Справа № 320/8208/23
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2025 року м. Київ справа №320/8208/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Кочанова П.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ПФУ в м. Києві, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 24 жовтня 2022 року;

- зобов?язати відповідача зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком №1 періоди роботи з 16 січня 2006 року по 31 жовтня 2013 року згідно довідки №100 від 27 липня 2022 року та з 1 листопада 2013 року по 24 жовтня 2022 року, згідно довідки №108 від 7 вересня 2022 р.;

- зобов?язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах починаючи з 24 жовтня 2022 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 24 жовтня 2022 року вона звернулася до ГУ ПФУ в м.Києві із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За результатами розгляду заяви, відповідач листом від 11.11.2022 року №2600-0212-8/148413 відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. На переконання позивач, вона має право на призначення пільгової пенсії, що підтверджується записами трудової книжки та наказами про атестацію робочих місць. З метою поновлення порушеного права, позивач звернулась до суду з цим позовом.

3 квітня 2023 року ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа №320/8208/23 передана на розгляд судді Кочановій П.В.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.12.2023 року суддею Кочановою П.В. прийнято до провадження адміністративну справу, призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Матеріали справи містять відзив Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, в якому останній заперечив проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . В обгрунтування заперечень зазначив про те, що рішенням Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області з урахуванням принципу екстериторіальності, розглянуто заяву позивача від 24.10.2022 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 відповідно до ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та прийнято Рішення від 28.10.2022 № 56 про відмову у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. До стажу роботи за Списком № 1 позивачу не зараховано періоди роботи з 16.01.2006 по 31.10.2013 у Комунальному некомерційному підприємстві «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2», оскільки накази про результати атестацій робочого місця № 36 від 06.08.2007 та № 33 від 2012 не завірені належним чином, дати наказів не придатні для сприйняття змісту, відсутні відомості, про перше проведення атестації робочого місця за даною професією, довідка про правонаступника видана без посилання на первинні документи. Також, не зараховано період роботи з 01.11.2013 по теперішній час в Комунальному некомерційному підприємстві «Діагностичний центр» Солом`янського району м. Києва, оскільки періоди роботи, які вказані в довідці не відповідають записам в трудовій книжці НОМЕР_1 від 10.09.1992.

На підставі зазначеного, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12 липня 2024 року залучено до участі у справі №320/8208/23 другим відповідачем Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яку отримано відповідачем в системі «Електронний суд», що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідно до частини 7 статті 18 КАС України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

З аналізу наведених норм законодавства встановлено, що у випадку реєстрації учасника судового процесу в системі «Електронний суд», суд повідомляє вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі.

Суд вважає відповідача належним чином повідомленим про можливість подання відзиву у зазначені строки та належним чином повідомленим про судовий розгляд справи.

Відповідач правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з пунктом 10 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України (паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Залізничним РУ ГУ МВС України в місті Києві), РНОКПП НОМЕР_3 .

24 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві із заявою №11465 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1.

Заява позивача про призначення пенсії від 24 жовтня 2022 року №11465 була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, за результатом якої прийнято Рішення про відмову у призначенні пенсії від 28.10.2022 року №56 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, передбаченого статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішення про відмову в призначенні пенсії мотивоване тим, що необхідний пільговий стаж становить 7 років 6 місяців, пільговий стаж відсутній. До пільгового стажу за Списком № 1 не зараховано період з 16.01.2006 по 31.10.2013 у Комунальному некомерційному підприємстві «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2», оскільки накази про результати атестацій робочого місця № 36 від 06.08.2007р. та №33 від (?).04.2012р не завірені належним чином, не повністю читається дата наказу (7)04.2012р, відсутні відомості, що атестація 06.08.2007р первинна та довідка про правонаступника без посилання на первинні документи.

До пільгового стажу за Списком № 1 не зараховано період з 01.11.2013 по теперішній час у Комунальному некомерційному підприємстві «Діагностичний центр» Солом`янського району м.Києва, оскільки періоди роботи, які вказані в довідці не відповідають записам в трудовій книжці НОМЕР_1 від 10.09.1992, а саме: заявниця працювала у різних підрозділах (ренген-лаборант флюрографічного кабінету загально-поліклінічного персоналу, філія № 3,4, 1.). Згідно трудової книжки та пільгової довідки вказана посада "ренген-лаборант", а відповідно до Постанови КМУ №461, назва посади має бути "Молодші спеціалісти з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів)".

Також згідно атестацій від 14.05.2015р. та від 31.07.2020р. атестовані робочі місця ренген-лаборантів ренгенкабінетів конкретних відділень, а в трудовій книжці та в довідці посилання на відділення відсутні, ренген-лаборанти флюорографічних кабінетів взагалі не атестовані.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 11.11.2022 року №2600-0212-8/148413 повідомлено позивача про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по списку №1 відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З розрахунку стажу, наявного в матеріалах справи, судом встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області не зараховано позивачу до пільгового стажу за списком №1 періоди роботи з 16.06.2006 по 31.10.2013 та з 01.11.2013 по 24.10.2022.

Із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачами, як фізичною особою та суб`єктами владних повноважень, виник публічно-правовий спір у сфері соціального захисту з приводу правомірності відмови у призначенні пенсії.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених законом, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) та Законом України №1058-ІV від 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV).

У преамбулі Закону №1788-XII зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Згідно зі статтею 2 Закону №1788-XII за цим Законом призначаються трудові пенсії, до яких відносяться: пенсії за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Відповідно до статті 7 Закону №1788-XII звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується.

Статтею 83 Закону №1788-XII унормовано, що пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За змістом статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи, зокрема, громадянами України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною першою статті 9 Закону №1058-IV регламентовано, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За змістом частин другої-четвертої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

За змістом пункту 1 частини другої статті 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до абз. 1 п. 1 частини першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Таким чином, правовою підставою для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п. 1 частини другої статті 114 Закону №1058-IV є набуття нею відповідного стажу при виконанні робіт, передбачених Списком № 1.

Порядок застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затверджено наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за № 1451/11731 (далі - порядок № 383).

Відповідно до пункту 3 порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Пунктом 10 порядку №383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Аналіз наведених норм дає підстав вважати, що необхідними умовами для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №1.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - порядок №637), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

За відсутності останньої або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Такими документами, зокрема, є архівні та уточнюючі довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання, тощо. Уточнюючі довідки мають подаватися у разі, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.

У трудовій книжці позивача серії НОМЕР_4 містяться наступні записи щодо спірних періодів роботи:

-16 січня 2006 року переведена на посаду рентген-лаборанта Поліклініки №3 Солом`янського району;

-17.04.2012 року згідно наказу №33 від 03.04.2012 проведена атестація робочих місць для підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення за списком №1 (рентген-лаборант 17),

-31.10.2013 року звільнена в зв`язку з переведенням в комунальне некомерційне підприємство «Консультативно-діагностичний центр Солом`янського району м.Києва» п.5 ст.36 КЗпП України,

-01.11.2013 року прийнята по переводу з поліклініки №3 Солом`янського району на посаду рентген-лаборанта рентгенологічного відділення філії №3,

-02.05.2018 року переведена на посаду рентген-лаборанта рентгенологічного кабінету (не виділеного структурного підрозділу) загально-поліклінічного персоналу філії №3,

-01.12.2018 року переведена на посаду рентгенлаборанта флюорографічного кабінету загально-поліклінічного персоналу філії №3,

-01.07.2020 року переведена на 0,75 посади рентгенлаборанта рентгенологічного кабінету філії №3 та на 0,25 посади рентген-лаборанта кабінету консультативно-діагностичних послуг, філії №3,

-07.12.2020 року переведена на посаду рентгенлаборанта рентгенологічного кабінету філії №3,

-23.08.2021 року переведена на посаду рентгенлаборанта рентгенологічного кабінету філії №4,

-17.09.2021 року переведена на посаду рентгенлаборанта рентгенологічного кабінету філії №1,

-04.01.2022 року переведена на посаду рентгенлаборанта рентгенологічного кабінету філії №3.

Записи в трудовій книжці позивача виконані без перекреслень, виправлень, чітким правописом, у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ, на підставі якого внесено відповідний запис, і завірені печаткою роботодавця, тобто здійснені відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 № 58.

Жодних зауважень стосовно записів трудової книжки позивача відповідачі не навели.

Положення КАС України зобов`язують суд вжити заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, запропонувати сторонам подати докази на підтвердження своєї правової позиції, у разі необхідності витребувати докази з власної ініціативи, всебічно, повно та об`єктивно оцінити наявні у справі докази тощо.

Суд не може обмежити право позивача довести в судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих доказів, що надавались ним для призначення пенсії. Право надавати заперечення щодо рішення Пенсійного фонду про відмову в призначенні пенсії та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається позивачу на всіх стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів.

Позивачем до матеріалів справи було надано довідку, видану Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Солом`янського району м.Києва від 27.07.2022 року №100 ОСОБА_1 в тому, що вона працювала в поліклініці №3 Солом`янського району на посаді рентгенлаборанта рентгенологічного відділення з 16.01.2006 року наказ №92к від 29.12.2005 року по 31.10.2013 року, наказ №123к від 31.10.2013 року. За період роботи ОСОБА_1 повний робочий день знаходилась в сфері дії іонізуючого випромінювання.

Також у довідці зазначено, що в поліклініці проводилася атестація робочих місць за умовами праці, підтверджено пільгове пенсійне забезпечення професій та посад наказом №36 від 06.08.2007 року, наказом №33 від 03.04.2012 року. У довідці також зазначено, що робота на посаді рентгенлаборанта рентгенологічного відділення дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, передбачених списком №1 виробництв, робіт, професій і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36 розділ ХІХ позиція 19, код 557.

З довідки, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Консультативно-діагностичний центр» Солом`янського району м.Києва від 07.09.2022 року №108 ОСОБА_1 вбачається, що остання прийнята по переводу з поліклініки №3 Солом`янського району м.Києва на посаду рентген-лаборанта рентгенологічного кабінету філії №3 Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Солом`янського району м.Києва 01.11.2013 року (наказ №13к від 01.11.2013) та працює по теперішній час. По роду занять працює в шкідливих і небезпечних для здоров`я умовах безпосередньо у сфері іонізуючого опромінення постійно, повний робочий день. Зазначена робота передбачена списком №1 на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 24062016 року за №461 розділ ХІХ. Атестація робочих місць проводилась 2015 року (наказ №174 від 14.05.2015), 2020 (наказ №106 від 31.07.2020).

Окрім того, позивачем до матеріалів справи надано накази поліклініки №3 Солом`янського району м.Києва від 25.06.2007 року №32 «Про атестацію робочих місць», від квітня 2012 року «Про атестацію робочих місць»; наказ Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Солом`янського району м.Києва від 11.03.2015 року №116 «Про проведення атестації робочих місць за умовами праці», від 14.05.2015 року №174 «Про результати чергової атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільги та компенсації, передбачені чинним законодавством», від 14.07.2020 року №100 «Про проведення атестації робочих місць за умовами праці», від 31.07.2020 №106 «Про результати чергової атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільги та компенсації, передбачені чинним законодавством».

Також, відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Солом`янського району м.Києва від 22.11.2018 року №71, Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Солом`янського району м.Києва є правонаступником Центральної районної поліклініки Солом`янського району м.Києва, поліклініки №2 Солом`янського району м.Києва та поліклініки №3 Солом`янського району м.Києва.

Судом встановлено, що відповідно до форми ОК-5 спеціальний стаж позивача за період з січня 2006 року по червень 2022 року обліковувався за кодами (ЗПЗ013А1, ЗПЗ055Е2), передбаченими Довідником кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства (Додаток 3 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування:

- ЗПЗ013А1 - Працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць; чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах,

- ЗПЗ055Е2 - Працівники охорони здоров`я при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Підставою для не зарахування до пільгового стажу за списком №1 періоду роботи позивача з 16.01.2006 року по 31.10.2013 року слугувало те, що накази про результати атестацій робочого місця № 36 від 06.08.2007р. та №33 від (?).04.2012р не завірені належним чином, не повністю читається дата наказу (7)04.2012р, відсутні відомості, що атестація 06.08.2007року первинна та довідка про правонаступника без посилання на первинні документи, на що суд зазначає наступне.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 (далі - порядок № 442) та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (надалі - Мінпраці) від 01.09.1992 № 41 (надалі Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів, основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з п. 4 порядку № 442 та пп. 1.5 п. 1 Методичних рекомендацій, атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Атестація робочих місць, відповідно до порядку № 442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

За змістом п. 8 та 9 порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

Суд звертає увагу на ту обставину, що особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 1, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

З наданої до суду довідки, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Солом`янського району м.Києва від 27.07.2022 року №100 вбачається, що в поліклініці проводилася атестація робочих місць за умовами праці, підтверджено пільгове пенсійне забезпечення професій та посад наказом №36 від 06.08.2007 року, наказом №33 від 03.04.2012 року. Робота на посаді рентгенлаборанта рентгенологічного відділення дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, передбачених списком №1 виробництв, робіт, професій і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36 розділ ХІХ позиція 19, код 557.

Водночас, відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Солом`янського району м.Києва від 22.11.2018 року №71, Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Солом`янського району м.Києва є правонаступником Центральної районної поліклініки Солом`янського району м.Києва, поліклініки №2 Солом`янського району м.Києва та поліклініки №3 Солом`янського району м.Києва.

У розділі ХІХ «Охорона здоров`я» Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36, позиція 19 значаться рентгенолаборанти, у тому числі у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок) і флюорографічних кабінетах.

Крім того суд акцентує, що аналіз зазначених норм свідчить про те, що роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме: про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

Як наслідок, атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах.

При цьому, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

На підставі викладеного, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а вказала, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому, контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник. З огляду на викладене, Велика Палата Верховного Суду вказала про неправомірність дій органу Пенсійного фонду України щодо відмови позивачу у призначенні пільгової пенсії у зв`язку з відсутністю доказів проведення роботодавцем атестації робочого місця.

Зважаючи на наведене, суд вважає безпідставним не зарахування відповідачем 2 до пільгового стажу за списком №1 періоду роботи позивача з 16 січня 2006 року до 31 жовтня 2013 року на посаді рентгенлаборанта.

Щодо не зарахування до пільгового стажу за списком №1, періоду роботи позивача з 1 листопада 2013 року по 24 жовтня 2022 року, з підстави того, що згідно трудової книжки та пільгової довідки вказана посада "ренген-лаборант", а відповідно до Постанови КМУ №461, назва посади має бути "Молодші спеціалісти з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів)", суд зазначає наступне.

У спірний період були чинні постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36, від 24.06.2016 №461.

У розділі ХІХ «Охорона здоров`я» Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36, передбачалася посада рентгенолаборанта, у тому числі у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок) і флюрографічних кабінетах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», яка набрала чинності з 03.08.2016, затверджено Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

До розділу XIX «Охорона здоров`я» Списку №1 (в редакції, чинній на час прийняття постанови №461) включені наступні посади:

- лікарі-рентгенологи, а також лікарі, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенхірургічний блок);

- молодші спеціалісти з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів), а також молодші спеціалісти з медичною освітою, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок);

-рентгенолаборанти, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок).

У свою чергу, до розділу XIX «Охорона здоров`я» Списку №1 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 04.07.2017 №479) включені наступні посади:

- лікарі-рентгенологи, а також лікарі, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок).

- молодші спеціалісти з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів), а також молодші спеціалісти з медичною освітою, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок).

Враховуючи перелік посад, що включені до Списку №1 у зазначених вище редакціях, суд зазначає, що посада рентген-лаборанта була включена до Списку №1 до часу прийняття Кабінетом Міністрів України постанови №479 від 04.07.2017.

Водночас суд звертає увагу й на те, що відповідно до п. 4.14 Положення про атестацію молодших спеціалістів з медичною освітою, затвердженим Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 23.11.2007 №742 «Про атестацію молодших спеціалістів з медичною освітою», робота на посадах рентгенлаборантів, технологів з рентгенологічної діагностики зараховується до стажу роботи для атестації за спеціальністю «рентгенологія».

Відповідно до роз`яснення Міністерства соціальної політики України, викладеного у листі від 31.03.2017 № 1007/9/101-17/283, щодо застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість яких дає право на пенсію за віком, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461, згідно з розділом ХІХ «Охорона здоров`я» вищезазначеного Списку №1 право на відповідну пенсію мають ренгенлаборанти, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок).

Окрім того, професійна назва «рентгенлаборант» міститься у Національному класифікаторі професій України ДК 003:2010, затвердженому наказом Держспоживстандарту №327 від 28.07.2010.

Згідно з Положенням про атестацію молодших спеціалістів з медичною освітою, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України №742 від 23.11.2007 (який був чинним до 27.06.2025), робота на посаді рентгенлаборантів зараховується до стажу роботи за спеціальністю «рентгенологія», що включена до номенклатури спеціальностей й молодших спеціалістів з медичною освітою, відповідно позиція Списку №1 «молодші спеціалісти з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів), а також молодші спеціалісти з медичною освітою рентген лаборант інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок)» поширюється на рентгенлаборантів, у разі їх зайнятості повний робочий день на роботах і в умовах передбачених цією позицією Списку.

Враховуючи викладене, суд вважає, що на позивача поширюється дія розділу XIX «Охорона здоров`я» Списку №1 постанови №461, у якому зазначені працівники, зайняті виконанням певних робіт, без вказання їх конкретних посад, зокрема «молодші спеціалісти з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів)». Отже, посада рентгенолаборанта, яку обіймала у спірний період позивач, відноситься до посад за Списком №1, що надає право на отримання пільгової пенсії.

Також, Верховний Суд у постанові від 13.02.2020 у справі №129/3424/15-а дійшов висновку, що стаж роботи на посаді «рентгенлаборант» підлягає зарахуванню до пільгового стажу за Списком №1.

Суд акцентує на тому, що в матеріалах справи міститься довідка, у якій, зокрема, наявна інформація про характер роботи, період роботи, що зараховується до спеціального стажу; професія; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків, накази про проведення атестації.

Разом з тим, позивач у своїх позовних вимогах просить суд зобов`язати відповідача зарахувати до її пільгового стажу за списком №1 період роботи з 1 листопада 2013 року по 24 жовтня 2022 року згідно довідки №108 від 7 вересня 2022 р., в якій зазначено, що позивач працює по теперішній час. Між тим, суд звертає увагу, що довідка №108 видана станом на 7 вересня 2022 року та підтверджує, що лише станом на дату видачі цієї довідки (07.09.2022) позивач працювала у Комунальному некомерційному підприємстві «Консультативно-діагностичний центр» Солом`янського району м.Києва, у зв`язку з чим відсутні підстави для зарахування періоду роботи позивача по 24 жовтня 2022 року.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем 2 також було безпідставно не зараховано до пільгового стажу за списком №1 період роботи позивача з 1 листопада 2013 року по 7 вересня 2022 року (дату видачі довідки) на посаді рентгенлаборанта.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача-1 зарахувати до пільгового стажу за списком №1 спірні періоди роботи, суд зазначає наступне.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1).

Згідно з пунктом 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідач 2 не надав жодного доказу на підтвердження того, що він під час розгляду питання про призначення позивачу пенсії діяв обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно, тобто с забезпеченням усіх прав особи.

Тож, дії зобов`язального характеру, має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що розглядав заяву позивача, яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного суду від 08.02.2024 року по справі 500/1216/23, від 09.07.2024 року по справі № №240/16372/23, що враховується судом, відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зважує на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховує положення Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийняті Комітетом Міністрів 11.03.1980, а саме суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Поняття дискреції міститься в пункті 1.6 Методологи проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 №1380/5.

Так, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може і ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто, дискреційні повноваження - це законодавча встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу і верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

При таких обставинах по цій справі суд не може перебирати повноваження Пенсійного фонду щодо призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах.

Разом з тим, пунктом 4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов може містити вимоги про зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача прийняти (вчинити) певні дії, і це прямо вбачається з пункту 4 частини 1 статті 5 та пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

З практики Європейського суду з прав людини слідує таке: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. Уразі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, враховуючи, що рішення відповідача- 2 від 28 жовтня 2022 року №56 про відмову у призначенні пенсії позивачу прийнято за результатом розгляду заяви позивача від 24 жовтня 2022 року про призначення пенсії на пільгових умовах, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім і необхідним (ефективним): визнати протиправним та скасувати рішення відповідача - 2 від 28 жовтня 2022 року №56 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах та зобов`язати відповідача -2 повторно розглянути заяву позивача від 24 жовтня 2022 року №11465 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та зарахувати до пільгового стажу за списком №1 періоди роботи позивача з 16 січня 2006 року по 31 жовтня 2013 року, з 1 листопада 2013 року по 7 вересня 2022 року.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах, суд відмовляє у її задоволенні, оскільки як було зазначено вище, суд, з урахуванням дискреційних повноважень органу, не може підміняти собою орган владних повноважень щодо питань, які належать до його компетенції.

Також суд зауважує, що обрання такого способу захисту порушеного права позивача узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 06.03.2018 у справі № 754/14898/15-а, від 17.07.2018 у справі № 514/166/16-а, в яких, зокрема, зазначено, що …повідомляючи позивачу про відмову в призначенні пільгової пенсії, ПФУ діяло необґрунтовано. При цьому, суд не обраховує дійсний загальний та спеціальний стаж позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання ПФУ призначити пенсію позивачу за віком на пільгових умовах.

При цьому, суд вважає, вищевказаний спосіб захисту достатнім, враховуючи обставини по справі.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, із обранням належного способу захисту.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позов задоволено частково, з урахуванням пропорційності задоволених вимог, на користь позивача підлягають присудженню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 966,24 грн (90%) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2.

Керуючись статтями 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-262, 293-295 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 28 жовтня 2022 року №56 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, юридична адреса: 61022, м.Харків, вул.Майдан Свободи, 5, Держпром, 3 підїзд 2 поверх) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) від 24 жовтня 2022 року №11465 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та зарахувати до пільгового стажу за списком №1 періоди роботи ОСОБА_1 з 16 січня 2006 року по 31 жовтня 2013 року, з 1 листопада 2013 року по 7 вересня 2022 року.

В іншій частині задоволення позовних вимог -відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, юридична адреса: 61022, м.Харків, вул.Майдан Свободи, 5, Держпром, 3 підїзд 2 поверх) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 966 (дев`ятсот шістдесят шість гривень) 24 коп.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 8 грудня 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кочанова П.В.