Справа № 460/16834/25
Суддя: В.В. Щербаков
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 грудня 2025 року м. Рівне №460/16834/25
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді В.В. Щербакова, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доІНФОРМАЦІЯ_1
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі Відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_3 ), в якому Позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації щодо непридатності ОСОБА_1 до проходження військової служби з виключенням з військового обліку.

- зобов`язати відповідача внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію щодо непридатності ОСОБА_1 до проходження військової служби з виключенням з військового обліку.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивача було виключено з військового обліку на підставі ч.2 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» відповідно до ст.55 Наказу МОУ N 207-1999, прот. N 4 від 15.04.2008. У військовому квитку НОМЕР_1 та паспорті НОМЕР_2 наявна відмітка «невійськовозобов`язаний».

Всупереч зазначеному, відповідачем не внесено зміни інформації про виключенння з військового обліку ОСОБА_1 до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Тому позивач вважає, що вказані розбіжності зумовили протиправне перебування його на військовому обліку.

Ухвалою суду від 26.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач подав до суду відзив, відповідно до якого заперечує щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначає, що позивач згідно протоколу № 4 від 15.04.2008 рішенням комісії визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час за ст. 55б гр. відповідно до Наказу «Про внесення змін та доповнень до наказу Міністра оборони України від 4 січня 1994 року N 2» №207 від 12.07.1999 року

Відповідач зазначає, що вся інформація підтверджується записами в особовій справі призовника. Вважає, що позивач не мав права на виключення з військового обліку, а тому твердження щодо бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_4 є безпідставними. Вищенаведене, на думку представника відповідача свідчить наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

У відповіді на відзив позивачем викладено свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

ОСОБА_1 15.04.2008 медичною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_5 визнаний непридатним відповідно до ст.55б розкладу хвороб Наказ МОУ від 1999 №207, про що у військовому квитку зроблено відмітку. Також у паспорті позивача міститься відмітка «Не військовозобов`язаний» від 10.12.2008 року.

10.07.2025 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 із письмовою заявою щодо внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобовязаних та резервістів, про виключення його з військового обліку.

Натомість відповідач листом від 18.07.2025 відмовив у внесенні такої інформації, зазначивши, що згідно даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів протоколом №4 від 15.04.2008 ОСОБА_1 визнано непридатним у мирний час, обмежено придатним у воєнний час. Додатково зазначив, що позивачу необхідно з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_6 для проходження військово-лікарської комісії та притягнення до адміністративної відрповідальності за ст.210-1 КУпАП, за неявку по повістці та за не проходження військово-лікарської комісії до 05.06.2025.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не внесення змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, останній звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 17 Конституції України встановлено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

У силу статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.202264/202 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24.02.2022№2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який діє до тепер.

Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 Про загальну мобілізацію постановлено про оголошення та проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Згідно з частиною десятою статті 1 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Згідно з положеннями статті 1 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII Про військовий обов`язок і військову службу (далі - Закон № 2232-ХІІ) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Відповідно до ч.3 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (ч. 5 ст. 1 Закону № 2232-XII).

Згідно з ч. 9 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:

допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць;

військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;

військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Частиною 10 ст.1 Закону № 2232-XII визначено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Пунктом 11 ст. 38 згаданого вище Закону № 2232-XII визначено, що призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Аналогічні норми містяться і в Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487.

Відповідно до п.п. 2, 3 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України

від 30.12.2022 № 1487 (далі Порядок № 1487), військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо:

фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками;

здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами;

подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Для забезпечення військового обліку громадян України використовується Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який призначений для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Зокрема, правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, регулює відносини у сфері державної реєстрації громадян України, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави, та осіб, приписаних до призовних дільниць (далі - призовники, військовозобов`язані та резервісти) визначені в Закону України від 16 березня 2017 року № 1951-VIII "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" (далі - Закон № 1951-VIII).

Статтею 1 Закону № 1951-VIII визначено, що Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.

Так, ч. 1 ст. 5 Закону № 1951-VIII передбачено, що держателем Реєстру є Міністерство оборони України (далі - Держатель Реєстру), розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (далі - розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону № 1951-VIII до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості:

1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів;

2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Пунктом 2 ч.1 ст. 9 № 1951-VIII передбачено, що призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право, зокрема, звертатися в порядку, встановленому адміністратором Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру.

Відповідно до п. 8 Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 559 (далі - Порядок № 559), військово-обліковий документ в електронній формі містить такі відомості з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (за наявності):

1) прізвище;

2) власне ім`я (усі власні імена);

3) по батькові (за наявності);

4) дата народження;

5) реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку у паспорті);

6)окремий номер запису в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів;

7)відомості про результати медичних оглядів, що проводилися з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку;

8)відомості про наявність відстрочки від направлення для проходження базової військової служби для призовників або відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період (бронювання) для військовозобов`язаних та резервістів;

9) військове звання (для військовозобов`язаних та резервістів);

10) військово-облікова спеціальність;

11) відомості про виконання військового обов`язку (категорія обліку);

12)відомості про військовий облік (вид обліку та територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, в якому перебуває на обліку);

13) відомості щодо звернення або надсилання до Національної поліції повідомлення про вчинення адміністративного або кримінального правопорушення;

14) адреса місця проживання;

15) номери засобів зв`язку;

16) адреси електронної пошти (за наявності);

17) дата і час оновлення облікових даних призовником, військовозобов`язаним та резервістом;

18) дата і час формування військово-облікового документа в електронній формі.

Як зазначалось вище судом, що позивач перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 з 15.04.2008 року.

Водночас, позивач вважає, що такі відомості внесено до Реєстру протиправно, з огляду на визнання його не придатним до військової служби зі виключенням з військового обліку на підставі ст 55 Наказу МОУ №207-1999, протокол №4 від 15.04.2008 .

В контексті зазначеного, позивач вважає, що він виключений з військового обліку та поновленню на такий облік не підлягав.

Надаючи оцінку вказаним обставинам суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. 3 статті 1 Закону №2232-ХІІ (тут і далі в редакції, чинній на час визнання позивача непридатним до військової служби із виключенням з військового обліку 15.04.2008) визначалось, що загальний військовий обов`язок включав:

підготовку громадян до військової служби;

приписку до призовних дільниць;

прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов

на військову службу;

проходження військової служби;

виконання військового обов`язку в запасі;

проходження служби у військовому резерві;

дотримання правил військового обліку

Відповідно до положень ч. 9 статті 1 Закону №2232-ХІІ щодо загального військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:

допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних

дільниць;

призовники - особи, приписані до призовних дільниць;

військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;

військовозобов`язані-особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;

резервісти - військовозобов`язані, які у добровільному порядку проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України та інших військових формувань.

Порядок взяття на військовий облік і зняття з нього, регламентовано положеннями статті 37 Закону №2232-ХІІ .

Зокрема, відповідно до ч.6 виключенню з військового обліку у районних (міських)

військових комісаріатах підлягають громадяни України, які:

1)призвані чи прийняті на військову службу або направлені для проходження альтернативної (невійськової) служби;

2)проходять військову службу (навчання) у вищих військових

навчальних закладах і військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів;

3)визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку;

4) досягли граничного віку перебування в запасі;

5) припинили громадянство України;

6)були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину;

7) направлені для відбування покарання до установ виконання покарань або до яких застосовано примусові заходи медичного характеру;

8) не отримали до 40-річного віку військово-облікової або спорідненої з нею спеціальності;

9) померли.

З даного приводу суд зауважує наступне.

Відповідно до частини десятої статті 2 Закону №2232-XII та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України №2 від 04.01.1994 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України (далі- Положення №2)

Наказом Міністра оборони України № 207 від 12.07.1999 внесено зміни та доповнення до наказу Міністра оборони України від 4 січня 1994 року №2.

Положення №2 установлює порядок медичного огляду призовників; військовослужбовців, членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової служби); військовозобов`язаних, громадян, які бажають вступити до військово-навчальних закладів (надалі - кандидати, які вступають до ВНЗ) Збройних Сил України, учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців з проходженням військової служби; працівників Збройних Сил України, які залучаються до роботи з радіоактивними речовинами та іншими джерелами іонізуючого випромінювання, компонентами ракетного палива та іншими високотоксичними речовинами, радіотехнічними засобами, які утворюють електромагнітні поля в межах частот від 30 кГц до 300 ГГц і оптичними квантовими генераторами (надалі - РР, ДІВ, КРП, джерела ЕМП).

Відповідно до п.3 Положення №2 основними завданнями військово-лікарської експертизи є:добір громадян, придатних за станом здоров`я до військової служби для укомплектування Збройних Сил України; медичний огляд призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних з метою визначення придатності до військової служби, служби за військовим фахом, аналіз результатів медичного огляду та розробки заходів щодо виконання цієї роботи з метою покращення комплектування Збройних Сил України та інші визначені цим Положенням.

Наказом № 207 від 12.07.1999 внесено зміни та доповнення до п.95, п. 96 Положення №2, та викладено у наступній редакції.

Залежно від стану здоров`я громадянам, придатним до військової служби, та тим, які призиваються на строкову військову службу, встановлюється один із ступенів обмеження 1, 2, 3 або 4. Особам, тимчасово непридатним до військової служби, встановлюється ступінь обмеження 5, непридатним до військової служби в мирний час, обмежено здатним у воєнний час 6, непридатним до військової служби зі зняттям з військового обліку 7".

Лікар виносить одну із таких постанов про придатність (тимчасову або повну непридатність) до строкової служби:

а)"придатний до військової служби. Ступінь обмеження 1 (2, 3, 4)";

б)"тимчасово непридатний до військової служби. Ступінь обмеження 5";

в)"непридатний до військової служби у мирний час, обмежено здатний у воєнний час. Ступінь обмеження 6";

г)"непридатний до військової служби зі зняттям з військового обліку. Ступінь обмеження 7".

Стаття 55 Додатку 1 Положення №2 викладена у такій редакції:

Хвороби шлунка і дванадця- типалої кишки (без виразки шлунка і дванадцятипалої кишки), інші хвороби органів травлення, хвороби жовчного міхура і жовчовивідних шляхів, хвороби підшлункової залози, неінфекційний ентерит і коліт, хвороба Крона, хронічні хвороби пенчінки, цироз печінки:

а)зі значним порушенням функцій - непридатні до військової служби зі зняттям з військового обліку;

б) з помірним порушення функій непридатні до військової служби у мирний час, обмежено здатні у воєнний час (придатність до військової служби і служби за військовою спеціальністю визначається індивідуально);

в) з незначним порушенням функцій та рідкими загостреннями придатні (придатність до служби у плавскладі, морській піхоті, спецспорудах визначається індивідуально, до служби в аеромобільних військах непридатні.

Як зазначалось вище судом та підтверджується матеріалами справи, 15.04.2008 медичною комісією при Здолбунівському РВК визнаний непридатним за гр. 55 «б» розкладу хвороб (наказ МОУ №207 1999р).

Суд зауважує, що згідно з усталеною судовою практикою суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку та наявності певної хвороби на момент медичного обстеження особи, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.

Приписами Положення №2 передбачено, що Постанови ВЛК розглядаються, контролюються, затверджуються, а при необхідності переглядаються відповідною штатною ВЛК.

Відповідно до пункту 16 Положення №402 Штатні військово-лікарські комісії мають право, зокрема, приймати постанови згідно з Положенням, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК.

Пунктами 18 - 20 Положення №2 визначено, Центральна військово-лікарська комісія Міністерства оборони України (ЦВЛК) є керівним органом військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України.

Усі штатні і нештатні ВЛК Збройних Сил України підпорядковуються ЦВЛК МО України з питань військово-лікарської експертизи.

Постанови ЦВЛК МО України можуть бути оскаржені в установленому законом порядку.

На ЦВЛК МО України покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а саме: прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності офіцерів запасу або у відставці на період їхнього звільнення із Збройних Сил;

Доказів оскарження висновків ВЛК до Штатної військово-лікарської комісії / Центральної військово-лікарської комісії позивачем не надано.

При цьому, суд наголошує, що питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичних обстежень є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.

Надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію конкретних статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.

Щодо внесення відповідачем відомостей про виключення з військового обліку до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, суд зазначає.

Порядок взяття на військовий облік, зняття та виключення з нього регламентовано положеннями статті 37 Закону №2232-ХІІ (у редакції чинній станом на 15.04.2008)

Зокрема, відповідно до ч.6 виключенню з військового обліку у районних (міських)

військових комісаріатах підлягають громадяни України, які:

1)призвані чи прийняті на військову службу або направлені для проходження альтернативної (невійськової) служби;

2)проходять військову службу (навчання) у вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів;

3)визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку;

4) досягли граничного віку перебування в запасі;

5) припинили громадянство України;

6) були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину;

7) направлені для відбування покарання до установ виконання покарань або до яких застосовано примусові заходи медичного характеру;

8) не отримали до 40-річного віку військово-облікової або спорідненої з нею спеціальності;

9) померли.

Отже, у зв`язку з визнанням позивача непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час за станом здоров`я, без переогляду зі встановленням іншого медичного діагнозу за яким особу визнано військово-лікарськими комісіями непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, у відповідача були відсутні правові підстави для виключення позивача з військового обліку.

В контексті даного правового регулювання, з урахуванням наведених норм законодавства, що регулюють спірні правовідносини та встановлених фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про правомірність ІНФОРМАЦІЯ_4 в частині взяття на військовий облік ОСОБА_1 .

Відтак, позовні вимоги в цій частині є безпідставними та необґрунтованими, а тому не підлягають до задоволення

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачами, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Підстави для застосування положень ст.139 КАС України у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 08 грудня 2025 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 )

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 )

Суддя В.В. Щербаков