Справа № 600/157/25-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/157/25-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Анісімов О.В.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

08 грудня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Моніча Б.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року (ухвалене в м. Чернівці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військово- лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Міністерство оборони України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, відмовити повністю,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військово- лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Міністерство оборони України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, відмовити повністю.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

25 серпня 2025 року до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність її доводів..

Сьомий апеляційний адміністративний суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що відповідно до вироку Першотравневого районного суду м. Чернівців від 13.04.2005 року (справа №1-156/2005 р.) та ухвали апеляційного суду Чернівецької області від 21.06.2005 року, ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого статтею 191 частини 5 Кримінального кодексу України і за його вчинення йому призначено покарання із застосуванням статті 69 Кримінального кодексу України у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

10.12.2024 року ОСОБА_1 пройшов обстеження та медичний огляд для визначення придатності до військової служби, зокрема згідно картки обстеження та медичного огляду від 10.12.2024 року він визнаний придатним на підставі графи ІІ Розкладу хвороб (з наведеним медичним документом позивач ознайомлений під підпис).

Дослідженням картки обстеження та медичного огляду від 10.12.2024 року встановлено, що позивача обстежено терапевтом, хірургом, невропатологом, офтальмологом, ЛОР та психіатром. Крім цього, проведено флюорографію органів грудної клітини, якою встановлено, що легені на серце в межах норми.

Картка обстеження та медичного огляду від 10.12.2024 року містить підписи та печатки лікарів. Водночас суд звертає увагу, що на місці підпису голови ВЛК проставлено підпис та печатка особи, яка також проставила підпис на печатку в графі «хірург».

10.12.2024 року ВЛК сформовано довідку №25/185, згідно змісту якої ОСОБА_1 за наслідками проведеного медичного огляду визнаний придатним на підставі графи ІІ Розкладу хвороб. Ця довідка підписана головою ВЛК ОСОБА_2 , секретарем ВЛК ОСОБА_3 . Доказів ознайомлення позивача з довідкою №25/185 після її складання, немає (відсутній підпис в рядку «Відмітка про ознайомлення з постановою ВЛК».

Крім цього, у справі також наявна інша довідка ВЛК від 10.12.2024 року №25/170, згідно змісту якої ОСОБА_1 за наслідками проведеного медичного огляду визнаний придатним на підставі графи ІІ Розкладу хвороб. Ця довідка підписана головою ВЛК ОСОБА_4 , секретарем ВЛК ОСОБА_5 . Доказів ознайомлення позивача з довідкою №25/170 після її складання, немає (відсутній підпис в рядку «Відмітка про ознайомлення з постановою ВЛК».

Саме ця довідка зазначена у відзиві на позов Військової частини НОМЕР_1 , як доказ проходження позивачем ВЛК.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 13.12.2024 року, №320 ОСОБА_1 призвано на військову службу по мобілізації, знято з 13.12.2024 року з військового обліку та направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 16.12.2024 року, №357 ОСОБА_1 , який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 16.12.2024 року зараховано до списків особового складу частини.

вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

На момент розгляду цієї адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Крім цього, відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні військовому командуванню разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування доручено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України Про правовий режим воєнного стану заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Згідно із статтею 1 Закону України Про правовий режим воєнного стану від 12.05.2015 року № 389-VIII (далі - Закон № 389-VIII, в редакції станом на час виникнення спірних відносин,), воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 Про загальну мобілізацію постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію (далі Указ №69/2022). Згідно пункту 4 Указу № 69/2022 призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

Статтею 1 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію від 21.10.1993 року №3543-ХІІ (далі Закон №3543-ХІІ), в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що:

- мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано;

- особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій;

- особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно абзацу 4 частини 1 статті 22 Закону №3543-ХІІ громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року, №2232-XII (далі Закон №2232) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Також, на виконання вимог Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку від 11.04.2024 року, №3633-ІХ Кабінетом Міністрів України постановою №560 від 16.05.2024 року (набрала чинності 18.05.2024 року), затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі Порядок №560), яким врегульовано організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби.

Відповідно до пункту 68 Порядок №560 у мирний час під час визначення призначення резервіста або військовозобов`язаного на особливий період та включення його до складу військових команд для комплектування військових частин (установ) вони проходять медичний огляд, за результатами якого таким особам оформляється довідка з висновком щодо придатності до військової служби. Строк дії такої довідки становить п`ять років. Придатним до військової служби резервістам та військовозобов`язаним вручається мобілізаційне розпорядження.

Згідно пунктів 72,73 Порядку №560 рішення щодо придатності резервіста та військовозобов`язаного для проходження військової служби за станом здоров`я визначається військово-лікарською комісією при районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

У разі незгоди громадянина з рішенням військово-лікарської комісії при районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки на підставі його заяви громадянин направляється для проходження військово-лікарської комісії при обласному ( ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення військово-лікарської комісії при обласному (Київському та ІНФОРМАЦІЯ_3 про придатність резервіста або військовозобов`язаного за станом здоров`я до військової служби під час мобілізації може бути скасовано штатною військово-лікарською комісією вищого рівня або оскаржено у судовому порядку.

Відповідно до пункту 75 Порядку №560 придатність резервістів та військовозобов`язаних до військової служби за станом здоров`я кожним лікарем визначається індивідуально. Висновки про придатність або непридатність резервістів та військовозобов`язаних до військової служби, подані ними скарги та об`єктивні дані, виявлені у процесі медичного огляду, а також установлений діагноз вносяться кожним лікарем до картки обстеження та медичного огляду та до інших документів, що засвідчується особистим підписом лікаря та скріплюється його особистою печаткою, із зазначенням дати проведення медичного огляду відповідно до вимог, визначених Міноборони.

До інформації про діагноз та результати медичних втручань (застосування методів діагностики, профілактики або лікування, пов`язаних із впливом на організм людини), які вносяться до картки обстеження та медичного огляду, додається відповідний код до кожного діагнозу та результату медичних втручань за класифікацією, визначеною класифікатором хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я та класифікатором медичних інтервенцій, затвердженими відповідними наказами Мінекономіки.

Пунктом 70 Порядку №560 передбачено, що порядок проведення медичного огляду резервістів та військовозобов`язаних, персональний склад військово-лікарських комісій, порядок їх роботи визначаються у порядку, встановленому Міноборони.

Так, наказом Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008 року затверджено Положення про Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі Положення про ВЛК), яким визначено процедуру проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями, визначеними у главі 2 цього розділу та яке поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, членів їх сімей, призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно пункту 1.2. Розділу І Положення про ВЛК військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Відповідно до пункту 2.1. Розділу І Положення про ВЛК для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії, штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.

Пунктом 1.1. Розділу ІІ Положення про ВЛК передбачено, що медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону (далі - інші військові формування), у мирний час та під час дії особливого періоду. При встановленні діагнозу насамперед враховуються результати фізикального обстеження та спеціальних досліджень. Якщо дані попередньої медичної документації не співпадають з результатами актуального обстеження, проводиться спільний огляд (консиліум) за участі провідних (головних) медичних фахівців, під час якого може прийматись рішення про неврахування контраверсійних результатів попередніх досліджень (документів, виписок, заключень тощо) та госпіталізацій при винесенні експертного рішення.

Згідно пункту 1.2. Розділу ІІ Положення про ВЛК постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).

Розклад хвороб розроблений відповідно до вимог Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я 10-го перегляду (далі - МКХ-10).

Пунктом 3.2. Розділу ІІ Положення про ВЛК визначено, що під час дії правового режиму воєнного стану кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, офтальмологом, оториноларингологом, а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей.

Відповідно до пункту 3.4. Розділу ІІ Положення про ВЛК лікарі, які включаються до складу ВЛК із закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, під час проведення медичного огляду ознайомлюються з медичними записами в ЕСОЗ та з іншими медичними документами, які надає військовозобов`язаний, що характеризують його стан здоров`я, а також вносять до ЕСОЗ відповідні медичні записи на підставі отриманої інформації.

Під час дії правового режиму воєнного стану: ЕКГ виконується після 40-річного віку та за наявності медичних показань. Інші дослідження виконуються за показаннями.

Також, відповідно до частини 6 статті 37 Закону №2232 виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які:

1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими;

2) припинили громадянство України;

3) визнані непридатними до військової служби;

4) досягли граничного віку перебування в запасі.

У громадянина, якого виключено з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 цієї частини, військово-обліковий документ не вилучається. До військово-облікового документа громадянина вносяться дані про виключення із військового обліку.

Наведена редакція частини 6 статті 37 Закону №2232 викладена з врахуванням змін, які внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 року, №3633-IX, які набрали чинності 18.05.2024 року.

До цього, частина 6 статті 37 Закону №2232 мала таку редакцію «Виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які: 1) призвані чи прийняті на військову службу; 2) проходять військову службу (навчання) у закладах фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; 3) визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку; 4) досягли граничного віку перебування в запасі; 5) припинили громадянство України; 6) були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину; 7) направлені для відбування покарання до установ виконання покарань або до яких застосовано примусові заходи медичного характеру; 8) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими».

Крім цього, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 37 Закону №2232 взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України: які звільнені з військової служби в запас та не зараховані до військового оперативного резерву; призовники, які пройшли базову загальновійськову підготовку з додержанням умов, передбачених статтею 10-1 цього Закону; які припинили альтернативну (невійськову) службу в разі закінчення строку її проходження або достроково відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу" та підлягають взяттю на військовий облік військовозобов`язаних; військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання; які набули громадянство України і згідно з цим Законом підлягають взяттю на облік військовозобов`язаних; зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України; які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від направлення для проходження базової військової служби; які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників; які звільнені із служби у військовому резерві та не досягли граничного віку перебування в запасі; які старші 25 років і раніше не перебували на військовому обліку; які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань; призовники, які отримали спеціальні звання рядового, сержантського, офіцерського (начальницького) складу; жінки з дотриманням умов, передбачених частиною одинадцятою статті 1 цього Закону; які отримали військові звання офіцерського складу після проходження військової підготовки за програмою підготовки офіцерів запасу.

Також, на виконання вимог Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку від 11.04.2024 року, №3633-ІХ Кабінетом Міністрів України постановою №560 від 16.05.2024 року (набрала чинності 18.05.2024 року), затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі Порядок №560), яким, окрім іншого, врегульовано процедуру проведення призову на військову службу під час мобілізації, оповіщення та прибуття резервістів та військовозобов`язаних під час мобілізації

Зокрема, відповідно до пункту 4 Порядку №560 (в редакції чинній на момент мобілізації позивача) на військову службу під час мобілізації, на особливий період можуть бути призвані:

особи, звільнені з військової служби у зв`язку із застосуванням заборони, передбаченої частиною третьою або четвертою статті 1 Закону України Про очищення влади. Такі особи, призвані на військову службу під час мобілізації, призначаються на військові посади, крім посад, щодо яких здійснюються заходи з очищення влади;

особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі, обмеження волі, арешту чи виправних робіт за вчинення кримінального проступку, нетяжкого злочину, у тому числі із звільненням від відбування покарання, тяжкого злочину, крім тих, які були засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України;

особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі за особливо тяжкий злочин, крім тих, які були засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України. Такі особи призиваються на військову службу під час мобілізації за рішенням Генерального штабу Збройних Сил, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ;

засуджені особи, які звільнені від відбування покарання з випробуванням, крім тих, які засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України. Такі особи проходять військову службу виключно у відповідних спеціалізованих підрозділах військових частин.

Відповідно до частини 5 статі 191 Кримінального кодексу України розділу VІ Злочини проти власності (в редакції на час засудження позивача):

дії, передбачені частинами першою, другою, третьою або четвертою цієї статті, якщо вони вчинені в особливо великих розмірах або організованою групою, - караються позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Згідно частини 1 статті 12 Кримінального кодексу України (в редакції на час засудження позивача) залежно від ступеня тяжкості злочини поділяються на злочини невеликої тяжкості, середньої тяжкості, тяжкі та особливо тяжкі, а згідно частини 5 цієї ж статті Кримінального кодексу України передбачено, що особливо тяжким злочином є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад десять років або довічного позбавлення волі.

Частина 1 статті 58 Конституції України передбачає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 09.02.1999 року, справа N1-7/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

5.1. Відповідно до змісту позовів їх предметом є довідки ВЛК №25/170 від 10.12.2024 року та №25/185 від 10.12.2024, які прийняті за результатами медичного огляду ОСОБА_1 та інші похідні рішення відповідачів, пов`язані з мобілізацією позивача.

При цьому суд звертає увагу, що позивачем при обрані способу захисту порушеного на його думку права, застосовано доктрину заборони використання «плодів отруєного дерева», сутністю якої є те, що у разі визнання первинного рішення протиправним, протиправним є усі похідні від нього рішення, зокрема і ті, що стосуються мобілізації позивача.

Обґрунтовуючи ці позови, позивач у заявах по суті зазначає, що його незаконно взяли на військовий облік та призвали на військову службу, оскільки він був раніше засуджений за особливо тяжкий злочин і згідно з законодавством (ст. 37 Закону №2232) мав бути виключений з військового обліку, а не призваний до армії. А також звертає увагу на те, що він не проходив необхідних лабораторних досліджень, а його підпис у картці медичного огляду був підроблений, що вказує на фальсифікацію з боку посадових осіб ТЦК та ВЛК (до позову ним додано суперечливі копії довідок ВЛК з різними даними, печатками і підписами, що на думку його є ознакою фальсифікації та свідчить про те, що реальний медогляд не проводився).

Отже, у цій справі суд має встановити, чи дотримана відповідачем процедура встановлення придатності для проходження військової служби ОСОБА_1 , чи міг він взятися на військовий облік та призватися на військову службу, оскільки він був раніше засуджений за особливо тяжкий злочин і згідно з законодавством.

При цьому, суд звертає увагу на висновок щодо застосування права у подібних правовідносинах, який наведений у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 року, у справі №810/5009/18, згідно якого до повноважень суду не належить надання оцінки діагнозу на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби.

За своєю правовою природою право є соціальним регулятором, метою якого, окрім іншого, є своєчасне врегулювання виниклих або таких, що змінились суспільних відносин. Тобто, право має оперативно реагувати та суспільні зміни, які зокрема пов`язані з війною в Україні.

Наведене спростовую сталість (статичність) права, а є підставою стверджувати, що право є динамічним та потребує еволюційного відновлення та засадах справедливості та розумності.

Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 09.02.1999 року, справа N1-7/99 зазначив, що принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України (незворотності дії закону в часі), за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 року, №3633-IX, який набрав чинності 18.05.2024 року, змінено правове врегулювання в частині суб`єктного складу, які підлягають виключенню з військового обліку. Зокрема, такими можуть бути особи, які: 1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими; 2) припинили громадянство України; 3) визнані непридатними до військової служби; 4) досягли граничного віку перебування в запасі.

Цей перелік є вичерпний і розширеному тлумаченню не підлягає.

Аналізуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що на відмінну від первинної редакції Закону №2232-ХІІ, його діюча редакція не містить такої категорії осіб, які можуть бути виключенні з військового обліку, - «були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину».

Крім цього, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 37 Закону №2232-ХІІ та пункту 4 Порядку №560 особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину, у тому числі із звільненням від відбування покарання, підлягають взяттю на військовий облік та можуть бути призвані по мобілізації для проходження військової служби.

Тобто, законодавець передбачив, таку категорію осіб та врегулював питання їхнього призову.

Єдина категорія осіб, яка не підлягає мобілізації серед раніше засуджених, є ті, які засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України (статті 109-114-2 Кримінального кодексу України). Такі особи призиваються на військову службу під час мобілізації за рішенням Генерального штабу Збройних Сил, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ.

Позивач скоїв особливо тяжкий злочин передбачений частиною 5 статі 191 Кримінального кодексу України розділу VІ Злочини проти власності (в редакції на час засудження позивача), а тому на нього виключення наведене у пункті 5.11. цього рішення не поширюється.

Отже, відповідно до діючого на момент призову ОСОБА_1 законодавства, останній підлягав мобілізації, незалежно від факту його засудження за скоєння особливо тяжкого злочину, не пов`язаного з посяганням на основи національної безпеки України. Будь-яких преференцій при мобілізації для раніше засуджених законодавство України не містить.

Редакція частини 6 статті 37 Закону №2232, відповідно до якої виключенню з військового обліку підлягали громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину, втратила чинність внаслідок набрання чинності 18.05.2024 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 року, №3633-IX, а отже з 18.05.2024 року діють нові правила мобілізації, як стосуються раніше засуджених.

При цьому новий Закон не має ретроактивної форми та не змінює правове врегулювання, яке існувало до його ухвалення.

У силу положень регуляторної дії права, Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 року, №3633-IX встановив нові правила взяття на облік та мобілізації колишніх засуджених. При цьому такі права жодним чином не суперечать положенням статті 58 Конституції України, оскільки в ретроспективі вони нічого не змінюють.

Доводи апелянта про те, що виключення його з військового обліку на підставі старих положень Закону, унеможливлює повторне взяття на облік та мобілізацію, є помилковою, оскільки позбавляє законодавця можливості виправляти помилки минулого та суперечить еволюційному духу права.

За такого підходу не можливо було вводити нові податки, збільшувати податкові ставки, розширювати базу оподаткування, та й взагалі проводити будь-які реформи.

Закон це завжди втручання в права та свободи людини, однак таке втручання має бути справедливим та розумним. Отримання статусу особи, яка виключена з військового обліку, та позбавлення такого статусу у зв`язку із новим правовим урегулюванням, є звичайним процесом правозастосування, який при цьому вирівняв позивача у правах та обов`язках з тими, хто не був раніше засуджений.

Фактично законодавець дам можливість позивачу виконати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни від агресора.

Отже, застосування ІНФОРМАЦІЯ_4 положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 року, №3633-IX не суперечить положенням статті 58 Конституції України, оскільки ретроактивно він діяв.

Щодо застосування до цих правовідносин положень Закону України «Про адміністративну процедуру» від 17.02.2022 року, №2073-ІХ, про що у позові зазначає позивач, то суд звертає увагу на його приписи пунктів 2,3 частини 2 статті 1, згідно яких дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час:

2) конституційного провадження, кримінального провадження, судового провадження, виконавчого провадження (крім виконання адміністративних актів), оперативно-розшукової діяльності, розвідувальної діяльності, контррозвідувальної діяльності, вчинення нотаріальних дій, виконання покарань, застосування законодавства про національну безпеку і оборону, громадянство, надання притулку в Україні, захист економічної конкуренції;

3) державної служби, дипломатичної та військової служби, служби в органах місцевого самоврядування, служби в поліції, а також іншої публічної служби.

Отже, питання пов`язані із мобілізацією особи до Збройних Сил України та подальшого проходження військової служби, перебувають поза межами врегулювання Закону України «Про адміністративну процедуру» від 17.02.2022 року, №2073-ІХ, а тому до цих правовідносин він не застосовується.

Так, відповідач у цій справі, в розумінні Положення про ВЛК є позаштатною ВЛК, на яку згідно пункту 2.8.4 цього Положення покладається огляд громадян відповідно до пункту 1.2 глави 1 розділу I, пункту 1.4 глави 1 розділу II цього Положення. Рішенням ВЛК регіону на ВЛК ТЦК та СП покладається огляд інших громадян.

Тобто, основним завданням відповідача є медичний огляд допризовників, призовників та військовозобов`язаних.

Як зазначалося вище, пунктом 1.1. Розділу ІІ Положення про ВЛК передбачено, що медичний огляд, окрім іншого, включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону (далі - інші військові формування), у мирний час та під час дії особливого періоду. При встановленні діагнозу насамперед враховуються результати фізикального обстеження та спеціальних досліджень. Якщо дані попередньої медичної документації не співпадають з результатами актуального обстеження, проводиться спільний огляд (консиліум) за участі провідних (головних) медичних фахівців, під час якого може прийматись рішення про неврахування контраверсійних результатів попередніх досліджень (документів, виписок, заключень тощо) та госпіталізацій при винесенні експертного рішення.

Водночас суд звертає увагу, що під фізикальним обстеженням розуміють огляд пацієнта лікарем на наявність будь-яких медичних ознак або симптомів захворювання. Це процес оцінки об`єктивних знахідок шляхом використання різних методів обстеження. Отриману інформацію необхідно ретельно інтегрувати з історією та патофізіологією пацієнта. Цей процес є таким, коли і пацієнт, і лікар розуміють, що їхня взаємодія має діагностичний і терапевтичний характер. Зазвичай він починається з вияснення анамнезу хвороби пацієнта, його життя до моменту огляду (анамнез життя лат. anamnesis vitae) з подальшим оглядом із застосуванням лікарських методів на основі виявлених скарг хворого.

Крім цього, відповідно до пункту 3.4. Розділу ІІ Положення про ВЛК лікарі, які включаються до складу ВЛК із закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, під час проведення медичного огляду ознайомлюються з медичними записами в ЕСОЗ та з іншими медичними документами, які надає військовозобов`язаний, що характеризують його стан здоров`я, а також вносять до ЕСОЗ відповідні медичні записи на підставі отриманої інформації.

Отже, аналізуючи наведене та враховуючи мету визначення ступеня придатності військовозобов`язаного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ВЛК зобов`язана встановити об`єктивний стан здоров`я такої особи, використовуючи при цьому, як медичну документацію, яка надана військовослужбовцем, так і медичні записи в ЕСОЗ.

При цьому суд звертає увагу, що Електронна система охорони здоров`я (ЕСОЗ) це велика двокомпонентна система, яка містить медичні дані, що раніше зберігалась у паперових картках пацієнтів та у документах лікарів. ЕСОЗ складається з центральної бази даних (ЦБД) та медичних інформаційних систем (МІС).

До медичної інформації в ЦБД ЕСОЗ належать: інформація про візити до лікаря, госпіталізації, консультації, плани лікування, інформація про електронні направлення, рецепти, медичні висновки, процедури, імунізації тощо. Ці дані зберігаються і безпосередньо в самому медичному закладі, і передаються в ЦБД через медичні інформаційні системи.

Пунктом 75 Порядку №560 передбачено, що придатність резервістів та військовозобов`язаних до військової служби за станом здоров`я кожним лікарем визначається індивідуально. Висновки про придатність або непридатність резервістів та військовозобов`язаних до військової служби, подані ними скарги та об`єктивні дані, виявлені у процесі медичного огляду, а також установлений діагноз вносяться кожним лікарем до картки обстеження та медичного огляду та до інших документів, що засвідчується особистим підписом лікаря та скріплюється його особистою печаткою, із зазначенням дати проведення медичного огляду відповідно до вимог, визначених Міноборони.

До інформації про діагноз та результати медичних втручань (застосування методів діагностики, профілактики або лікування, пов`язаних із впливом на організм людини), які вносяться до картки обстеження та медичного огляду, додається відповідний код до кожного діагнозу та результату медичних втручань за класифікацією, визначеною класифікатором хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я та класифікатором медичних інтервенцій, затвердженими відповідними наказами Мінекономіки.

Судом досліджено зміст картки обстеження та медичного огляду від 10.12.2024 року, внаслідок чого встановлено, що під час проходження ВЛК позивачем інформація про свої діагнози (медична документація), скарги не подавалися, про що зокрема свідчить його підпис на цьому медичному документі. А отже при прийнятті оскаржуваного рішення, члени ВЛК, використовували виключно медичні записи в ЕСОЗ та фізикальні обстеження.

Оскаржуючи рішення ВЛК позивач зазначає, що він не проходив необхідних лабораторних досліджень, а також звертає увагу на те, що його підпис у картці медичного огляду був підроблений, що вказує на фальсифікацію з боку посадових осіб ТЦК та ВЛК, та на те, що ВЛК прийняті суперечливі копії довідок з різними даними, печатками і підписами, що на думку його є ознакою фальсифікації та свідчить про те, що реальний медогляд не проводився.

Однак будь-яких доказів, що він не проходив ВЛК суду не надано, виключно йдеться про неналежне оформлення результатів медичного огляду та прийнятих за його наслідками рішень.

З цього приводу суд звертає увагу на те, що проходження ВЛК під час воєнного стану має свої особливості, сутністю яких є оперативність.

Серед таких відсутність обов`язковості проведення лабораторних досліджень (загальний аналіз крові, загальний аналіз сечі, серологічний аналіз крові на: антитіла до вірусу імунодефіциту людини (ВІЛ), поверхневий антиген до вірусу гепатиту «В» (HbsAg), загальні антитіла до вірусу гепатиту «С» (anti-HCV), реакція мікропреципітації з кардіоліпіновим антигеном або загальні антитіла до блідої трепонеми (RW); визначається група крові та резус-належність, особам старшим 40 років обов`язково проводиться вимір внутрішньоочного тиску, дослідження крові на цукор). ЕКГ виконується після 40-річного віку та за наявності медичних показань (див пункт 3.4. Розділу ІІ Положення про ВЛК).

Отже, не проведення лабораторних досліджень, не є порушенням Положення про ВЛК, оскільки позивач проходив огляд під час дії воєнного стану.

Також, суд звертає увагу, що ВЛК при ТЦК була сформована відповідно до положень пункту 3.2. Розділу ІІ Положення про ВЛК і до її складу входили хірург, терапевт, невропатолог, психіатр, офтальмолог, оториноларинголог, знову ж таки з врахуванням положень про воєнний стан.

Вимоги проходження огляду у «дерматовенеролога» та «стоматолога» під час воєнного стану немає.

Отже, за таких обставин у цій частині будь-яких процедурних порушень з боку ВЛК при проведені огляду не виявлено.

Колегія суддів не заперечує твердження апелянта щодо неналежного оформлення ВЛК результатів його медичного обстеження, які полягають у складанні двох довідок ВЛК з різними даними щодо складу ВЛК (голова комісії та секретар).

Зокрема 10.12.2024 року ВЛК сформовано довідку №25/185 (голова ВЛК ОСОБА_6 , секретар ВЛК ОСОБА_7 ) та довідку №25/170 (голова ВЛК ОСОБА_8 , секретар ВЛК ОСОБА_9 ), згідно змісту яких ОСОБА_1 за наслідками проведеного медичного огляду визнаний придатним на підставі графи ІІ Розкладу хвороб.

При цьому суд звертає увагу, що в Картці обстеження та медичного огляду від 10.12.2024 року на місці підпису голови ВЛК проставлено підпис та печатка особи, яка також проставила підпис на печатку в графі «хірург» і це не ОСОБА_6 чи ОСОБА_9 .

З цього приводу суд звертає увагу на сформований Верховним Судом у постанові від 22.05.2020 року №825/2328/16, висновок щодо застосування права:

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Суд наголошує, що, у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: "протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків" і, на противагу йому, принцип "формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення".

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

В даному випадку, суд зазначає, що підставою для прийняття однакових за правовим змістом довідок №25/185 та №25/170 від 10.12.2024 року, стало обстеження та медичний огляд ОСОБА_1 , яке оформлене відповідною Карткою від 10.12.2024 року.

Згідно цього обстеження члени ВЛК визнали ОСОБА_1 придатним до військової служби на підставі графи ІІ Розкладу хвороб. Такий висновок засвідчений підписами шістьох лікарів та відповідними печатками.

Відповідно до підпункту «в» глави 22 розділу II діагноз та постанови ВЛК записуються: в) на військовозобов`язаних, резервістів - у Картку обстеження та медичного огляду, а зміст постанови комісії, крім того, - у військовий квиток та облікову картку.

Отже, Картка обстеження та медичного огляду є первинним медичним документом, яким зафіксовано факт обстеження та медичного огляду військовослужбовця і саме ця картка є першоджерелом для формування оскаржуваних довідок.

Згідно Картки обстеження та медичного огляду від 10.12.2024 року ОСОБА_1 , жодних нарікань щодо стану здоров`я не мав, не повідомляє він про це і в заявах по суті. Тобто, висновок ВЛК про його придатність відповідає фактичним обставинам справи, незалежно від того, який склад ВЛК його підписав.

При цьому суд звертає увагу, що при ІНФОРМАЦІЯ_4 діє не одна ВЛК, що обумовлює плутанину при формуванні довідок, яку у даному разі, позивач усував шляхом їх дублювання, за різним складом ВЛК, що є не правильним.

Однак, така неправильність жодним чином не є підставою для ствердження, що позивач є неприданим, тобто ВЛК, за умови дотримання ним передбаченої законом процедури, не могло прийняти інше рішення, окрім як про придатність ОСОБА_1 до військової служби.

Наведене не є фальсифікацією документів, оскільки довідки ґрунтуються на достовірних даних про придатність позивача до військової служби. Такі «неправильності» є технічною помилкою обумовленою швидкоплинністю процесу мобілізації та неналежною організацією діловодства в ІНФОРМАЦІЯ_4 , в складі якого діють декілька військово-лікарських комісій (в тому числі в різних приміщеннях).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що законність взяття ОСОБА_1 на військовий облік та його придатність до військової служби, яка визначена уповноваженою ВЛК відповідно до вимог Положення про ВЛК, дають підстави стверджувати, що оскаржуваними довідками його права не порушені (дублювання придатності не впливає на обсяг його прав на обов`язків), що свідчить про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Моніч Б.С.