Справа № 160/13756/25
Суддя: Сластьон Анна Олегівна
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сластьон А.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства з іноземними інвестиціями «Аві Трейд Імпекс» до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень.
Суть спору: 13 травня 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного підприємства з іноземними інвестиціями «Аві Трейд Імпекс» до Львівської митниці, в якій позивач просить суд:
-визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/400235/2 від 20 грудня 2024 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2024/001430.
Позивач стверджує, що митний орган зазначених документів не врахував, у зв`язку з чим дійшов необґрунтованих висновків про наявність підстав для коригування митної вартості товарів із застосуванням резервного методу.
Позивач не погодився з рішенням митного органу, але з метою випуску задекларованих товарів у вільний обіг подав до митного органу нову митну декларацію, в якій скоригував митну вартість товарів із урахуванням рішення митного органу, сплатив митні платежі й перерахував на депозитний рахунок державного казначейства різницю між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, і сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом (грошову заставу для забезпечення сплати митних платежів фінансову гарантію).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 травня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.
У травні 2025 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову.
Зокрема, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що за результатами здійсненого ним контролю правильності визначення митної вартості на підставі розгляду поданих разом із митною декларацією документів встановлено, що документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, та невідповідності, що не дає можливості впевнитись у достовірності заявленої митної вартості, зокрема здійснити перевірку числових значень складових митної вартості товарів.
Також, відповідач зазначив, що зміна коду УКТ ЗЕД здійснена правомірно, оскільки товар, який позивач надав до митного оформлення, містив більшість ознак джерела безперебійного живлення, яке за своїм функціоналом повністю відповідає обладнанню за кодом УКТ ЗЕД 85 04 40 30 00.
У зв`язку з цим відповідач вважає, що спірні рішення прийняті ним з урахуванням вимог чинного законодавства України, в межах повноважень, наданих йому законами України та підзаконними нормативно-правовими актами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
Приватне підприємство з іноземними інвестиціями «Аві Трейд Імпекс» є юридичною особою, яка зареєстрована 08.06.2001, ідентифікаційний код: 31384479.
Види економічної діяльності Приватного підприємства з іноземними інвестиціями «Аві Трейд Імпекс»:
46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення (основний);
45.31 Оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів;
46.38 Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками;
46.45 Оптова торгівля парфумними та косметичними товарами;
46.90 Неспеціалізована оптова торгівля.
Судом встановлено, що 23 липня 2024 року між позивачем та SMARTEN POWR SYSTEMS PVT., LTD (продавець) укладено контракт №PI-SPS-017/24-25 (далі - Контракт) на поставку продукції.
Так, за умовами контракту продавець продає, а покупець купує на умовах FOB - Мундра, Індія, електричне обладнання в кількості та за цінами згідно зі специфікаціями до Контракту, які є його невід`ємною частиною. Відправка товару до порту здійснюється відправником.
Ціна включає вартість транспортування та страхування до навантаження на борт судна. Тара безповоротна та входить у вартість товару.
Відповідно до контракту, платіж здійснюється у формі банківського переказу. Валюта розрахунку: долари США. Вид оплати - передплата. Оплата у розмірі 30% від вартості Товару, зазначеної у Специфікації, Покупець перераховує на розрахунковий рахунок Продавця протягом 30 (тридцяти) банківських днів з дня виписки інвойсу, а залишок 70% - після відправки по електронній пошті фото або відео звіту про навантаження товару в контейнер. При оплаті за Товар Покупець зобов`язаний зазначити у платіжному документі номер та дату Контракту або інвойсу.
Також, 14 березня 2023 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таніт Груп» (далі - Експедитор) укладено договір транспортного експедирування №14.03.2023/1106-2 ОД (надалі Договір транспортного експедирування), за умовами якого Експедитор зобов`язується за дорученням клієнта та за його рахунок надати або організувати надання транспортно-експедиторських послуг, пов`язаних з організацією та забезпеченням перевезень експортно-імпортних та транзитних вантажі Клієнта, організацію виконання митних формальностей, здійснення операцій, пов`язаних з пред`явленням митному органу до митного оформлення товарів, транспортних засобіта інших вантажів Клієнта та документів на них, а також додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу.
Відповідно до підпункту 2.1.1, 2.1.3 Договору Експедитор має право укладати договори та угоди з перевізниками, портами, складами, судноплавними компаніями/її агентами, експедиторськими та іншими організаціями, які є резидентами або нерезидентами України, для виконання своїх обов`язків за цим Договором.
13.09. 2024 між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таніт Груп» укладено заявку №TG016803 та №TG016803/2 на надання транспортних послуг, в якій погоджео вартість морського фрахту 4625 дол. США та 3950, 00 дол. США.
На виконання вищевказаного договору, Товариством з обмеженою відповідальністю «Таніт Груп» було виставлено позивачу рахунок №TG251124019 від 25.11.2024 на суму 208 761, 51 грн. за наступні послуги: Морський фрахт за межами території України у сумі 205 011, 51 грн. та експедиторська вионагорода у розмірі 4500, 00 грн.
На виконання вищевказаного договору, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таніт Груп» було виставлено позивачу рахунок № TG21224015 від 02.12.2024 на суму 158 080, 00 грн за наступні послуги: Транспортне-експедиторське обслуговування за межами території України у розмірі 41 845, 00 грн.; Міжнародні транспортні витрати - 70 000, 00 грн.; Міжнародні транспортні витрати - 45 072, 62 грн.
«№ 2 - акумулятори електричні, свинцеві: Свинцево-кислотний трубчастий акумулятор, Tubular Battery 220AH/12V - ємністю 220А год, номінальною напругою 12В, призначений для використання в системах резервного живлення та інших електроенергетичних застосуваннях - 80 шт. Торговельна марка: SMARTEN POWER SYSTEMS. Країна виробництва: IN. Виробник: SMARTEN POWER SYSTEMS PVT. LTD.».
Позивачем до митної делкарації були надані наступні документи:
- пакувальний лист (Packing list) №SMP/24-25/EP/10 від 11.09.2024;
- рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) №SMP/24-25/EP/10 від 11.09.2024;
- автотранспортна накладна (Road consignment note) №TG016803 від 29.11.2024;
- декларацiя про походження товару (Declaration of origin) №SMP/24-25/EP/10 від 11.09.2024;
- банківський платіжний документ, що стосується товару №2 від 09.08.2024;
- банківський платіжний документ, що стосується товару №3 від 15.10.2024;
- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №TG021224015 від 02.12.2024;
- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №TG251124019 від 25.11.2024;
- специфікація виробника товару (Специфікація до інвойсу) №PI-SPS-017/24-25 від 23.07.2024;
- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) (Специфікація) №1 від 23.07.2024;
- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №PI-SPS-017/24-25 від 23.07.2024;
- договір про надання послуг митного брокера б/н від 01.09.2024;
- договір (контракт) про перевезення (ТЕО з ТОВ «ТАНІТ ГРУП») №14.03.2023/1106-2 ОД від 14.03.2024;
- заявка №TG016803 від 13.09.2024;
- заявка №TG016803/2 від 13.09.2024;
- інші некласифіковані документи (Картка обліку АТЗ) №ПТ000297053 від 03.12.2024;
- інші некласифіковані документи (Коносамент) №244640142 від 04.10.2024;
- інші некласифіковані документи (Технічна інформація по товару №1) від 04.12.2024;
- копія митної декларації країни відправлення №AAECP6580BCH008 від 18.09.2024.
Рішенням відповідача від 20.12.2023 №КТ-UA-2024 про визначення коду товару змінено код товару №1 (графа 33 ВМД) з (інвертори, призначені для побутового використання, що забезпечують вихідний сигнал у формі чистої синусоїди для підтримки електропостачання під час відключення електроенергії: Інвертор побутовий - Pure Sine Wave Home UPS 1100VA/12V - джерело безперебійного живлення (ДБЖ) з чистою синусоїдальною формою вихідної напруги, потужністю 1100 ВА, вхідною напругою 12 В. - 60 шт; інвертор побутовий - Pure Sine Wave HomeUPS 1500 VA/12V - джерело безперебійного живлення (ДБЖ) з чистою синусоїдальною формою вихідної напруги, потужністю 1500 ВА, вхідною напругою 12 В 200 шт.; інвертор побутовий - Pure Sine Wave Home UPS 2000 VA/24V - джерело безперебійногоживлення (ДБЖ) з чистою синусоїдальною формою вихідної напруги, потужністю 2000 ВА, вхідною напругою 24 В - 20 шт.; інвертор побутовий - Pure Sine Wave HomeUPS 3200VA/24V - джерело безперебійного живлення (ДБЖ) з чистою синусоїдальною формою вихідної напруги, потужністю 3200 ВА, вхідною напругою 24 В - 100 шт.; інвертор побутовий - Pure Sine Wave Home UPS 5500 VA/48V - джерело безперебійногоживлення (ДБЖ) з чистою синусоїдальною формою вихідної напруги, потужністю 5500 ВА, вхідною напругою 48 В - 20 шт. Торговельна марка: SMARTEN POWERSYSTEMS. Країна виробництва: IN. Виробник: SMARTEN POWER SYSTEMS PVT. LTD) на код (джерело безперебійного живлення Pure Sine Wave Home UPS, призначене для забезпечення безперервного функціонування електрообладнання, розрахованого на змінну напругу 220В 50Гц, у разі вимкнення живлення, за рахунок використання енергії під`єднаного свинцево-кислотного/рідинного, необслуговуваного (SMF) або трубчастого акумулятора(-ів) постійної напруги 12, 24 або 48В. У режимі UPS час перемикання складає до 10мс, система забезпечує регульовану вихідну напругу у межах 175…265В, що підходить для більшості інформаційних систем та комп`ютерного навантаження, користувач може підключити комп`ютер до ДБЖ. У режимі W-UPS перемикання до 25мс, вихідна напруга 90…295В, що підходить для всіх типів нечутливого навантаження: світильників, вентиляторів, телевізорів тощо. За умови наявності вхідної напруги в мережі система здійснює відновлення напруги до визначеного рівня та підзарядку акумулятора. Серія продуктів Bravo. Моделі 1100VA/12V, 1500VA/12V, 2000VA/24V, 3200VA/24V, 5500VA/48V. Торговельна марка: Smarten. Виробник: Smarten Power Systems PVT. Ltd, Індія).

З урахуванням цього рішення про визначення коду товару прийнято картку відмови у митному офомленні товару №UA209140/2024/001424.

Варто зазначити, що ставка мита як за кодом УКТ ЗЕД , так і за кодом УКТ ЗЕД складає 0%.

2.Також, 20.12.2024 з метою митного оформлення товару позивач подав до Львівської митниці електронну митну декларацію 24UA41U5 від 20.12.2024, в якій задекларував 2 (два) товари, визначив їх митну вартість за основним методом - за ціною договору (складається з інвойсної вартості товару у сумі 47020, 00 дол. США (1971510, 98 грн. та складових митної вартості: витрат на транспортування до кордону України у сумі 316 856, 51 грн).

Для підтвердження заявленої митної вартості декларант надав митному органу передбачені ст. 53 МК України документи, які вказані у графі 44 митної декларації, а саме:

- пакувальний лист (Packing list) №SMP/24-25/EP/10 від 11.09.2024;

- рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) №SMP/24-25/EP/10 від 11.09.2024;

- автотранспортна накладна (Road consignment note) №TG016803 від 29.11.2024;

- декларацiя про походження товару (Declaration of origin) №SMP/24-25/EP/10 від 11.09.2024;

- банківський платіжний документ, що стосується товару №2 від 09.08.2024;

- банківський платіжний документ, що стосується товару №3 від 15.10.2024;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №TG021224015 від 02.12.2024;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №TG251124019 від 25.11.2024;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару (довідка від експедитора ТОВ «ТАНІТ ГРУП») №16803 від 25.11.2024;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару (довідка від експедитора ТОВ «ТАНІТ ГРУП») №16803/1 від 02.12.2024;

- специфікація виробника товару (Специфікація до інвойсу) №PI-SPS-017/24-25 від 23.07.2024;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) (Специфікація) №1 від 23.07.2024;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №PI-SPS-017/24-25 від 23.07.2024;

- договір про надання послуг митного брокера б/н від 01.09.2024;

- договір (контракт) про перевезення (ТЕО з ТОВ «ТАНІТ ГРУП») №14.03.2023/1106-2 ОД від 14.03.2024;

- заявка №TG016803 від 13.09.2024;

- заявка №TG016803/2 від 13.09.2024;

- інші некласифіковані документи (Картка обліку АТЗ) №ПТ000297053 від 03.12.2024;

- інші некласифіковані документи (Коносамент) №244640142 від 04.10.2024;

- інші некласифіковані документи (Технічна інформація по товару № 1) від 04.12.2024;

- копія митної декларації країни відправлення №AAECP6580BCH008 від 18.09.2024.

Під час розгляду митним органом документів, наданих позивачем для митного оформлення товару, спрацювала автоматизована система управління ризиками (АСАУР) за показником "митна вартість товару".

Крім того, під час розмитнення товару інспектор митної служби дійшов висновку, що подані декларантом документи містять розбіжності, а також не містять повної інформації про митну вартість та її складові частини.

20.12.2024 Львівською митницею було прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/400235/2, згідно з яким відповідач, застосувавши шостий (резервний) метод визначення митної вартості товарів, заявлену позивачем митну вартість товару №1 в митній декларації №24UA41U5 від 20.12.2024 скоригував до рівня 287, 4955 доларів США за одиницю та товару №2 до рівня 315, 0080, що призвело до переплати позивачем мита на суму 42 294, 46 грн. та податку на додану вартість на суму 726 470, 44 грн.

Також, відповідачем винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2024/001430.

Обґрунтовуючи підстави неприйняття заявленої позивачем митної вартості товару, митний орган у графі 33 спірного рішення зазначив, що за результатами опрацювання документів, поданих разом із електронною митною декларацією, ним встановлено, що надані відповідно до вимог статті 53 МК України документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, та не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З метою випуску товару у вільний обіг у порядку, передбаченому частиною сьомою статті 55 та частиною другою статті 263 МК України, позивач з урахуванням коригувань подав нову митну декларацію №24UA80U4 від 20.12.2024.

Не погоджуючись із рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів та рішенням про визначення коду товару, а також винесеними за наслідком їх прийнняття картками відмови, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Щодо прийняття митним органом рішення про зміни визначення коду товару.

Згідно зі ст. 67 Митного кодексу України українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України. В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів. Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев`ятий та десятий знаки цифрового коду. Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).

Відповідно до ч. 1-5 ст. 69 Митного кодексу України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

На вимогу посадової особи митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари.

Для цілей класифікації товарів під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Статтею 1 Закону України «Про Митний тариф України» від 19.10.2022 №2697-IX встановлено Митний тариф України. За змістом цей тариф визначено в двох додатках: «групи 01-49», « 50-97». В першому з цих додатків знаходяться Основні правила інтерпретації УКТ ЗЕД (далі Основні правила).

Згідно п. 1-4, 6 Основних правил класифікація товарів в УКТ ЗЕД здійснюється за такими правилами:

1. Назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТ ЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТ ЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого, відповідно до таких правил:

2. (a) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який виріб стосується також некомплектного чи незавершеного виробу за умови, що він має основну властивість комплектного чи завершеного виробу. Це правило стосується також комплектного чи завершеного виробу (або такого, що класифікується як комплектний чи завершений згідно з цим правилом), незібраного чи розібраного;

(b) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який матеріал чи речовину стосується також сумішей або сполук цього матеріалу чи речовини з іншими матеріалами чи речовинами. Будь-яке посилання на товар з певного матеріалу чи речовини розглядається як посилання на товар, що повністю або частково складається з цього матеріалу чи речовини. Класифікація товару, що складається більше ніж з одного матеріалу чи речовини, здійснюється відповідно до вимог правила 3.

3. У разі якщо згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prіma facіe) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином:

(a) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де подається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару;

(b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (a), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови що цей критерій можна застосувати;

(c) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (a) або 3 (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.

Товар, який не може бути класифікований згідно з вищезазначеними правилами, класифікується в товарній позиції, яка відповідає товарам, що найбільше подібні до тих, що розглядаються.

Для юридичних цілей класифікація товарів у товарних підпозиціях, товарних категоріях і товарних підкатегоріях здійснюється відповідно до назви останніх, а також приміток, які їх стосуються, з урахуванням певних застережень (mutatіs mutandіs), положень вищезазначених правил за умови, що порівнювати можна лише назви одного рівня деталізації. Для цілей цього правила також можуть застосовуватися відповідні примітки до розділів і груп, якщо в контексті не зазначено інше.

Черговість застосування методів класифікації така: а) точний опис товару; б) розпізнавальна ознака; в) товарна позиція, що йде останньою в порядку зростання кодів.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 21.02.2024 у справі №804/2528/18.

Частиною 1 ст. 246 Митного кодексу України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

В силу приписів ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до ст. 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Засвідчення органом доходів і зборів прийняття товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів на них до митного оформлення здійснюється шляхом проставляння відбитків відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Митна декларація реєструється та приймається органом доходів і зборів у порядку, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (ч. 1 ст. 264 Митного кодексу України).

Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій (ч. 6 ст. 264 Митного кодексу України).

Разом з тим, порядок роботи відділу митних платежів (далі - ВМП), підрозділу митного оформлення (далі - ПМО) та митного поста під час здійснення контролю правильності класифікації товарів, прийняття попередніх рішень про класифікацію товарів та рішень про визначення коду товару, здійснення митних процедур, пов`язаних з контролем правильності класифікації товарів при митному контролі та оформленні товарів, що переміщуються через митний кордон України (далі - товари), порядок взаємодії з іншими структурними підрозділами митного органу при вирішенні питань класифікації товарів, а також здійснення оформлення та реєстрації рішень, надання звітності та інші питання роботи ВМП, ПМО, митного поста у напрямі класифікації товарів згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі - УКТ ЗЕД) регламентовано Порядком роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 30.05.2012 № 650 (надалі - Порядок №650).

За визначенням п. 2 розділу І вказаного Порядку №650 класифікація товару - визначення коду товару відповідно до вимог Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, передбачених Законом України "Про Митний тариф України" (далі - Основні правила інтерпретації УКТ ЗЕД), з урахуванням Пояснень до УКТ ЗЕД, рішень Комітету з Гармонізованої системи опису та кодування товарів Всесвітньої митної організації, методичних рекомендацій щодо класифікації окремих товарів згідно з вимогами УКТ ЗЕД, розроблених центральним органом виконавчої влади у сфері митної справи на виконання статті 68 Кодексу, до початку переміщення товару через митний кордон України, під час митного оформлення та після завершення митного оформлення.

Контроль правильності класифікації товарів - перевірка правильності опису товару та відповідного йому коду в митній декларації вимогам Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД під час проведення процедур його митного контролю та митного оформлення.

Згідно п. 1 розділу ІІ Порядку №650 посадові особи Підрозділу, ПМО здійснюють контроль правильності класифікації товарів під час виконання митних формальностей. Обсяг митного контролю, достатнього для забезпечення додержання правил класифікації товарів, визначається на підставі результатів застосування системи управління ризиками .

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Порядку №650 контроль правильності класифікації товарів здійснюється шляхом перевірки відповідності:

опису товару в митній декларації процедурі декларування відповідно до вимог Кодексу;

відомостей про товар та код товару згідно з УКТ ЗЕД, заявлених у митній декларації, відомостям про товар (найменування, опис, визначальні характеристики для класифікації товарів тощо), зазначеним у наданих для митного контролю документах, шляхом перевірки дотримання вимог Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, із врахуванням Пояснень до УКТ ЗЕД, рекомендацій, розроблених центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, відповідно до вимог Кодексу.

Застосовуючи вищевикладені нормативні положення до обставин цієї справи суд зазначає таке.

Класифікацію товарів за УКТ ЗЕД здійснює особа, яка подає декларацію. Орган доходів і зборів здійснює контроль за такою класифікацією і може самостійно визначити код задекларованого товару лише у тому разі, коли виявить порушення правил класифікації з боку декларанта. Повноваження митного органу щодо самостійного визначення коду товару не є дискреційними та обумовлені виключно наявністю порушення правил класифікації з боку декларанта.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 28.07.2021 року у справі №803/1902/16.

Подібне правозастосування здійснено і Третім апеляційним адміністративним судом у постанові від 24.01.2023 у справі №280/2110/22.

При віднесенні товару до тієї чи іншої позиції слід виходити з більш конкретного опису товару, тобто саме характеристики товару є визначальними для класифікації товару відповідно до УКТ ЗЕД.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 13.12.2023 у справі №804/7239/17.

В цій справі суду належить встановити правомірність рішення відповідача про зміну коду товару, а саме з коду УКТ ЗЕД 8504 40 84 00, відноситься до товарної категорії товарів 8504 40 84 «Трансформатори електричні, статичні перетворювачі електричні (наприклад, випрямлячі), котушки індуктивності та дроселі; перетворювачі статичні, потужністю не більш як 7,5 кВ·А», а також підпадає під ставку мита - 0 % на код УКТ ЗЕД 8504 40 30 00 (застосованого відповідачем) відноситься до товарної категорії товарів 8504 40 30 «Трансформатори електричні, статичні перетворювачі електричні (наприклад, випрямлячі), котушки індуктивності та дроселі; перетворювачі статичні, які використовуються з технічними засобами електронних комунікацій, машинами автоматичного оброблення інформації та їх блоками», також підпадає під ставку мита - 0 %.

Відповідно до Пояснень до товарної позиції 8504 глави 85 розділу ХVI «Машини, обладнання та механізми; електротехнічне обладнання та механізми; звукозаписувальна та звуковідтворювальна апаратура, апаратура для запису або відтворення телевізійного зображення і звуку, їх частини та приладдя»:

8504 Трансформатори електричні, статичні перетворювачі електричні (наприклад, випрямлячі), котушки індуктивності та дроселі:

8504 40 - перетворювачі статичні:

8504 40 30 00 --які використовуються з телекомунікаційною апаратурою, машинами автоматичного оброблення інформації та їх блоками -- інші:

8504 40 55 00 --- пристрої для заряджання акумуляторів --- інші:

8504 40 82 00 ---- випрямлячі ---- інвертори:

8504 40 84 00 ----- потужністю не більш як 7,5 кВ·А

8504 40 88 00 ----- потужністю понад 7,5 кВ·А

8504 40 90 00 ---- інші (ІІ) Електричні статичні перетворювачі.

Устаткування цієї групи застосовується для перетворення електроенергії до параметрів, необхідних для її подальшого використання. Воно містить у собі перетворюючі елементи (наприклад, лампи) різних типів. Воно також може мати і різні допоміжні пристрої (наприклад, трансформатори, індукційні котушки, резистори, контролери і т.п.).

Принцип роботи полягає в тому, що перетворювальні елементи можуть діяти по черзі: то як провідники, то як непровідники струму. Те, що це устаткування часто містить у собі додаткові кола для регулювання напруги вихідного струму, не впливає на його класифікацію у цій групі; точно так само на це не впливає і те, що воно іноді розглядається як регулятор напруги чи струму.

Ця група включає:

(А) Випрямлячі, які перетворюють змінний струм (одно- чи багатофазний) у постійний струм, що зазвичай супроводжується зміною напруги.

(B) Інвертори, які перетворюють постійний струм у змінний.

(C) Перетворювачі змінного струму та перетворювачі частоти, за допомогою яких змінний струм (одно- чи багатофазний) перетворюється в струм іншої частоти або напруги.

(D) Перетворювачі постійного струму, за допомогою яких постійний струм перетворюється в струм іншої напруги.

Електричні статичні перетворювачі можуть застосовуватися в різних цілях, наприклад:

(1) Як перетворювачі для живлення приводу стаціонарних машин або транспортних засобів з електричним приводом (наприклад, локомотивів).

(2) Як перетворювальні джерела живлення, такі як зарядні пристрої акумуляторів (які являють собою переважно випрямлячі з відповідним трансформатором і устаткуванням регулювання струму), перетворювачі для гальванізації та електролізу, аварійні енергоджерела, перетворювачі до установок, які виробляють постійний струм високої напруги, перетворювачі до нагрівальних цілей та для живлення електромагнітів.

Також сюди відносяться перетворювачі, відомі як генератори високої напруги (застосовуються, зокрема, в радіоапаратурі, емісійних трубках, мікрохвильових трубках, іонно-променевих трубках), які перетворюють струм від будь-якого джерела, як правило мережі, у постійний струм високої напруги, необхідний для живлення відповідного устаткування через випрямлячі, трансформатори і т.п.

Додаткові пояснення до товарних категорій:

8504 40 30 (яка була використана Відповідачем) Ця товарна категорія включає статичні перетворювачі для телекомунікаційної апаратури чи обчислювальних машин та їх блоків, які: мають, як правило, стабілізуючі кола; мають характерну вихідну напругу, наприклад: 3,3; 5; 12; 24; 48 чи 60 В. Статичні перетворювачі для телекомунікаційної апаратури чи обчислювальних машин та їх блоків слугують для перетворення, наприклад, змінного струму мережі живлення в постійний струм потрібної величини. Так зване джерело безперебійного живлення (ДБЖ), яке використовується разом з обчислювальними машинами, забезпечує резерв електроенергії (з сигналізацією про стан мережі) у разі вимкнення живлення, що запобігає втраті даних.

ДБЖ (джерело безперебійного живлення) - містить акумулятор, який забезпечує живлення підключених пристроїв у разі відключення електромережі. Акумулятор накопичує енергію і дозволяє ДБЖ підтримувати роботу обладнання протягом певного часу. Крім того, ДБЖ зазвичай має стабілізуючі кола, інвертор та інші компоненти для регулювання напруги та захисту від перебоїв.

Інвертор, як окремий пристрій, не містить акумулятора. Він призначений лише для перетворення постійного струму (DC) у змінний (AC). Інвертор може бути частиною ДБЖ, але сам по собі він лише забезпечує конвертацію напруги і не накопичує енергію.

Отже, ключова відмінність у тому, що ДБЖ - це комплексна система з акумулятором для автономного живлення, тоді як інвертор - це пристрій для перетворення струму без функції накопичення енергії.

Отже, у товарній категорії 8504 40 30 класифікується статичний перетворювач, за допомогою якого змінний струм (одно-чи багатофазний) перетворюється в струмінь іншої частоти або напруги, та повинен мати в своєму складі джерело безперебійного живлення, яке забезпечує резерв електроенергії (з сигналізацією про стан мережі) у разі вимкнення живлення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до митного оформлення заявлено товар - інвертори, які відповідно до наданих характеристик не містять вбудованого акумулятору, однак мають функцію підключення зовнішнього акумулятора, що дає змогу заявленому інвертору виконувати функцію джерела безперебійного живлення. У складі товару не має контролерів, які б дозволяли йому працювати в якості інвертора для сонячних панелей. Використання товару можливе виключно для забезпечення перетворення енергії від зовнішніх джерел низької постійної напруги на вихідну змінну напругу 220В. Серед іншого, інвертор перетворює електричний струм змінної напруги 220 В на постійну напругу 12В, 24 В або 48В і заряджає зовнішній акумулятор, а при відсутності в мережі електричного струму, інвертори перетворюють постійний заряд зовнішнього акумулятора на змінний 220 В для подачі його в мережу для можливості роботи побутових приладів.

Зазначені характеристики товару підтверджено наявним в матеріалах справи посібником користувача.

Суд вказує, що під час митного оформлення, посадовими особами митного контролю при визначенні належності заявленого позивачем товару до коду УКТ ЗЕД помилково встановлено його належність до джерел безперебійного живлення (код УКТ ЗЕД 8504 40 30) тільки через те, що заявлений позивачем товар має змогу за допомогою зовнішнього аккумулятора, адже для застосовування даного коду, товар - ДБЖ повинен бути обладнаний вбудованим акумулятором та виконувати єдину функцію забезпечення живленням підключених пристроїв у разі відключення електромережі, що в даному випадку створює протиріччя заявленому позивачем Інвертору, який призначений лише для перетворення постійного струму (DC) у змінний (AC), і в деяких випадках може виконувати фунцію ДБЖ, проте без можливості, на відміну від ДБЖ накопичувати електроенергію, навіть з використанням зовнішнього акумулятора.

Вказаний опис функціоналу спірного обладнання дає явні підстави для висновку, що таке обладнання належить відносити до категорії 8504 40 84, а не 8504 40 30, виходячи саме з технологічних характеристик відповідного обладанння та принципу його застосування.

В свою чергу відповідач в цій справі на виконання вимог ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України мав обов`язок навести змістовні та обґрунтовані пояснення щодо існування підстав для зміни коду УКТ ЗЕД.

Натомість, в оскаржуваному рішенні не міститься обґрунтувань мотивів проведеної митним органом класифікації товару та відхилення заявленого декларантом коду, що протирічить вимогам Порядку роботи митних органів при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №650 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 23 грудня 2022 року №455), та є самостійною підставою для скасування прийнятого митним органом рішення.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, суд приходить до висновку, що рішення відповідача про визначення коду товару прийнято без урахування усіх обставин та без дотримання норм чинного законодавства, що вказує на його протиправність, в зв`язку з чим воно підлягає скасуванню.

В свою чергу, картка відмови в прийнятті митної декларації є похідним актом від рішення про коригування митної вартості та обґрунтована фактом ухвалення такого рішення. Відповідно, скасування рішення про коригування митної вартості є підставою для скасування картки відмови в прийнятті митної декларації.

За вказаних обставин, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Суд не погоджується з доводами митного органу про те, що картка відмови не є рішенням контролюючого органу та не породжує жодних правових наслідків для позивача.

Так, картка відмови встановлює вимоги, за умови виконання яких особа може реалізувати своє право на оформлення товару, відтак, картка відмови є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке спричиняє наслідки для суб`єкта господарювання у вигляді припинення реалізації права на здійснення митного оформлення товару.

Щодо винесеного митним органом рішення коригування митної вартості товару.

Митний кодекс України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлює порядок визначення митної вартості імпортованих товарів та правила її декларування, а також регулює правовідносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України.

Статтями 49 та 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно з частиною другою статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами четвертою та п`ятою статті 58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціною, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, вважається загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, за переліком, що визначений частиною десятою статті 58 МК України, серед яких, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Згідно зі статтею 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів. При цьому, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо, зокрема, щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (пункт 1 частини п`ятої статті 54 МК України).

Цією ж статтею визначено, що у випадках, встановлених цим Кодексом, митний орган наділений правом письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до положень статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У силу положень частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Дана норма кореспондується з положеннями частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур» №3018-VI від 15.02.2011, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Разом з цим, якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК України, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частини третя статті 53 МК).

Відповідно до частини третьої статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою-третьою статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГААТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:

1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;

2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;

3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;

4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;

5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;

6) мінімальної митної вартості;

7) довільної чи фіктивної вартості.

Відповідно до частини першої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною другою статті 55 МК України передбачено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

З аналізу частин першої та другої статті 53 МК України слідує, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України на підставі якого відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто умовою, з якою закон пов`язує право митниці самостійно розраховувати митну вартість заявлених декларантом товарів, є наявність документально підтверджених обставин, що свідчать про заявлення декларантом неповних та/або недостовірних відомостей про товар та ціну, яку за нього сплачено.

Відтак, рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту й достовірність відомостей про заявлену митну вартість товарів; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Після дослідження оскаржуваного рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів UA209000/2024/400235/2 від 20.12.2024 судом встановлено, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів було винесене відповідачем з огляду на те, що в CMR №TG016803 від 29.11.2024 не заповнена графа 22 та не міститься жодних відміток відправника, у графі 4 відсутня дата завантаження.

З цього приводу суд зазначає таке.

Частина 1 ст. 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956), на яку посилається Відповідач, передбачає саме перелік даних, які можуть міститися в вантажній накладній.

При цьому, обов`язок заповнення граф 4 та 22 у вантажній накладній покладено на відправника, а не позивача, який є отримувачем товару.

Серед іншого, контроль правильності заповнення вантажної накладної не відноситься до компетенції митного органу, а відсутність в поданій до оформлення накладній підпису та штампу відправника, а також відомостей щодо дати завантаження вантажу не впливає на числові значення митної вартості.

Слід зазначити, що вантажні накладні містять печатку перевізника із даними щодо його назви, адреси, індетифікаційного коду, а також назву та кількість товару, реквізити інвойсу, номер контейнеру, що дає можливість ідентифікувати CMR з конкретною поставкою товару.

Щодо зазначення у гр.16 та 23 CMR в якості перевізника Смолярчука Петра попри те, що рахунок про надання транспортних послуг від 02.12.2024 №TG021224015 виставлено ТзОВ «ТанітГруп». Митний орган вказує, що позивачем не надано до оформлення будь-який договір доручення чи інший посередницький договір між вищезазначеними суб`єктами, що не дає можливості перевірити правильність нарахування транспортних витрат на перевезення.

Суд відхиляє зазначені доводи відповідача, з огляду на таке.

14 березня 2023 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таніт Груп» (далі - Експедитор) укладено договір транспортного експедирування №14.03.2023/1106-2 ОД (надалі - Договір транспортного експедирування), за умовами підпунктів 2.1.1, 2.1.3 якого Експедитор має право укладати договори та угоди з перевізниками, портами, складами, судноплавними компаніями/її агентами, експедиторськими та іншими організаціями, які є резидентами або нерезидентами України, для виконання своїх обов`язків за цим Договором.

Відтак, Експедитор ТОВ «Таніт Груп» мав право за умовами укладеного з ним договору залучити для здійснення перевезення вантажу третіх осіб.

Оскільки у позивача наявні договірні відносини саме з ТОВ «Таніт Груп», то всі рахунки виставлялися зазначеною компанією.

Натомість, вимоги митного органу про надання позивачем договорів, укладених ТОВ «Таніт Груп» з третіми особами, є неправомірними, оскільки позивач не є стороною зазначених договорів.

На підтвердження надання послуг транспортного експедирування, здійснення перевезення вантажу морським та автомобільним видами транспорту позивачем були надані рахунок на оплату №TG251124019, рахунок на полату №TG21224015 та довідки про транспортні витрати №16803 від 25.11.2024 та №16803/1 від 02.12.2024.

Щодо документів, які підтверджують вартість перевезення, то до таких документів відповідно до Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599, (далі Правила заповнення ДМВ), можуть належати:

-рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів.

Отже, зазначений перелік документів не є вичерпним.

Для підтвердження транспортних витрат позивач надавав митному органу, окрім рахунків, до яких виникли зауваження, довідки про транспортні витрати, що підтверджують вартість перевезення.

Відтак, у митного органу була можливість перевірки такої складової митної вартості як транспортні витрати на підставі інших документів, які не виникали сумнівів в їх достовірності.

Щодо зауважень митного органу до заявок на перевезення.

Відповідно до ст. 53 Митного кодексу України заявка на перевезення вантажу не є документом, який позивач зобов`язаний надавати під час митного оформлення товару, відтак, зауваження відповідача щодо ненадання до митного офрмлення зазначеної заявки не є підставою для коригування митної вартості товару, а тому, як вбачається з матеріалів справи, позивачем були надані всі документи для підтвердження митної вартості товару та її складових.

Щодо зауважень митного органу з приводу ненадання до митного органу проформи-інвойсу.

Як вбачається з матеріалів справи, рахунком-фактурою (Commercial invoice) № SMP/24-25/EP/10 від 11.09.2024 сторонами визначено загальну вартість продукції 47 040,00 доларів США та Контрактом умови оплати за товар, а саме: оплату у розмірі 30 % від вартості Товару, зазначеної у Специфікації, Покупець перераховує на розрахунковий рахунок Продавця протягом 30 банківських днів з дня виписки інвойсу, а залишок 70 % - після відправки по електронній пошті фото або відео звіту про навантаження товару в контейнер.

До митного оформлення було надано платіжні доручення в іноземній валюті №2 від 09.08.2024 та №3 від 15.10.2024.

Зазначені у платіжних дорученнях суми коштів відповідають погодженим сторонами як сумам, так і умовам оплати, а також містяться посилання на Контракт.

Отже, всупереч доводам митного органу, надані до митного оформлення документи, оформлені належним чином, ідентифікуються з поставкою оцінюваного товару та містять відомості, які підтверджують відомості щодо ціни, що була фактично сплачена, а тому висновки Відповідача про те, що ненанадання до митного оформлення проформи-інвойсу стало підставою для непідтвердження ціни товару є безпідставними та неправомірними.

Відтак, зазначені відповідачем у спірному рішенні зауваження щодо поданих на підтвердження митної вартості документів є необґрунтованими, а тому коригування відповідачем митної вартості товару за шостим (резервним) методом використовуючи при цьому джерело інформації МД від 14.03.2024 №UA209210/2024/2053 та від 19.12.2024 №UA209260/2024/6017 - є протиправним.

Проаналізувавши доводи митного органу, що слугували підставою для відмови у визнанні митної вартості, заявленої позивачем, суд дійшов висновку, що відповідач не довів, що позивачем було заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість імпортованого товару, та що в документах, поданих позивачем до митного оформлення, були відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.

Зі змісту спірного рішення відповідача про коригування заявленої митної вартості слідує, що митний орган не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товару за основним методом визначення митної вартості.

Водночас, матеріалами справи підтверджується, що визначена позивачем у відповідній митній декларації митна вартість товару базується на об`єктивних, документально підтверджених даних і піддається обчисленню.

Суд також дослідив правомірність застосування відповідачем шостого (резервного) методу визначення митної вартості товарів при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару та зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

У разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012).

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Відтак, суд доходить висновку, що відповідач при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/400235/2 від 20.12.2024 протиправно застосував шостий (резервний) метод визначення митної вартості товарів, що є самостійною підставою для скасування оскаржуваного рішення відповідача.

Отже, висновки відповідача щодо документального непідтвердження позивачем митної вартості імпортованого товару є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості є протиправним.

Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої позивачем митної вартості товару судом не встановлено.

З оскаржуваного рішення вбачається, що відповідач не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товару за ціною договору.

Отже, у відповідача під час прийняття вказаного рішення не було підстав для незастосування основного методу визначення митної вартості товару за ціною договору.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за другорядним (резервним) методом та прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів.

За таких обставин позовні вимоги позивача про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/400235/2 від 20.12.2024 та картки відмови №UA209140/2024/001430 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні з адміністративним позовом до суду було сплачено судовий збір у розмірі 11 647, 58 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №41 від 30.04.2025.

Отже, суд дійшов висновку, що сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача

Керуючись статтями 139, 243-246, 250, 255 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Приватного підприємства з іноземними інвестиціями «Аві Трейд Імпекс» (Ідентифікаційний код: 31384479, місцезнаходження: 49027, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд. 72Б, кв. 1101/1) до Львівської митниці (Ідентифікаційний код: 43971343, місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Костюшка, буд. 1) про визнання протиправними та скасування рішень, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про визначення коду товару №КТ-UA-2024 від 20 грудня 2024 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2024/001424.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/400235/2 від 20 грудня 2024 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2024/001430.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці (Ідентифікаційний код: 43971343, місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Костюшка, буд. 1) на користь Приватного підприємства з іноземними інвестиціями «Аві Трейд Імпекс» (Ідентифікаційний код: 31384479, місцезнаходження: 49027, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд. 72Б, кв.1101/1) судовий збір у розмірі 11 647, 58 грн. (одиндцять тисяч шістсот сорок сім гривень п`ятдесят вісім копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя А.О. Сластьон