Справа № 440/13146/24
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2025-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 р. Справа № 440/13146/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.06.2025, головуючий суддя І інстанції: Т.С. Канигіна, м. Полтава, повний текст складено 03.06.25 по справі № 440/13146/24

за позовом Комунального підприємства "Теплоенерго" Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області

до Державної служби України з безпеки на транспорті

про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ

Комунальне підприємство "Теплоенерго" Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (далі по тексту КП «Теплоенерго» КМР, позивач) звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі по тексту відповідач, ДС з безпеки на транспорті), Відділу Державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі по тексту третя особа), в якому просило суд:

- визнати протиправною та скасувати Постанову про застосування адміністративно господарського штрафу № 063974 від 03.09.2024 відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті;

- визнати протиправною та скасувати Постанову про застосування адміністративно господарського штрафу № 063975 від 03.09.2024 відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті.

В обґрунтування позовних вимог послався на протиправність та безпідставність винесених посадовими особами відповідача постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу № 063974 від 03.09.2024 та № 063975 від 03.09.2024, оскільки у розумінні положень статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 5 квітня 2001 року № 2344-III (далі по тексту Закон № 2344-III) обов`язок із ведення особистої картки водія та обладнання автомобіля тахографом покладається на автомобільних перевізників, що надають послуги з переведення на комерційній основі, у той час, як КП «Теплоенерго» КМР використовує транспортні засоби для здійснення господарської діяльності, а тому позивач у спірних правовідносинах не є суб`єктом відповідальності.

Звернув увагу, що під час проведення рейдової перевірки транспортних засобів позивача, такі автомобілі не рухались, а здійснювали погрузку земельного ґрунту на аварійній ділянці дороги, що свідчить про відсутність в діях позивача будь-яких ознак порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03.06.2025 по справі № 440/13146/24 адміністративний позов Комунального підприємства "Теплоенерго" Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (вул. Софіївська, буд. 68, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Антоновича, 51, м. Київ, 03150, ) про визнання протиправними та скасування постанов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу № 063974 від 03.09.2024.

Визнано протиправною та скасовано постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу № 063975 від 03.09.2024.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Антоновича, буд. 51, м. Київ, 03150, ) на користь Комунального підприємства "Теплоенерго" Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (вул. Софіївська, буд. 68, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ) судовий збір в розмірі 6056,00 грн.

Відповідач, не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просив суд апеляційної інстанції рішення суду скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до помилкових висновків та в силу статті 317 КАС України є підставою для його скасування.

Наполягав, що в діях посадових осіб відповідача відсутні будь-які ознаки протиправності, оскільки під час перевірки транспортних засобів позивача марки КРАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 та марки ЗІЛ, державний номерний знак НОМЕР_2 , виявлено порушення КП «Теплоенерго» вимог законодавства про автомобільний транспорт, а саме статті 48 Закону № 2344-III в частині незабезпечення водія під час здійснення вантажних перевезень необхідними документами, а саме індивідуальною контрольною книжкою водія, що унеможливлює контроль режиму праці та відпочинку водія, що правомірно мало наслідком застосування передбаченої абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344-ІІІ відповідальності до перевізника.

При цьому, просив врахувати, що водії транспортних засобів ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) зі змістом виявлених порушень ознайомлені, однак від підпису акту, отримання копії та надання письмових пояснень та/або заперечень з приводу виявленого порушення чи обставин проведення перевірки відмовилися, залишивши місце проведення перевірки, про що посадовими особами відповідача відповідно до вимог пункту 22 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 р. № 1567 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2025 р. № 141) (далі по тексту Порядок № 1567), зроблено відповідну відмітку в актах.

Вважав передчасним висновок суду першої інстанції про те, що позивач не є автомобільним перевізником, оскільки позивачем взагалі не заперечується факт причетності до здійснюваних на момент проведення перевірки перевезень та наголошується лише на тому, що такі перевезення здійснювалися для власних потреб, а не на користь третіх осіб.

У свою чергу, перевізник, будучи суб`єктом господарювання, незалежно від того, чи здійснює він перевезення вантажу для власних потреб чи надає послуги з перевезення вантажу, у разі використання праці найманих водіїв зобов`язаний здійснювати контроль за дотриманням останніми встановлених законодавством режимів праці та відпочинку та забезпечувати водіїв необхідними документами для здійснення перевезень, зокрема, індивідуальною контрольною книжкою чи копією графіка змінності. Аналогічний підхід викладений також в постанові Верховного Суду від 31.07.2024 по справі № 440/5873/23.

Позивач, у надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу заперечував проти викладених у ній доводів, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що Відділом державного нагляду (контролю) у Полтавській області Біленко С. О. було проведено рейдову перевірку транспортного засобу марки КрАЗ, номерний знак НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 по вул. Республіканська, 93, що належить на праві власності Комунальному підприємству "Теплоенерго" Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області.

За результатами перевірки було складено акт АР № 020457 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 07.08.2024, у якому встановлено, що під час здійснення вантажного перевезення КП "Теплоенерго", як перевізник не забезпечив водія необхідними документами, а саме: відсутня індивідуальна контрольна книжка водія, що не унеможливлює контроль режиму праці та відпочинку водія, чим порушено вимоги статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

На підставі зазначеного акта відділом державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті в особі в.о. начальника Д. Ткаченко винесено постанову № 063975 від 03.09.2024 про застосування до КП "Теплоенерго" адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000,00 грн за порушення вимог статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" (згідно з актом проведення перевірки від 07.08.2024 № АР 020457).

Також 09.08.2024 старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Біленко С. О. було проведено рейдову перевірку транспортного засобу марки ЗІЛ, номерний знак НОМЕР_2 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_2 по вул. Республіканська, 93, що належить на праві власності КП "Теплоенерго".

За результатами перевірки було складено акт АР № 020471 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 09.08.2024, у якому встановлено, що під час здійснення вантажного перевезення, КП "Теплоенерго", як перевізник не забезпечив водія необхідними документами, а саме: відсутня індивідуальна контрольна книжка водія, що не унеможливлює контроль режиму праці та відпочинку водія, чим порушено вимоги статті 48 Закону У "Про автомобільний транспорт".

На підставі зазначеного акта відділом державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті в особі в.о. начальника Д. Ткаченко винесено постанову № 063974 від 03.09.2024 про застосування до КП "Теплоенерго" адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000,00 грн за порушення вимог статті 48 ЗУ "Про автомобільний транспорт" (згідно з актом проведення перевірки від 09.08.2024 №АР 020471).

Процедуру розгляду справи про порушення відповідачем законодавства про автомобільний транспорт позивач не оскаржує.

Не погоджуючись із постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу та вважаючи її протиправною, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості, оскільки матеріалами справи не встановлено, а відповідачем не доведено, що позивач у спірних правовідносинах є автомобільним перевізником у розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт", а тому не може нести відповідальність на підставі статті 60 цього Закону, оскільки за порушення законодавства про автомобільний транспорт адміністративно-господарські штрафи застосовуються саме до автомобільних перевізників.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту, відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, врегульовано положеннями Закону № 2344-III.

Реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування (частина 4 статті 6 Закону № 2344-III).

До повноважень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, серед іншого віднесено здійснення: державного нагляду і контролю за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті; контролю за здійсненням міжнародних перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у пунктах видачі дозволів автомобільним перевізникам України; габаритно-вагового контролю транспортних засобів (частини 6, 7 статті 6 Закону № 2344-III).

Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11 лютого 2015 року затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, відповідно до пункту 1 якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України - Міністра розвитку громад, територій та інфраструктури (далі - Міністр) і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Підпунктами 2, 15, 27, 54, 58, 62 пункту 5 даного Положення передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті; здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю; проводить перевірки за додержанням суб`єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт; здійснює контроль наявності, видачу дозвільних документів на здійснення перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично здійснюється; здійснює інші повноваження, визначені законом.

Згідно з пунктом 8 вказаного Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням суб`єктами господарювання ліцензійних умов, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, а також диспетчерського контролю за роботою автомобільних перевізників визначена Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 р. № 1567 (далі по тексту Порядок № 1567).

Відповідно до пункту 4 вказаного Порядку № 1567 рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2021 року № 1579-р "Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті" вирішено погодитися із пропозицією Міністерства інфраструктури щодо утворення територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті як структурних підрозділів апарату Служби, реорганізувавши шляхом поділу відповідні міжрегіональні територіальні органи зазначеної Служби за переліком згідно з додатком.

Так, у Додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2021 року № 1579-р передбачено утворення територіального органу Укртрансбезпеки - Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області, внаслідок реорганізації шляхом поділу Слобожанського міжрегіональне управління Укртрансбезпеки.

Отже, Відділ державного нагляду (контролю) у Полтавській області є територіальним органом Державної служби України з безпеки на транспорті та під час здійснення своїх повноважень діє як суб`єкт владних повноважень, якому надано повноваження щодо здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням перевізниками законодавства про автомобільний транспорт.

Згідно із пунктом 21 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Відповідно до пункту 24 Порядку № 1567 акти, зазначені у пунктах 20,21 цього Порядку, реєструються в журналі обліку.

Згідно з пунктами 12 та 13 Порядку № 1567 рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Графік проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) складається та затверджується керівником або заступником керівника Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

За приписами пункту 19 Порядку № 1567 рейдова перевірка (перевірка на дорозі) проводиться у строк, зазначений у направленні на перевірку.

Згідно з пунктом 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться у будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Колегією суддів встановлено, що 07.08.2024 та 09.08.2024, на підставі направлення та графіку проведення рейдових перевірок у період з 05.08.2024 по 10.08.2024 співробітниками Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області проводилась рейдова перевірка, за результатами якої встановлено порушення законодавства про автомобільний транспорт, про що складено відповідні акти проведення перевірки № 020471 та № 020457.

Зі змісту актів проведення перевірки вбачається, що перевізник не забезпечив водія необхідними документами, а саме: відсутня індивідуальна контрольна книжка водія, що не унеможливлює контроль режиму праці та відпочинку водія, чим порушено вимоги статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

При цьому, позивач стверджував про незаконність притягнення його до відповідальності за абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344-III, як неналежного суб`єкта, оскільки в день здійснення відповідачем перевірки перевезення здійснювалось для власних потреб позивача, а транспортні засоби взагалі не рухались.

Надаючи оцінку правомірності встановлення у діяльності КП «Теплоенерго» вищевказаних порушень, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 1 Закону № 2344-III встановлено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; водій особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Матеріалами справи підтверджено, що під час проведення рейдової перевірки транспортного засобу позивача посадовими особами відповідача було встановлено особу автомобільного перевізника на підставі сукупності документів, зокрема свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія, подорожніх листів.

Частиною першою статті 34 Закону № 2344-III передбачено, що автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Статтею 48 Закону № 2344-III регламентовано, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Отже, перелік документів, наведений у статті 48 Закону № 2344-III не є вичерпним.

Особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та порядок його обліку встановлює Положення № 340.

Пунктом 1.5 Положення № 340 визначено, що тахограф - це обладнання, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їх водіїв.

Згідно з пунктом 6.1. Положення № 340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Згідно із пунктом 3.3. Інструкції № 385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, зокрема, забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа.

Відповідно до пункту 3.6 Інструкції № 385 перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР (994_016) здійснюють періодичні інспекції.

Таким чином, при здійсненні визначених законодавцем відповідних вантажних перевезень транспортний засіб повинен бути обладнаний діючим та повіреним тахографом за для контролю швидкості здійснення перевезення, режиму праці та відпочинку водіїв. Аналізуючи наведені вище правові норми, колегія суддів вважає, що приписи стосовно тахографу визначені законодавцем, перш за все, за для уникнення аварійних ситуацій на дорозі та забезпечення належних трудових прав водіїв, зокрема, права на відпочинок. Тобто, приписи щодо належної роботи тахографа є не забаганкою законодавця, вони виконують функцію створення безпечних умов на дорозі.

У свою чергу, пунктом 1.3. Інструкції № 385 визначено, що ця інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі). Однак, вказаною нормою не визначено поняття власні потреби перевізника.

Обов`язок для перевізника встановлювати на відповідному вантажному транспорті тахограф визначений Положенням № 340.

При цьому, пунктом 1.4 Положення № 340 регламентовано, що це Положення не поширюється на перевезення пасажирів чи/та вантажів, які здійснюються:

фізичними особами за власний рахунок для власних потреб без використання праці найманих водіїв;

під час стихійного лиха, аварій та інших надзвичайних ситуацій;

транспортними засобами Міністерства внутрішніх справ України (у тому числі Національної гвардії України), Міністерства оборони України, Офісу Генерального прокурора, Служби безпеки України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Національної поліції України та Державної прикордонної служби України або транспортними засобами, орендованими ними без водія, коли такі перевезення здійснюються з метою виконання завдань, покладених на ці державні органи, та під їх контролем;

сільськогосподарськими підприємствами або підприємствами лісового господарства, якщо ці перевезення виконуються тракторами або іншою технікою, призначеною для місцевих сільськогосподарських робіт чи робіт у галузі лісового господарства, та слугують виключно для цілей експлуатації цих підприємств;

закладами охорони здоров`я незалежно від форми власності;

транспортними засобами спеціального та спеціалізованого призначення суб`єктів господарювання незалежно від форм власності, що здійснюють експлуатаційне утримання, будівництво та поточний ремонт автомобільних доріг загального користування, вулиць у населених пунктах, а також інших об`єктів транспортної інфраструктури в радіусі не більше 150 км від об`єкта будівництва (ремонту), які обладнані спеціальними світловими сигнальними пристроями відповідно до пункту 3.6 розділу 3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за умови наявності у водія відповідного транспортного засобу первинного документа, що фіксує маршрут руху такого транспортного засобу, а також у разі забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів і виникнення інших перешкод у дорожньому русі.

Таким чином, вимоги щодо встановлення на транспортному засобі тахографа не поширюється на транспортні засоби, що здійснюють експлуатаційне утримання, будівництво та поточний ремонт автомобільних доріг загального користування, вулиць у населених пунктах, а також інших об`єктів транспортної інфраструктури, за умови наявності у водія відповідного транспортного засобу первинного документа, що фіксує маршрут руху такого транспортного засобу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, КП «Теплоенерго» КМР є юридичною особою, основним видом діяльності якого є 35.30 Постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря. Інші види діяльності : Ремонт і технічне обслуговування готових металевих виробів, Монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування, Вантажний автомобільний транспорт, Надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення), н.в.і.у., Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах.

Відповідно до наявних в матеріалах справи подорожніх листів № 12634 та № 12587, 07.08.2024 та 09.08.2024 спеціалізовані автомобілі КРАЗ, тип ТХ-самоскид та марки ЗИЛ ММЗ, здійснювали завдання із усунення аварій по місту.

У вказаних подорожніх листах зазначено відомості про графік роботи водія та автомобіля, зокрема: виїзд із гаража за графіком (8:00), повернення в гараж за графіком (17:00), показ спідометра станом на момент виїзду із гаража та приїзду у гараж, записаний вручну водієм, а також фактичний час вибуття та прибуття у гараж (8:00-17:00).

Також зазначено марку пального, скільки видано, та залишок на момент приїзду та виїзду із гаража.

Відтак, наявні в матеріалах справи подорожні листи, які також надавались до перевірки, у повному обсязі містять відомості про режим праці водія.

Крім того, відповідно до наявних в матеріалах справи рішень та дозволів (а.с. 20-23), транспортні засоби марки КРАЗ, тип ТХ-самоскид та марки ЗИЛ ММЗ, що належать КП «Теплоенерго» здійснювали погрузку земельного ґрунту на аварійній ділянці дороги, в межах проведення аварійних робіт на тепловій мережі - асфальтове покриття проїжджої частини по вул. Грушевому, 2-А.

Дозволи діють з 29.07.2024 по 30.08.2024, з 29.07.2024 по 01.10.2024, з 09.08.2024 по 09.09.2024, тобто у період проведення спірної перевірки.

При цьому, сторонами не спростовується, що безпосередньо під час перевірки транспортних засобів позивача, водіями до перевірки надавались, у тому числі, подорожні листи вантажних автомобілів № 12634 та № 12587, які фіксують маршрут руху транспортних засобів позивача.

З наведеного слідує, що на позивача КП «Теплоенерго», який під час проведення рейдової перевірки, використовував свої спеціалізовані автомобілі на аварійній ділянці дороги при проведенні аварійних робіт (ремонту), а також надав первинні документи, що фіксують маршрут руху такого транспортного засобу, не поширюються вимоги щодо встановлення на транспортному засобі тахографа, позаяк під час проведення таких робіт позивач не має статусу «автомобільного перевізника» та не здійснює перевезення пасажирів чи/та вантажів на комерційній основі.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що виконання КП «Теплоенерго» експлуатаційного утримання, будівництва та поточного ремонту автомобільних доріг загального користування, вулиць у населених пунктах, свідчить про те, що позивач у спірних правовідносинах не є автомобільним перевізником у розумінні Закону № 2344-III, а тому не може нести відповідальність на підставі статті 60 Закону № 2344-III, що має наслідком визнання протиправними та скасування постанов про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу № 063974 від 03.09.2024 та № 063975 від 03.09.2024.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керуєтьсяст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами, у зв`язку з чим підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст.241, ст. ст. 242, 243, 250, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.06.2025 по справі № 440/13146/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді Я.М. Макаренко С.П. Жигилій