Справа № 420/12059/24
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

I. Зміст позовних вимог.

До суду з позовом звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради (далі відповідач), у якому просить:

- визнати бездіяльність Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради щодо не забезпечення ОСОБА_1 житловою площею, відповідно до пункту 18 частини першої статі 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

- стягнути з Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради на користь ОСОБА_1 1 427 720 грн. у якості грошової компенсації за належне йому для отримання житлове приміщення.

ІI. Позиція позивача, заперечення відповідача.

На обґрунтування вказаних позовних вимог позивач зазначає, що є інвалідом війни ІІ групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни. Згідно рішення Великомихайлівської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області від 30.08.2005 року № 94 позивача було взято на квартирний облік, як особу, яка має право на позачергове отримання житла. Рішенням Великомихайлівської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області від 13.06.2014 року було продовжено термін перебування позивача на позачерговому квартирному обліку при Великомихайлівській селищній раді безтерміново. Наразі позивач перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення в Хаджибейському районі міста Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, як особа з інвалідністю внаслідок війни. Проте, житлом позивач не забезпечений. Посилаючись на те, що протягом 19-ти років держава, а відповідач вже близько п`яти з половиною років не забезпечили його та його багатодітну сім`ю у складі 4 осіб, де є інвалід дитинства, житловим приміщенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

25.11.2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову з огляду на те, що статтею 43 Житлового Кодексу України встановлено черговість надання громадянам жилих приміщень, яка визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень). Позивач 22.10.2018 року звернувся до Хаджибейської ( колишня назва - Малиновської) районної адміністрації Одеської міської ради із заявою щодо постановки його на квартирний облік, як інваліда війни ІІ групи. Відповідно до витягу з розпорядження голови Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради №414/01-06 від 25.10.2018 «Про квартирний облік та надання житла громадянам», позивача, що проживає в гуртожитку по АДРЕСА_1 , складом сім`ї 1 чоловік прийнято на квартирний облік по групі позачерговий. Відповідно до довідки наданої завідувачем сектору обліку та розподілу житла Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради від 24.11.2025 року гр. ОСОБА_1 перебуває 29 на черзі, що також підтверджується списком інвалідів війни, що перебувають на квартирному обліку в Хаджибейській районній адміністрації Одеської міської ради станом на 24.11.2025 року. Оскільки порушення черговості у разі надання переважного права на отримання житла позивачу призведе до порушення прав громадян, які перебувають на тому самому квартирному обліку на тих самих підставах, відповідно позивач має право на забезпечення житлом в порядку черги. Додатково відповідач зазначив, що судовим рішенням у справі №521/10615/20 ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позовних вимог про зобов`язання надати житлове приміщення у постійне користування.

25.11.2025 року відповідачем на виконання ухвали суду від 17.11.2025 року подано засвідчені копії розпорядження Хаджибейської (раніше Малиновської) районної адміністрації Одеської міської ради №414/01-06 від 25.10.2018 та документів, які стали підставою для прийняття зазначеного розпорядження; копію довідки від 24.11.2025 року №279 щодо порядкового номеру позивачка у черзі на житло; список осіб з інвалідністю-війни, що перебувають на квартирному обліку в Хаджибейській районній адміністрації станом на 24.11.2025 р.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 23.04.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.

Також цією ухвалою суд зобов`язав Хаджибейську районну адміністрацію Одеської міської ради разом з відзивом на позов надати суду пояснення з доказами та нормативно-правовим обґрунтуванням підстав не забезпечення ОСОБА_1 житловою площею, відповідно до пункту 18 частини першої статі 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Ухвалою суду від 17.11.2025 року повторно зобов`язано відповідача надати суду пояснення з доказами та нормативно-правовим обґрунтуванням підстав не забезпечення ОСОБА_1 житловою площею, відповідно до пункту 18 частини першої статі 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту. Витребувано від Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради інформацію у вигляді належним чином засвідчених письмових доказів, а саме: розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 25.10.2018 року № 414/06-06 про прийняття позивача на позачергову квартирну чергу та підстави його прийняття; актуальну інформацію, у т.ч. зміни щодо порядкового номеру позивача у черзі на житло.

Враховуючи, що від сторін не надходило клопотань про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає дану справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою з інвалідністю другої групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни другої групи, що підтверджується Посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 02.09.2020 року управлінням соціального захисту населення у Малиновському районі Департаменту праці та соціальної політики ОМР.

Як зазначено позивачем у позовній заяві, первинно його було взято на квартирний облік, як особу, яка має право на позачергове отримання житла рішенням Великомихайлівської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області від 30.08.2005 року № 94, а рішенням Великомихайлівської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області від 13.06.2014 року продовжено термін його перебування на позачерговому квартирному обліку при Великомихайлівській селищній раді безтерміново.

22.10.2018 року позивач звернувся до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради із заявою щодо постановки його на квартирний облік як інваліда війни ІІ групи.

Згідно з Витягом з розпорядження голови Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради №414/01-06 від 25.10.2018 «Про квартирний облік та надання житла громадянам», ОСОБА_1 , інваліда війни II групи, що проживає в гуртожитку по АДРЕСА_1 , складом сім`ї 1 чоловік, прийнято на квартирний облік по групі позачерговій. Підстава: проживання в гуртожитку.

Згідно з Довідкою Відділу обліку та розподілу житла Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 28.07.2021 року №58, ОСОБА_1 , який розпорядженням голови Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради №414/01-06 від 25.10.2018 року прийнятий на квартирний облік по групі інвалідів війни, перебував на обліку під порядковим номером 39.

Згідно з Довідкою Сектору обліку та розподілу житла Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради від 24.11.2025 року №279, ОСОБА_1 , який розпорядженням голови Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради №414/01-06 від 25.10.2018 року прийнятий на квартирний облік по групі інвалідів війни, перебуває на обліку під порядковим номером 29.

Відповідно до Списку осіб з інвалідністю-війни, що перебувають на квартирному обліку в Хаджибейській районній адміністрації станом на 24.11.2025 року, позивач знаходиться під порядковим номером 29.

20.07.2023 року Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради листом № С-1138 на звернення ОСОБА_1 від 12.07.2023 р. з питань надання компенсації на придбання житла, в черговий раз повідомило, що надання матеріальної допомоги на придбання житла не входить до компетенції районної адміністрації.

24.07.2023 року Управління соціального захисту населення в Хаджибейському районі м. Одеси листом № 02-С-21874-о на звернення ОСОБА_1 від 12.07.2023 року №02-С-21874-о щодо виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення повідомило, що підстав для надання йому грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення відповідно до вказаних в листі Порядків, затверджених постановами КМУ №719, 217, 207, немає.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача у не забезпеченні житловою площею, позивач звернувся до суду з даним позовом..

V. Норми права, які застосував суд.

Згідно з частинами першою другою статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Однією з гарантій соціального захисту військовослужбовців є право на забезпечення їх та членів їхніх сімей жилими приміщеннями, закріплене частиною першою статті 31 ЖК Української РСР, згідно з якою громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті, як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.

Відповідно до частини першої статті 9 Житлового кодексу України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.

Згідно зі статтею 34 Житлового кодексу України такими, що потребують поліпшення житлових умов, визнаються громадяни, забезпечені житловою площею нижчою за рівень, визначений чинним законодавством.

Громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду.

Відповідно до статті 37 Житлового кодексу України облік потребуючих поліпшення житлових умов громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням - також і за місцем проживання. Нарівні з ними беруться на облік громадяни, які залишили роботу на цих підприємствах, в установах, організаціях у зв`язку з виходом на пенсію.

Статтею 43 Житлового кодексу України встановлено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Правовий статус ветеранів війни визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII (далі Закон № 3551-XII у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Відповідно до статті 1 вказаного Закону, цей Закон спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров`я та активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров`я.

Стаття 13 Закону № 3551-XII передбачає пільги особам з інвалідністю внаслідок війни. Так, відповідно до пункту 18 частини першої статті 13 Закону № 3551-XII, особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються такі пільги: позачергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а особи з інвалідністю I групи з числа учасників бойових дій на території інших країн - протягом року.

Наразі є чинними та діють Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджені постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 р. N 470 (далі Правила №470).

Ці правила регулюють облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм у безстрокове користування жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду, призначених для постійного проживання.

Згідно з п. 2 розд. І Правил №470, жилі приміщення надаються громадянам, які потребують поліпшення житлових умов, постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.

Згідно з п. 8 розд. ІІ Правил №470, квартирний облік здійснюється, як правило, за місцем проживання громадян у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.

Згідно з п. 12 розд. ІІ Правил №470, у виконавчих комітетах місцевих Рад народних депутатів ведення квартирного обліку покладається на відділи по обліку і розподілу жилої площі, а там, де таких відділів нема, - на службових осіб, призначених рішенням виконавчого комітету. На підприємствах, в установах, організаціях облік ведеться житлово-побутовими (житлово-комунальними) відділами, а в разі їх відсутності - працівниками, призначеними адміністрацією підприємства, установи, організації чи органом кооперативної або іншої громадської організації за погодженням з профспілковим комітетом.

Згідно з п. 13 розд. ІІ Правил №470, на квартирний облік беруться громадяни, які потребують поліпшення житлових умов.

Потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, зокрема, які проживають у гуртожитках.

Відповідно до абзацу другого пункту 15 Правил №470, громадяни, які користуються правом першочергового і позачергового одержання жилих приміщень, беруться на квартирний облік при наявності передбачених Правилами підстав, незалежно від тривалості проживання у даному населеному пункті.

Згідно з п. 20 розд. ІІ Правил №470, громадяни беруться на квартирний облік за місцем проживання - рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної у місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.

Згідно з п. 25-1 розд. ІІ Правил №470, інформація про громадян, взятих на квартирний облік, та зміни до неї в установленому законодавством порядку вносяться до Єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Згідно з п. 38 розд. ІІ Правил №470, громадянам, які перебувають на квартирному обліку, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється законодавством Союзу РСР, житловим кодексом УРСР, цими Правилами та іншими актами законодавства Української РСР. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

VI. Оцінка суду.

Аналіз наведених норм в їх сукупності, дає підстави для висновку, що забезпечення житлом осіб, відповідно до пункту 18 частини першої статті 13 Закону № 3551-XII, можливе лише згідно з існуючою черговістю з урахуванням часу взяття на облік та у порядку, передбаченому законодавством. Іншого порядку, ніж дата взяття на облік у формуванні черговості забезпечення житлом осіб, які користуються певним правом (мають однакові пільги) в черговості одержання таких приміщень, діючим законодавством не встановлено.

Предметом оскарження у даній справі є протиправна бездіяльність відповідача, яка за позицією позивача, полягає у тривалому не забезпеченні його житловою площею, як інваліда ІІ групи відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

В свою чергу позиція відповідача полягає в тому, що позивач має право на забезпечення житлом в порядку черги, а порушення черговості у разі надання йому переважного права на отримання житла призведе до порушення прав громадян, які перебувають на тому самому квартирному обліку на тих самих підставах.

Вирішуючи дані спірні правовідносини, суд враховує наступне.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами у справі, ОСОБА_1 , інваліда війни II групи, який проживає в гуртожитку по АДРЕСА_1 , складом сім`ї 1 чоловік, прийнято на квартирний облік по групі позачерговій згідно розпорядження голови Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради №414/01-06 від 25.10.2018 «Про квартирний облік та надання житла громадянам».

Згідно Довідки Сектору обліку та розподілу житла Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради від 24.11.2025 року № 279 ОСОБА_1 перебуває на обліку під порядковим номером 29.

Відповідно Списку осіб з інвалідністю-війни, що перебувають на квартирному обліку в Хаджибейській районній адміністрації станом на 24.11.2025 року ОСОБА_1 також перебуває на обліку під порядковим номером 29.

Таким чином, станом на 24.11.2025 року позивач перебуває на квартирному обліку в Хаджибейській районній адміністрації по групі позачерговій під порядковим номером 29.

За таких обставин, позивач, хоча і включений до списку на позачергове житло, проте положення ст.46 Житлового кодексу Української РСР не дають йому переважного права на одержання житлового приміщення перед всіма іншими категоріями позачерговиків та членів їх сімей, а відтак, він підлягає забезпеченню житлом в порядку черговості після того, як будуть забезпечені житлом особи, які були раніше включенні до цього списку, що відповідатиме положенням статті 46 Житлового кодексу Української РСР.

Аналогічний висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 03 червня 2015 року у справі №6-390цс15, з висновком якого погодився й Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11 листопада 2019 року у справі №712/4259/17 (провадження №61-15146сво18), та відповідно до приписів ч.5 ст.242 КАС України враховується при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

До того ж позивачем не наведено доказів наявності у нього переважного права на отримання житла, відмінного від інших осіб, які за часом взяття на облік у цьому списку передують позивачу.

Позивач має право на забезпечення житлом лише за умови надходження його черги на отримання житла. Враховуючи те, що попереду позивача у черзі знаходяться ще 28 осіб, відхилення від черговості є порушенням норм чинного законодавства та прав цих осіб.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 12 березня 2018 року у справі №676/1707/17-ц, від 30 січня 2020 року у справі №335/3599/18, від 24 лютого 2020 року у справі №725/3605/19, від 03 квітня 2020 року у справі №344/8248/17-ц, від 22 травня 2020 року у справі №522/16805/17, від 28 січня 2021 року у справі №328/1568/19.

На підставі викладеного, суд не вбачає підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача з огляду на не забезпечення позивача житловою площею, відповідно до пункту 18 частини першої статі 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, а тому в цій частині позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

При цьому, суд враховує, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.08.2023 року у справі №521/10615/20, яке набрало законної сили 24.10.2023 року, відмовлено у задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до Одеської міської ради, Управління капітального будівництва Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради, Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, в якій позивач просив зобов`язати виконавчий комітет Одеської міської ради ухвалити рішення про надання ОСОБА_1 у постійне користування житлового приміщення відповідно до встановлених санітарних та технічних норм, а також з урахуванням кількості членів його сім`ї; зобов`язати Управління капітального будівництва Одеської міської ради вчинити дії з розподілу та надати ОСОБА_1 у постійне користування житлове приміщення відповідно до встановлених санкцій та технічних норм, а також з урахуванням кількості членів сім`ї.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради на користь ОСОБА_1 1 427 720 грн. у якості грошової компенсації за належне йому для отримання житлове приміщення, то суд вказує про таке.

Статтею 48-1 Житлового кодексу України передбачено, що порядок та розмір надання громадянам грошової компенсації за належні їм для отримання жилі приміщення визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 р. № 728 «Деякі питання забезпечення житлом військовослужбовців та інших громадян» установлено, що надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення здійснюється в межах коштів, що передбачаються у державному бюджеті.

Міністерство оборони, Міністерство внутрішніх справ, Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури, Адміністрація Державної прикордонної служби, Служба безпеки, розвідувальні органи, Національна гвардія, Управління державної охорони, Державне космічне агентство та Адміністрація Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації визначають щороку в межах бюджетних призначень для забезпечення житлом військовослужбовців на відповідний бюджетний рік видатки на надання грошової компенсації за належні для отримання військовослужбовцями та членами їх сімей жилі приміщення.

При цьому, вказаною постановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 р. № 728 затверджено Порядок визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення (далі Порядок №728).

Приписами пункту 3 Порядку №728 визначено, що військовослужбовці та члени їх сімей, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов, мають право отримати компенсацію один раз протягом усього часу проходження військовослужбовцями військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

Згідно пункту 5 Порядку №728, черговість надання компенсації визначається за часом взяття військовослужбовця та членів його сім`ї на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, та/або включення до списків осіб, які мають право на першочергове чи позачергове отримання жилих приміщень.

Підставою для відмови у наданні військовослужбовцю та членам його сім`ї компенсації є їх зняття з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або виключення із списків громадян, що мають право на першочергове чи позачергове отримання жилих приміщень (пункт 6 Порядку №728).

Відповідно до пункту 9 Порядку № 728, Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, Адміністрація Держприкордонслужби, СБУ, ДСНС, розвідувальні органи, Національна гвардія, Управління державної охорони, ДКА, Адміністрація Держспецзв`язку щороку протягом I кварталу після визначення загальної суми видатків на надання компенсації розподіляють її між військовими частинами, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки та квартирно-експлуатаційними установами (організаціями), в яких ведеться облік військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, з урахуванням часу взяття військовослужбовців та членів їх сімей на такий облік та/або включення їх до списків осіб, які мають право на першочергове чи позачергове отримання жилих приміщень.

Житлові комісії військових частин, територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки та квартирно-експлуатаційних установ (організацій) (далі - житлові комісії) письмово інформують військовослужбовців та членів їх сімей, у яких настала черга на отримання жилих приміщень у поточному році, про їх право на отримання компенсації та про її орієнтовний розмір (пункт 10 Порядку №728).

Відповідно до пункту 12 Порядку №728, житлові комісії розглядають рапорти військовослужбовців (заяви, зазначені в пункті 11 цього Порядку) щодо надання компенсації та приймають рішення про її надання або відмову в наданні.

Рішення житлової комісії затверджується відповідно командирами військових частин, керівниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки та начальниками житлово-експлуатаційних установ (організацій), після чого в порядку, визначеному Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, Адміністрацією Держприкордонслужби, СБУ, ДСНС, розвідувальними органами, Національною гвардією, Управлінням державної охорони, ДКА, Адміністрацією Держспецзв`язку, списки осіб, щодо яких прийнято рішення про надання компенсації, подаються на затвердження відповідно Міністрові оборони, Міністрові внутрішніх справ, Віце-прем`єр-міністру з відновлення України - Міністрові розвитку громад, територій та інфраструктури, Голові Держприкордонслужби, Голові ДСНС, Голові СБУ, керівнику розвідувального органу, начальнику Управління державної охорони, командувачу Національної гвардії, Голові ДКА, Голові Держспецзв`язку.

Особи, на яких розповсюджується дія Закону №2011-XII, забезпечуються житловими приміщеннями для постійного проживання або грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення згідно з чергою, яка визначається часом зарахування на квартирний облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов та/або включення до списків осіб, які мають право на першочергове чи позачергове отримання жилих приміщень. При цьому, передумовою для виникнення обов`язку щодо реалізації права військовослужбовців та членів їх сімей на забезпечення житловим приміщенням є наявність житлової площі за місцем проходження служби та наближення черги за списком осіб на отримання такого житла.

З огляду на вказане, законодавцем визначено механізм реалізації права на отримання військовослужбовцем грошової компенсації замість житла, який в свою чергу передбачає звернення військовослужбовця до відповідної уповноваженої житлової комісії із заявою та доданими до неї документами, що підлягають розгляду цією комісією із прийняттям рішення про задоволення вимог або про відмову в їх задоволенні.

При цьому, тільки виключно в порядку, передбаченому чинним законодавством України, а саме у порядку черговості, тобто після отримання житла або грошової компенсації (при її надходженні) особами, які знаходяться у черзі перед позивачем, позивач має право на отримання житла або грошової компенсації.

Зазначений підхід сформульовано Верховним Судом у постановах від 04 вересня 2023 року по справі №826/7798/18, від 17 липня 2024 року по справі №480/2287/23.

Як встановлено судом позивач є особою з інвалідністю другої групи, що підтверджується Посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 02.09.2020 року управлінням соціального захисту населення у Малиновському районі Департаменту праці та соціальної політики ОМР.

Причиною інвалідності позивача є травма пов`язана з виконанням службових обов`язків з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки та боротьбі зі злочинністю. Позивач є пенсіонером по інвалідності МВС України.

Розпорядженням голови Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради №414/01-06 від 25.10.2018 ОСОБА_1 , як інваліда війни II групи, що проживає в гуртожитку по АДРЕСА_1 , складом сім`ї 1чоловік, прийнято на квартирний облік по групі позачерговій. Підстава: проживання в гуртожитку.

Станом на 24.11.2025 року позивач перебуває на квартирному обліку в Хаджибейській районній адміністрації по групі позачерговій під порядковим номером 29.

Враховуючи вищевикладене, суд висновує, що позивач має право на грошову компенсацію за належне йому для отримання жиле приміщення, реалізувати яке може виключно в порядку, передбаченому чинним законодавством України, а саме: у порядку черговості, тобто після отримання житла або грошової компенсації (при її надходженні) особами, які знаходяться у черзі перед позивачем. Особи, які користуються правом позачергового отримання житлових приміщень, включаються до окремої черги, і отримання жилих приміщень (грошової компенсації) також здійснюється відповідно до черговості.

Тобто, реалізація права позивача на виплату компенсації за належне для отримання житлове приміщення пов`язана саме з настанням черги на отримання житла, яка ще не настала.

Крім того, суд зауважує, що позивач не вчиняв дій, передбачених Порядком №728, а саме шляхом звернення до житлової комісії з наданням відповідних документів з метою отримання грошової компенсації замість житла.

Натомість, матеріали справи містять лише докази звернення позивача щодо виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення, проте до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради та Управління соціального захисту населення в Хаджибейському районі м. Одеси.

Підсумовуючи вказане, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову у цій частині.

У контексті оцінки інших доводів сторін звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

VII. Висновок суду.

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності оскаржуваної відмови, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

VIIІ. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову та оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат на користь позивача не здійснюється; відповідач про наявність витрат не заявив.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

У задоволення позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Хаджибеївської районної адміністрації Одеської міської ради (вул. Генерала Петрова, буд. 22, м. Одеса, Одеська обл., 65078, ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна

.