Справа № 340/5677/25
Суддя: М.Я. САВОНЮК
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/5677/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Савонюка М.Я., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИВ:

До Кіровоградського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Міністерства оборони України (надалі відповідач), у якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати пункт 67 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 16.08.2024 №93/975 про призначення матері та дружині загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, сержанта ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) на підставі свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 03.04.2023, одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 року у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (2023) в сумі 2013000 грн., у рівних частках кожній;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити мені - ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, як члену сім`ї загиблого сержанта ОСОБА_2 внаслідок поранення та причини смерті, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби та захистом Батьківщини, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року та Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей в розмірі 15000000 грн, та здійснити виплату такої одноразової грошової допомоги з урахуванням проведених раніше виплат.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що її син ОСОБА_2 командир кулеметного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки, проходив військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_2 та з 18.06.2022 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із з військовою агресією російської федерації проти України. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 загинув (помер) в результаті смертельного вогнепального кульового поранення легені. За результатами проведених досліджень щодо обставини смерті ОСОБА_2 встановлено, що смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби та захистом Батьківщини.

Вказує, що за результатами її звернення 16.08.2024 комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум було прийнято рішення №93/975 про призначення їй та дружині загиблого одноразової грошової допомоги внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби сержанта ОСОБА_2 у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (2023) в сумі 2013000 грн, у рівних частках кожній.

20.12.2024 позивач повторно звернулася із заявою про отримання одноразової грошової допомоги внаслідок загибелі сина ОСОБА_2 під час дії воєнного стану, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі постанова №168) у розмірі 15000000,00 грн. Однак, листом від 19.05.2025 №3/2914 ІНФОРМАЦІЯ_4 їй повідомив, що комісія Міністерства оборони дійшла висновку про відмову в призначені одноразової грошової допомоги згідно постанови №168, оскільки позивачу уже була призначена одноразова грошова допомога рішенням №93/975.

Позивач не погоджується із рішенням відповідача №93/975 від 16.08.2024 в частині визначення розміру допомоги, адже після введення правового режиму воєнного стану законодавець визначив єдиний розмір одноразової грошової допомоги, яка виплачується членам сім`ї у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час дії воєнного стану в розмірі 15000000,00 грн, тому Комісія при прийнятті спірного рішення 18.04.2025 повинна бувла керуватися новою редакцією пункту 3 статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги" від 29.07.2022 №2489-IX (далі - Закон №2489-IX) та постановою №168.

З цих підстав просить позов задовольнити.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог.

В обгрунтування заперечень зазначає, що згідно акта службового розслідування військової частини НОМЕР_2 смерть сержанта ОСОБА_2 настала внаслідок вогнепального кульового поранення легені, вчиненого військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 солдатом ОСОБА_3 .

Згідно витягу з протоколу засідання штатної військово - лікарської комісії від 08.01.2024 №73, поранення, яке призвело до смерті, та причина смерті сержанта ОСОБА_2 , пов`язані із виконанням обов`язків військової служби.

На підставі звернення позивача та дружини загиблого пунктом 67 протоколу Комісії Міністерства оборони України від 16.08.2024 №93/975 призначено одноразову грошову допомогу в сумі 2013000 грн, у рівних частках кожній.

Вказує, що при прийняті спірного рішення Комісією було враховано, що у вищезазначеному протоколі штатної військово - лікарської комісії встановлено, що поранення, пов`язане із виконанням обов`язків військової служби, та у наказі командира військової частини НОМЕР_2 від 14.04.2023 №104 зазначено, що смерть військовослужбовця пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, тому опрацювання документів здійснювалося у відповідності до порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 (далі постанова №975). Крім цього, ОСОБА_1 в заяві про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю сержанта ОСОБА_2 зазначила, що до заяви додаються відповідні документи згідно з постановою №975.

Зауважує, що постанова №168 на відміну від положень Закону №2011-ХІІ та Постанови №975 передбачає виключні підстави для виплати допомоги у збільшеному розмірі - поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого в період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів. Поряд з цим, згідно витягу з протоколу №73 від 08.01.2024 засідання штатної військово-лікарської комісії 11 Регіональної ВЛК поранення, яке призвело до смерті, та причина смерті зазначені «ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.» З цих підстав і було прийнято рішення про виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть).

З урахуванням наведеного, просить відмовити у задоволенні позову.

ІНФОРМАЦІЯ_1 надав суду пояснення, у яких вказує на безпідставність позовних вимог. Зазначає, що згідно з пунктом 67 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 16.08.2024 №93/975 позивачу та дружині загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 сержанта ОСОБА_2 призначено одноразову грошову допомогу в розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (2023), в сумі 2013000,00 грн у рівних частках кожній. Враховуючи те, що заява ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до постанови №168 надійшла на розгляд Комісії після її призначення у повному розмірі відповідно до Постанови №975, тобто після використання заявницею свого права на отримання одноразової грошової допомоги встановленої іншим нормативно-правовим актом їй було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до постанови №168.

02.09.2025 позивач подала до суду заяву про поновлення строку звернення до суду.

Будь-яких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило.

21.08.2025 ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із зазначенням підстав для його поновлення за весь період його пропуску, а також доказів поважності причин його пропуску.

08.09.2025 ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження). Залучено до участі у справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Витребувано у Міністерства оборони України та третьої особи докази по справі. Зазначено, що питання про дотримання позивачем строку звернення до суду буде розглянуто під час підготовки справи до розгляду по суті.

Установивши фактичні обставини справи, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження № НОМЕР_3 від 10.08.1971 ОСОБА_1 є матір`ю загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 (а.с. 57зв.)

ОСОБА_2 з 16.06.2022 проходив військову службу по мобілізації на посаді командира кулеметного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_4 .

У період з 15.11.2022 по 31.12.2022 ОСОБА_2 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Миколаївській та Херсонській областях, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_5 №3310 від 21.06.2023 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (а.с. 12).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії Серія НОМЕР_1 , виданого 03.04.2023 Голованівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиці (м. Одеса) ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Садове Херсонської області (а.с. 16).

У Лікарському свідоцтві про смерть №336 від 29.03.2023 та довідці про причину смерті №336 вказано, що смерть ОСОБА_2 настала у населеному пункті Садове Херсонської області внаслідок вогнепального кульового поранення легені (а.с. 42зв.-43).

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №104 від 14.04.2023 сержанта ОСОБА_2 , командира кулеметного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки у зв`язку зі смертю з 27.03.2023 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Вказано, що смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби (а.с. 56зв.-57).

Актом проведення службового розслідування від 12.05.2023 стосовно смерті сержанта ОСОБА_2 , яка сталася 27.03.2023, встановлено, що згідно бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 №200дск №202дск №204дск від 27.03.2023 командир кулеметного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_2 сержант ОСОБА_2 знаходився у складі роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_2 , виконував бойові завдання та приймав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації (п. 8 Акта). 27.03.2023 під час супроводу на перевірку на стан алкогольного сп`яніння за адресою: АДРЕСА_1 , солдат ОСОБА_3 вихопив зброю старшого лейтенанта ОСОБА_4 та спробував покінчити життя самогубством. Старший лейтенант ОСОБА_5 спробував завадити спробі самогубства та вибив зброю. Відбувся постріл і куля потрапила в сержанта ОСОБА_6 , хоча останній перебував у засобах індивідуального захисту. Внаслідок кульового поранення ОСОБА_2 помер в Херсонській ОКЛ (а.с. 44зв.-48).

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) №68 від 12.05.2023 «Про результати проведення службового розслідування» вказано вважати, що сержант ОСОБА_2 командир кулеметного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_2 загинув при виконанні бойових завдань згідно бойових розпоряджень командира військової частини НОМЕР_5 №200дск, №202дск, №204дск від 27.03.2023, знаходився у складі роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_2 , приймав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації. Причиною смерті є смертельне вогнепальне кульове поранення легені. Смерть сержанта ОСОБА_2 командира кулеметного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_5 не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження (а.с. 48зв.-49).

Відповідно до витягу з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії 11 Регіональної військово-лікарської комісії №73 від 08.01.2024 поранення, яке призвело до смерті, та причина смерті, ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби (а.с. 17).

31.01.2024 позивач звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_5 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_2 її сина ОСОБА_2 (а.с. 41зв.)

Згідно з пунктом 67 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум комісія дійшла висновку про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до постанови №975 матері та дружині загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, сержанта ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 03.04.2023 - в розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на січня календарного року, в якому настала загибель (2023), в сумі 2013000 (два мільйони тринадцять тисяч) грн. 00 коп. у рівних частках кожній (а.с. 86).

Виплату в сумі 1006500,00 грн позивач отримала на свій банківський рахунок 04.09.2024 (а.с. 18).

20.12.2024 ОСОБА_1 звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_5 із заявою про отримання одноразової грошової допомоги внаслідок загибелі ОСОБА_2 під час дії воєнного стану у розмірі 15000000 грн., передбаченої пунктом 2 постанови №168 (а.с. 83).

Згідно витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони Украйни з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №38/в від 18.04.2025 комісія дійшла висновку про відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 постанови №168, оскільки заява про призначення одноразової грошової допомоги надійшла на розгляд Комісії після її призначення у повному розмірі відповідно до постанови №975, тобто після використання заявником свого право на отримання одноразової грошової допомоги встановленої іншим нормативно-правовим актом (а.с. 10).

Про прийняте рішення позивача було повідомлено ІНФОРМАЦІЯ_6 листом №3/2914 від 19.05.2025 (а.с. 9).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-XII).

Згідно зі статтею 41 Закону №2232-XII, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року №2011-XII (далі - Закон №2011-XII).

Так, Закон №2011-XII відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до статті 1 Закону №2011-XII, соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із частиною 1 статті 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пункту 2 статті 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у разі:

1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;

2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.

Відповідно до частини 3 статті 16 Закону №2011-XII військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Статтею 16-1 Закону №2011-XII визначено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Відповідно до пункту "а" частини 1 статті 16-2 Закону №2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві резервістами (ч. 6 ст. 16-3 Закону №2011-XII).

Згідно із пунктами 8-10 статті 16-3 Закону №2011-XII якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог Закону №2011-XII, постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Згідно з пунктом 3 Порядку №975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Відповідно до пункту 5 Порядку №975 (в редакції на дату виникнення спірних правовідносин), одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема:

у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть).

Водночас, указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", з 5 години 30 хвилин 24.02.2022 на території України введений воєнний стан.

Відповідно до статті 1 Закону України від 12.05.2015 №389-VIII "Про правовий режим воєнного стану", воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Отже, воєнний стан як особливий правовий режим вимагає вчинення уповноваженими суб`єктами низки стратегічних та оперативних заходів, спрямованих на захист держави, здійснення яких пов`язане з небезпекою для життя і здоров`я.

Суд зазначає, що у зв`язку із запровадженням в Україні воєнного стану питання про виплату соціального забезпечення, зокрема одноразової грошової допомоги в разі загибелі чи смерті військовослужбовця, набули нового правового регулювання і змісту.

Конституційний Суд України ухвалив рішення від 06.04.2022 №1-р (II)/2022, у якому вказав на необхідності посиленого з боку Держави соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії рф проти України, розпочатої в лютому 2014 року, а також осіб, які вже виконали свій обов`язок перед державою щодо захисту її суверенітету і територіальної цілісності, а також зазначив про неможливість обмеження або скасування права на соціальний захист цієї особливої категорії осіб із спеціальним юридичним статусом.

Також у вказаному рішенні зазначено, що за змістом статей 17, 65 Основного Закону України, громадяни України, які захищають Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України, виконують конституційно значущі функції, тож держава повинна надавати їм і членам їхніх сімей особливий статус та забезпечувати їх додатковими гарантіями соціального захисту відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України як під час проходження служби, так і після її закінчення; щодо осіб, на яких покладено обов`язок захищати Україну, її незалежність та територіальну цілісність, та членів їхніх сімей частиною п`ятою статті 17 Конституції України встановлено особливий соціальний захист, який не обмежено умовами й рівнем, визначеними у статті 46 Основного Закону України (абзаци другий, третій пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 18 грудня 2018 року №12-р/2018, абзац одинадцятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України (Другий сенат) від 25 квітня 2019 року №1-р (II)/2019).

Розвиваючи зазначені юридичні позиції, Конституційний Суд України у рішенні від 12.10.2022 №7-р (II)/2022 вказав на те, що зі змісту частин першої, другої, п`ятої статті 17 Конституції України у їх взаємозв`язку з частиною першою статті 46, частиною першою статті 65 Основного Закону України випливає конституційний обов`язок держави надати спеціальний юридичний статус громадянам України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, членам їхніх сімей, а також особам, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії рф проти України, розпочатої у лютому 2014 року, із забезпеченням відповідно до цього статусу соціальних гарантій високого рівня.

Відповідно до пункту 4 Указу №64/2022, Кабінет Міністрів України зобов`язано невідкладно, зокрема, забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

На виконання указів Президента України від 24.02.2022 №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію", враховуючи необхідність вирішення багатьох невідкладних питань, пов`язаних із запровадженням воєнного стану, виконанням завдань щодо подолання збройної агресії та захисту держави, мобілізаційних та низки інших процесів, Кабінет Міністрів України прийняв постанову №168 положеннями якої оперативно врегулював деякі особливості окремих виплат, в тому числі одноразової грошової допомоги (далі ОГД), зокрема для військовослужбовців, як осіб, які безпосередньо були залучені до виконання зазначених завдань.

Так, пунктом 1 постанови №168 (в редакції на дату виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Абзацами 1, 2, 7 пункту 2 постанови №168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом перерахування коштів уповноваженим органом на рахунок в установі банку державного сектору, зазначеного одержувачем у заяві.

Пунктом 2-1 Постанови №168 установлено, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги" від 29.07.2022 №2489-IX (далі - Закон №2489-IX) статтю 16-2 Закону №2011-XII доповнено частиною 3 такого змісту: "Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України".

Відповідно до пункту 1 розділу II Прикінцеві положення Закону №2489-IX, цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім п. 3 розділу I цього Закону, який набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Отже, норма частини 3 статті 16-2 Закону №2011-XII, яка передбачає, що розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України, підлягає застосуванню з 24 лютого 2022 року.

З огляду на зміст наведених норм права, суд підсумовує, що після введення в Україні воєнного стану та оголошення загальної мобілізації у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на період дії воєнного стану, для сімей загиблих (померлих) військовослужбовців, які брали безпосередню участь у бойових діях або забезпечували здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, постановою №168 передбачена виплата одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, ніж це було визначено постановою №975.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 22.08.2024 у справі №380/9868/23.

Наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 №45 затверджено новий порядок і умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану (далі порядок №45, у редакції на дату виникнення спірних правовідносин)

Згідно з пунктом 3 вказаного наказу порядок №45 набирає чинності з дня його офіційного опублікування, тобто 31.01.2023.

Пунктом 1.1 розділу І Порядку №45 визначено, що цей Порядок і умови визначають завдання органів військового управління, військових частин, установ, військових навчальних закладів щодо оформлення документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - ОГД), алгоритм її призначення та виплати, перелік необхідних документів.

Пунктом 1.2 розділу І Порядку №45 визначено, що ОГД призначається та виплачується у разі загибелі військовослужбовця Збройних Сил України (далі - військовослужбовець) під час дії воєнного стану, а також смерті осіб, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого на військовій службі в Збройних Силах України у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва) (далі - під час захисту Батьківщини).

За приписами пункту 1.4. порядку №45 особи, які мають право на отримання ОГД, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі (смерті) особи, зазначеної у пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", що вказана у свідоцтві про смерть. Право осіб на отримання ОГД визначається станом на дату загибелі (смерті) військовослужбовця.

Верховний Суд у постанові від 21.08.2024 у справі №160/20229/22, з урахуванням правового підходу, визначеного в постанові Верховного Суду від 29.03.2024 у справі №440/3321/23, дійшов висновку про те, що обставинами, які вказують на виникнення права у членів сім`ї загиблого військовослужбовця на одноразову грошову допомогу в розмірі, встановленому пунктом 2 постанови №168, є:

- загибель військовослужбовця під час дії воєнного стану;

- загибель настала внаслідок безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії;

- загибель військовослужбовця настала під час перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів;

- або смерть настала внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого за вказаних вище обставин у період дії воєнного стану, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).

У межах розгляду цієї справи судами встановлено, що ОСОБА_2 проходив військову службу за призовом під час мобілізації на посаді командира кулеметного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_4 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії Серія НОМЕР_1 , виданого 03.04.2023 Голованівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиці (м. Одеса) ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 в селі Садове Херсонської області.

Згідно Акта службового розслідування від 12.05.2023, який проводився з метою встановлення причин та умов, які призвели до загибелі, встановлено, що ОСОБА_2 знаходився у складі роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_2 , виконував бойові завдання та приймав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації гідно бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 № 200дск № 202дск № 204дек від 27.03.2023. Близько 22 год. 00 хв. 27.03.2023 той виїхав за адресою: АДРЕСА_1 з метою перевірки стану солдата ОСОБА_3 на предмет вживання алкоголю. Під час супроводу на перевірку солдат ОСОБА_3 вихопив зброю старшого лейтенанта ОСОБА_4 та спробував покінчити життя самогубством. Старший лейтенант ОСОБА_5 спробував завадити спробі самогубства та вибив зброю. Відбувся постріл і куля потрапила в сержанта ОСОБА_6 , хоча останній перебував у засобах індивідуального захисту. Внаслідок кульового поранення ОСОБА_2 помер в Херсонській ОКЛ.

У висновках Акта службового розслідування та у наказі №68 від 12.05.2023 зазначено, смерть сержанта ОСОБА_2 командира кулеметного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_5 не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсинного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження.

Суд також враховує, що у пункті 4 наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) №68 від 12.05.2023 вказано виплатити додаткову винагороду ОСОБА_2 відповідно до постанови №168 у розмірі 100000,00 грн за період з 01.03.2023 по 31.03.2023.

Відповідно до витягу з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії 11 Регіональної військово-лікарської комісії №73 від 08.01.2024 поранення, яке призвело до смерті, та причина смерті, ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.

Кабінет Міністрів України постановою від 06.12.2022 №1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» (далі - Постанова № 1364) визначив механізм формування єдиного для всіх переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або які тимчасово окуповані рф.

Так, Кабінет Міністрів України установив, зокрема, що: перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф (далі - Перелік), затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (далі - Мінреінтеграції) за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони України на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій; до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, включаються території можливих бойових дій та території активних бойових дій; до Переліку включається тимчасово окупована рф територія України, визначена відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України"; у Переліку визначаються дата початку та дата завершення бойових дій (дата виникнення та припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації та інше.

Перелік оновлюється у разі потреби, але не рідше ніж двічі на місяць.

Наказом Мінреінтеграції від 22.12.2022 №309 (чинний на дату виникнення спірних правовідносин), затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.

До зазначеного переліку з 11.11.2022 внесено Херсонську міську територіальну громаду, до якої відноситься і село Садове.

Отже, з наведеного вбачається, що військовослужбовець ОСОБА_2 загинув (помер) під час дії воєнного стану внаслідок поранення при здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф проти України, перебуваючи на території, на яких ведуться бойові дії - у селі Садове Херсонської області.

Враховуючи причини настання смерті ОСОБА_2 та з огляду на правове регулювання питання отримання одноразової грошової допомоги членами сімей загиблих військовослужбовців після 24.02.2022, суд робить висновок про наявність підстав для отримання позивачем одноразової грошової допомоги у розмірі, визначеному постановою №168.

Щодо доводів відповідача, що позивач зверталася про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до порядку №975, а не порядку №45, суд зазначає наступне.

У матеріалах справи наявні заяви позивача та ОСОБА_7 (дружини ) від 31.01.2024 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю сержанта ОСОБА_2 , у яких зазначено про надання переліку документів згідно з пунктом 11 порядку №975. Разом з тим, їх зміст не свідчить, що вони подані саме згідно із цим порядком.

Приймаючи заяви про виплату одноразової грошової допомоги та формуючи висновок про можливість її виплати відповідний територіальний центр комплектування зобов`язаний перевірити їх зміст та додані документи.

Також, в силу наведених вище у рішенні норм правового регулювання саме на суб`єкта владних повноважень, а не на заявника покладений обов`язок визначення розміру відповідної одноразової допомоги, а тому і ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, і така помилка не може виправлятися за рахунок осіб, яких вона стосуються.

Суд зауважує, що за своєю природою одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовця має компенсаторний характер, спрямована матеріально підтримати, наскільки це можливо, членів сім`ї (батьків, дітей, дружину) та утриманців загиблого військовослужбовця після втрати близької людини (годувальника).

Відповідно до абзацу 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах.

З огляду на викладене, з урахуванням вищевказаних норм права та положень Конституції України, суд вважає невиправданим застосування до позивача положень постанови Кабінету Міністрів України №975 при вирішенні питання про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) сина, військовослужбовця ОСОБА_2 при здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф проти України.

Перевіряючи дії (рішення) суб`єкта владних повноважень, які зумовили звернення позивача до суду з цим позовом, на відповідність їх критеріям, наведеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що при їх вчиненні (прийнятті) відповідач: діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; необґрунтовано; нерозсудливо; без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямована ця дія (рішення).

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування пункту 67 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 16.08.2024 №93/975 в частині призначення ОСОБА_1 матері загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, сержанта ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги в розмірі 1/2 частини від 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (2023) в сумі 1006500,00 грн.

Визначаючись щодо способу поновлення порушеного права позивача, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб?єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб?єктів владних повноважень.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.80 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акту.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 31.08.2022 у справі №640/22426/20, адміністративний суд, перевіряючи правомірність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Оскільки призначення одноразової грошової допомоги належить до дискреційних повноважень Міністерства оборони України, враховуючи заяву про виплату одноразової грошової допомоги дружиною загиблого ( ОСОБА_7 ) та вже одержані позивачем суми виплат, суд вважає, що належним і ефективним способом захисту порушених прав є зобов`язання Міністерства оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.01.2024 про призначення їй одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю (смертю) сина ОСОБА_2 , та за результатами розгляду прийняти рішення, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

Щодо дотримання позивачем строку звернення до суду.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України).

Відповідно до частини третьої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Установлення процесуальних строків законом і судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесуальному праві сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює їхніх учасників добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їхнього завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналізуючи зміст статті 122 КАС України, очевидним є те, що законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Отже, початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В межах спірних правовідносин позивач оскаржує пункт 67 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 16.08.2024 №93/975 про призначення матері та дружині загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, сержанта ОСОБА_2 .

У заяві про поновлення строку звернення до суду ОСОБА_1 зазначає, що у зв`язку з отриманням сповіщення про смерть сина ОСОБА_2 звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_5 з заявою про призначення одноразової грошової допомоги. 04.09.2024 на її особистий банківський рахунок надійшли кошти в сумі 1 006 500,00 грн. При цьому, спірне рішення їй не направлялось, про зміст рішення дізналась лише в травні 2025 року з листа ІНФОРМАЦІЯ_8 від 19.05.2025 року №3/2914 у відповідь на її звернення про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до постанови №168.

Ухвалою суду 08.09.2025 витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_9 відомості підтверджуючі документи щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про прийняте комісією Міністерства оборони України рішення від 16.08.2024 №93/975 стосовно виплати їй одноразової грошової допомоги за загиблого ОСОБА_2 згідно поданої заяви.

На виконання вказаної ухвали суду третьою особою надано лише копію фіскального чека АТ «Укрпошта» від 21.05.2025 №415.

Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що про зміст спірного рішення рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 16.08.2024 №93/975 позивач дізналась, отримавши лист ІНФОРМАЦІЯ_5 від 19.05.2025 №3/2914.

Таким чином, перебіг строку на реалізацію позивачем свого права на звернення до суду з позовом слід відраховувати з дати одержання вказаного листа.

З даним позовом ОСОБА_1 звернулася до суду 18.08.2025, тобто у межах встановленого частиною другою статті 122 КАС України шестимісячного строку.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На розвиток зазначених положень Конституції України частиною другою статті 2 КАС України визначені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яким є відповідач.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для часткового задоволення заявленого позову.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина 3 статті 139 КАС України).

Оскільки позов задоволено частково, суд стягує на користь позивача судовий збір у сумі 605,60 грн, сплачений ним при поданні позовної заяви за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати пункт 67 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 16.08.2024 №93/975 в частині призначення ОСОБА_1 матері загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, сержанта ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у розмірі 1/2 частини від 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (2023) в сумі 1006500,00 грн.

Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.01.2024 про призначення їй одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю (смертю) її сина ОСОБА_2 , та за результатами розгляду прийняти рішення, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України (, проспект Повітряних Сил, 6, місто Київ, 03168) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_2 ) судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 грудня 2025 року.

Повне найменування учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_2 ).

Відповідач - Міністерство оборони України (, проспект Повітряних Сил, 6, місто Київ, 03168).

Третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_7 , АДРЕСА_3 ).

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду М.Я. САВОНЮК