., 91А, очевидці чули постріл на стоянці біля кафе-Бару «Паго», поранених немає, ШМД не потрібна. Особа, яка стріляла позивач є працівником поліції управління карного розшуку.

Одразу після отримання такої інформації ОСОБА_6 , здійснив виїзд на місце події, де вже знаходились: патрульна поліція «Омега- 402», СОГ ВП №2 ГУНП, відповідальний по ГУНП, УГІ ГУНП.

Водночас, працівниками УГІ ГУНП на місці події документально із застосуванням портативного відеореєстратору опитано учасників події та проведено огляд позивача на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер», результат - 1.52 проміле.

На момент вказаної події, старший лейтенант поліції ОСОБА_1 перебував поза службою, без форменого одягу та вогнепальної зброї.

Водночас, 19.05.2023 за таким фактом Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Львові, розпочате кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною першою статті 296 Кримінального кодексу України.

Також, опитана у ході службового розслідування заступник начальника слідчого відділення відділу поліції №2 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області майор поліції ОСОБА_7 , пояснила, що 18.05.2023 вона згідно з графіком чергувань відповідальних від керівництва відділу поліції №2 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області на травень 2023 року заступила на чергування. Цього ж дня, на лінію «102» надійшло повідомлення про стрільбу по пр. Ч.Калини, 91А у м. Львові біля кафе «Паго». По прибутті на місце події було встановлено, що постріл здійснив позивач з травматичної зброї марки ПМ у підніжний килимок пасажирського сидіння транспортного засобу «Ауді» за кермом якого знаходився гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_3 . Внаслідок пострілу тілесні ушкодження нікому завдані не були. В подальшому на місце події прибув слідчий ДБР, який проводив слідчі дії.

Опитаний у ході службового розслідування старший слідчий СВ відділу поліції №2 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_8 пояснив, що 18.05.2023 перебував у складі слідчо-оперативної групи відділу поліції №2 Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області. Цього ж дня, на лінію «102» надійшло повідомлення про стрільбу, по пр. Червоної Калини, 91А у м.Львові. Виїхавши на місце події встановлено, що стріляла особа чоловічої статті з травматичної зброї марки ПМ. Учасниками конфлікту були ще двоє осіб чоловічої статті, один з яких був одягнений у військову форму. Як було встановлено, постріл було здійснено у салоні автомобіля марки «Ауді», а саме у підніжний килимок переднього пасажирського сидіння. В подальшому встановлено, що постріл здійснив позивач, який є працівником поліції. Про це повідомлено, чергового підрозділу, який в свою чергу повідомив чергового Територіального управління ДБР. Після цього, на місце події прибули працівники ТУ ДБР, розташованого у м.Львові, котрі проводили слідчі дії.

Опитаний у ході службового розслідування оперуповноважений СКП відділу поліції №2 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області лейтенант поліції ОСОБА_9 пояснив, що 18.05.2023 перебував в складі слідчо-оперативної групи відділу поліції №2 Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області. Цього ж дня, на лінію «102» надійшло повідомлення про стрільбу, по пр. Червоної Калини, 91А у м. Львові. Виїхавши на місце події встановлено, що стріляла особа чоловічої статті з травматичної зброї марки ПМ. Учасниками конфлікту були ще двоє осіб чоловічої статті, один з яких був одягнений у військову форму. Як встановлено, постріл було здійснено у салоні автомобіля марки «Ауді» , а саме у підніжний килимок переднього пасажирського сидіння. В подальшому встановлено, що постріл здійснив позивач, який є працівником поліції. Про це повідомлено чергового підрозділу, який в свою чергу повідомив чергового Територіального управління ДБР. Після цього, на місце події прибули працівники ТУ ДБР, розташованого у м. Львові котрі проводили слідчі дії.

Допитані в судовому засіданні суду першої інстанції свідки старший інспектор відділу службових розслідувань УГІ ГУНП у Львівській області ОСОБА_10 та заступник начальника управління- начальник відділу службових розслідувань УГІ ГУНП у Львівській області ОСОБА_2 повністю підтвердили обставини, викладені у висновку службового розслідування.

Судом апеляційної інстанції досліджено відеофрагмент №0000000__0229 з портативного відеореєстратора, використаний капітаном поліції ОСОБА_11 (початок 22:55, завершення 22:58), який відображає як свідок ОСОБА_3 пояснює обставини події 18.05.2023 за участі ОСОБА_1 ; відеофрагмент №4045137_0233 з портативного відеореєстратора, використаний капітаном поліції ОСОБА_11 (початок 23:54, завершення - 23:56), який відображає як позивач надає пояснення обставин події 18.05.2023 за його участі та повідомляє, що цього ж дня невідомі особи почали його бити та він застосував спеціальний засіб пістолет для відстрілу гумових куль, здійснивши з нього два постріли. Вказане відбувалося в транспортному засобі особи, котра погодилась підвезти позивача до дому. Після того як старший лейтенант поліції ОСОБА_1 підійшов до автомобіля невідомі особи, котрі там знаходились, спровокували конфлікт та розпочали бійку в результаті якої позивач лежав на землі та його били ногами. На запитання: скільки осіб наносили удари?» повідомити не зміг; відеофрагмент №4 з портативного відеореєстратора, використаний капітаном поліції ОСОБА_11 (початок - 00:45, завершення 00:48), який відображає як позивачу пропонується пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що останній погоджується та зазначає, що під час проходження огляду перебуває поза службою. Результат проведеного огляду становить 1,52 проміле; відеофрагмент №4054059_0235 з портативного відеореєстратора, використаний капітаном поліції ОСОБА_11 (початок - 00:49, завершення 00:52), який відображає як учасникам події ОСОБА_12 та ОСОБА_3 пропонується пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на що останні погоджуються. Результат проведеного огляду у ОСОБА_4 становить 0,00 проміле, у ОСОБА_3 0,00 проміле.

Також судом апеляційної інстанції досліджено протокол проходження тесту позивача на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager №6810» результат -1,52 проміле.

При цьому суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи позивача щодо відсутності самого факту події, а також нанесення йому тілесних ушкоджень особами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , оскільки наведене не підтверджується жодними належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.

Судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги також аргументи позивача про те, що без належних підстав службове розслідування було розпочато до моменту отримання інформації про подію, та погоджується з висновками суду першої інстанції, що такою підставою стало отримання відповідачем 18.05.2023 повідомлення про те, що 18.05.2023 позивач здійснив постріл по автомобілю, отже отримання такого повідомлення є, на переконання суду апеляційної інстанції, достатньою підставою для призначення та проведення службового розслідування відповідно до положень Порядку №893.

З наведеного убачається, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача став дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні/неналежному виконанні особою службової дисципліни, що свідчить про його низькі морально-ділові якості, що суперечать інтересам законності, компрометують звання поліцейського. Обставинами ж вчинення дисциплінарного проступку є, фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією порушника дисципліни.

В досліджуваному судом випадку, як це слушно зауважив суд першої інстанції, вина позивача у вчиненні дисциплінарного проступку проявилася в прямому умислі, оскільки останній свідомо допускав настання несприятливих наслідків після вчинення ним таких дій.

Отже, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що обставини встановлені в ході службового розслідування, повністю підтвердились під час судового розгляду справи.

Щодо аргументів позивача про те, що його притягнуто до дисциплінарної відповідальності лише за те, що він став учасником кримінального провадження, відомості про яке 19.05.2023 внесені до ЄРДР за №0000181 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 296 Кримінального кодексу України, та відсутності причетності до його вчинення, то суд апеляційної інстанції такі відхиляє з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Отже, законодавець розрізняє окремі види юридичної відповідальності поліцейського за вчинення протиправних діянь, зокрема, у розрізі кримінально-правового та дисциплінарно-правового аспектів.

Так, суд першої інстанції правильно зазначив, що кримінальна відповідальність поліцейського настає у випадках вчинення ним кримінального правопорушення, а порядок застосування такого виду юридичної відповідальності визначено Кримінальним процесуальним кодексом України. Отже, дисциплінарна та кримінальна відповідальність поліцейського є окремими видами юридичної відповідальності, порядок та підстави притягнення поліцейських до конкретного виду юридичної відповідальності здійснюється за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно-правовими актами.

Аналізуючи службові обов`язки, що визначені законом, такі свідчить про підвищені вимоги, які ставляться до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. У свою чергу, недотримання поліцейським зазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

На переконання суду апеляційної інстанції, дотримуючись високих стандартів охорони та захисту прав людини та громадянина, позивач був зобов`язаний не допускати вчинків, що ганьблять звання працівника поліції або підривають авторитет поліції.

Надаючи аналіз встановленим службовим розслідуванням обставинам, суд апеляційної інстанції вважає, що такі в достатній мірі підтверджують факт вчинення позивачем саме дисциплінарного проступку.

Зважаючи на те, що Закон №580-VIII виокремлює зазначені підстави для звільнення зі служби в поліції, суд першої інстанції слушно зауважив, що вчинення поліцейським діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного. Отже, такі підстави для звільнення зі службі в поліції як притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, не слід ототожнювати із підставами для притягненням до дисциплінарної відповідальності.

Так, вирішення питання про правомірність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати саме наявність складу дисциплінарного проступку в його діяннях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію ці ж самі діяння отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи. Однією із загальних рис дисциплінарної відповідальності, якою вона відрізняється від інших видів юридичної відповідальності, є можливість її застосування без рішення суду на підставі вчинення дисциплінарного проступку.

Суд апеляційної інстанції доходить переконання, що аналіз співвідношення кримінальної та дисциплінарної відповідальності особи свідчить про те, що перша застосовується за діяння, котре є суспільно небезпечним, охоплюється положеннями Кримінального кодексу України, та за яке передбачено найбільш суворий захід державного примусу. На відміну від кримінальної відповідальності, дисциплінарна відрізняється тим, що підставою її застосування завжди є порушення встановленої організації праці або порушення загальновстановлених зобов`язань, які можуть бути передбачені службовими обов`язками суб`єкта проступку.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися в контексті правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 06.10.1982 у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 07.10.1987 у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви №11882/85). Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11.02.2003 у справі «Ringvold v. Norway», заява №34964/97).

Отже, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Подібні висновки викладені в рішеннях Верховного Суду від 22.01.2020 у справі №160/1750/19, від 06.02.2020 у справі №300/1406/19, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі №901/918/18.

Так, як це правильно зазначив суд першої інстанції, у ході службового розслідування не досліджувалося питання наявності або відсутності вини в діях позивача щодо вчинення кримінального правопорушення, а надавалася правова оцінка виключно обставинам наявності або відсутності вчинення ним саме дисциплінарного проступку, при цьому наявність факту притягнення до кримінальної відповідальності або відсутність такого факту не спростовує наявність в діях позивача, складу дисциплінарного проступку.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що позивач порушив вимоги частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» (в частині неухильного дотримання положень Конституції України, законів України інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції), підпункту 1.1 пункту 1 наказу ГУНП у Львівській області від 27.04.2023 №1470 «Про покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування», став учасником кримінального провадження відомості про яке внесені до ЄРДР за від 19.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення №0000181 передбаченого частиною першою статті 296 Кримінального кодексу України, що не лише суперечить призначенню та завданням правоохоронних інституцій, а й розхитує підвалини державності, викривляє уявлення населення про інтереси та ідеали громадянського суспільства на шляху до інтеграції України в європейську спільноту, а також знехтував інтересами служби, проявив безвідповідальне ставлення до обов`язку з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час і бути прикладом у дотриманні законності, чим вчинив дисциплінарний проступок, що принижує та дискредитує працівника поліції, а також підриває авторитет Національної поліції України в цілому.

Отже, позивача звільнено не за те, що він став учасником кримінального провадження, а саме за дискредитацію звання працівника органів Національної поліції, яка полягає у протиправних, винних діяннях, які здійснені посадовою особою органу поліції у зв`язку з виконанням службових обов`язків або не пов`язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника поліції та власне органи поліції в цілому.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції відхиляє аргументи позивача про те, що в ході службового розслідування необхідно було встановити механізм пострілу і його причину, оскільки такі обставини не мають жодного правового значення для оцінки правомірності оскаржених наказів.

Зважаючи на посадове становище позивача, його функціональні обов`язки, характер виконуваних ним завдань, зміст та тяжкість допущеного правопорушення, посередню службову характеристику, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що обраний відповідачем захід дисциплінарного впливу є справедливим та пропорційним.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції зазначає, що аналіз зібраних та досліджених доказів в сукупності з іншими належними та допустимим доказами, дає можливість погодитись з висновками суду першої інстанції про те, що такі повністю підтверджує правильність висновку службового розслідування та факт порушення позивачем службової дисципліни, у зв`язку з чим звільнення позивача зі служби в поліції є правомірним.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з положеннями статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції, аналізуючи висновок службового розслідування та оспорюваний наказ, подані докази, приходить до переконання, що в межах проведеного службового розслідування встановлені фактичні дані, що підтверджують реальну наявність у діях позивача ознак дисциплінарного проступку, зокрема, не дотримання Присяги, а також підриву авторитету Національної поліції України, висновки службового розслідування відповідають вимогам щодо обґрунтованості, такі містять всі необхідні відомості, які повинні враховуватися при прийнятті вмотивованого рішення, в діях позивача, на переконання суду апеляційної інстанції, наявний беззаперечний склад дисциплінарного проступку, а вид дисциплінарного стягнення відповідач обрав обґрунтовано. З огляду на вказане у своїй сукупності, за встановлених обставин службового розслідування, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними твердження позивача про відсутність підстав для застосування до нього спірного виду дисциплінарного стягнення, тоді як відповідач, застосовуючи такий захід, на переконання суду апеляційної інстанції, діяв обґрунтовано, в порядку, у межах та у спосіб, що передбачені законодавством України, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Так, у п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29)

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні викладено підстави відмови у задоволенні позовних вимог, на основі встановлених фактичних обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 березня 2024 року у справі №380/15278/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. І. Шинкар
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний
Повне судове рішення складено 08.12.25