Справа № 520/15073/25
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 р. Справа № 520/15073/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.08.2025, головуючий суддя І інстанції: Лук`яненко М.О., м. Харків, повний текст складено 19.08.25 у справі № 520/15073/25

за позовом ОСОБА_1

до Височанської селищної ради

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до адміністративного суду з позовом до Височанської селищної ради (далі за текстом також відповідач), у якому просив:

- визнати бездіяльність Височанської селищної ради щодо облаштування та утримання Кладовища № 1, розташованого по вул. Ощепкова між вул. Кооперативна та вул. Підлісна, з порушенням вимог Порядку утримання кладовищ та інших місць поховань неправомірною;

- визнати бездіяльність Височанської селищної ради щодо облаштування та утримання Кладовища № 3, розташованого по вул. Ощепкова між вул. Відпочинку та дорогою до бази ФК Металіст, з порушенням вимог Порядку утримання кладовищ та інших місць поховань неправомірною;

- зобов`язати Височанську селищну раду здійснити облаштування Кладовища № 1 - розташоване по вул. Ощепкова між вул. Кооперативна та вул. Підлісна, відповідно вимог п.п. 1.2, 1.4 - 1.7, 2.2 Порядку утримання кладовищ та інших місць поховань;

- зобов`язати Височанську селищну раду на Кладовищі № 1, розташоване по вул. Ощепкова між вул. Кооперативна та вул. Підлісна, здійснити розчищення площі кладовища від чагарників та аварійних дерев;

- зобов`язати Височанську селищну раду здійснити облаштування Кладовища № 3 - розташоване по вул. Ощепкова між вул. Відпочинку та дорогою до бази ФК Металіст, відповідно вимог п.п. 1.2, 1.4 - 1.7, 2.2 Порядку утримання кладовищ та інших місць поховань.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2025 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач, із посиланням на обставини справи, зазначає, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам КАС України, не містить мотивувальної частини щодо розгляду судом доводів та аргументів позивача, як то визначено судовою практикою, містить суперечливу за змістом інформацію та інформацію, яка не відповідає обставинам справи та нормам права.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, з дослідженням усіх доказів та встановленням усіх обставин у справі. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Отримавши відзив на апеляційну скаргу, позивач направив до суду доповнення до апеляційної скарги, в яких повністю підтримав її вимоги та доповнив додатковими обставинами та доказами, які не були досліджені судом першої інстанції, та про які позивачу не було відомо до подання апеляційної скарги та до отримання відзиву відповідача та додаткових документів.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Як зазначено у позовній заяві, ОСОБА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , є користувачем двох родинних поховань на кладовищах селища Високого, що розташовані по вул. Ощепкова між вул. Кооперативна та вул. Підлісна (Кладовища № 1) та по вул. Ощепкова між вул. Відпочинку та дорогою до бази ФК Металіст (Кладовища № 3).

Позивач уважає, що у порушення вимог Закону України "Про поховання та похоронну справу" та Порядку утримання кладовищ та інших місць поховань, який затверджено Держжитлокомунгоспу України 19.11.2003 № 193, Височанською селищною радою не виконано вимоги до утримання вказаних Кладовищ, а тому позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що у спірних відносинах відсутні докази вчинення відповідачем протиправної бездіяльності щодо облаштування та утримання Кладовищ № 1 та № 3, з порушенням вимог Порядку утримання кладовищ та інших місць поховань.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні правові засади здійснення в Україні діяльності з поховання померлих визначає Закон України "Про поховання та похоронну справу", який регулює відносини, що виникають після смерті (загибелі) особи, щодо проведення процедури поховання, а також встановлює гарантії належного ставлення до тіла (останків, праху) померлого та збереження місця поховання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про поховання та похоронну справу" поховання - діяльність відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у межах повноважень, визначених цим Законом, а також суб`єктів господарювання, спрямована на: забезпечення належного ставлення до тіла (останків, праху) померлого (далі - тіла); забезпечення права громадян на захоронення їхнього тіла відповідно до їх волевиявлення, якщо таке є; створення та експлуатацію об`єктів, призначених для поховання, утримання і збереження місць поховань; організацію і проведення поховань померлих та/або загиблих (далі - померлих); надання ритуальних послуг, реалізацію предметів ритуальної належності.

Згідно з ст. 2 Закону України "Про поховання та похоронну справу" місце поховання - кладовище, крематорій, колумбарій або інша будівля чи споруда, призначена для організації поховання померлих. Кладовище - відведена в установленому законом порядку земельна ділянка з облаштованими могилами та/або побудованими крематоріями, колумбаріями чи іншими будівлями та спорудами, призначеними для організації поховання та утримання місць поховань.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про поховання та похоронну справу" діяльність у галузі поховання базується на таких основних принципах: гарантування державою належного поховання померлих; достойного ставлення до тіла померлого; поховання в установленому законодавством порядку з урахуванням волевиявлення померлого, вираженого особою при житті, а за його відсутності - з урахуванням побажань родичів; створення рівних умов для поховання померлих незалежно від їх раси, кольору шкіри, політичних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; запобігання випадкам непоховання померлих; компенсації державою витрат, пов`язаних з похованням померлих, відповідно до закону; безоплатного виділення місця для поховання померлих (їхніх останків) чи урн із прахом померлих на кладовищі (у колумбарії); конфіденційності інформації про померлого; забезпечення збереження місць поховань.

Згідно з ст. 6 Закону України "Про поховання та похоронну справу" усі громадяни мають право на поховання їхнього тіла та волевиявлення про належне ставлення до тіла після смерті. Волевиявлення про належне ставлення до тіла після смерті може бути виражене у: згоді чи незгоді на проведення патолого-анатомічного розтину; згоді чи незгоді на вилучення анатомічних матеріалів для трансплантації та/або виготовлення біоімплантатів; побажанні бути похованим у певному місці, за певними звичаями, поруч з певними раніше померлими чи бути підданим кремації; дорученні виконати своє волевиявлення певній особі; іншому дорученні, що не суперечить законодавству.

Статтею 8 Закону України "Про поховання та похоронну справу" передбачено, що організація діяльності в галузі поховання померлих здійснюється зокрема органами місцевого самоврядування та їх виконавчими органами.

Органи місцевого самоврядування та їх виконавчі органи в межах своєї компетенції: 1) вирішують відповідно до закону питання про відведення земельних ділянок для організації місць поховання, крім випадків, передбачених статтею 23-1 цього Закону; 2) забезпечують будівництво, утримання в належному стані та охорону місць поховання, крім випадків, передбачених статтею 23-1 цього Закону; 3) створюють ритуальні служби; 4) вирішують питання про надання за рахунок коштів місцевих бюджетів ритуальних послуг у зв`язку з похованням самотніх громадян, ветеранів війни та праці, а також інших категорій малозабезпечених громадян; про надання допомоги на поховання померлих громадян в інших випадках, передбачених цим Законом; 5) здійснюють контроль за дотриманням законодавства стосовно захисту прав споживачів у частині надання суб`єктами господарювання ритуальних послуг та реалізацією ними предметів ритуальної належності; 6) здійснюють інші повноваження, передбачені цим та іншими законами.

Для організації (утворення), будівництва, утримання в належному стані та охорони місць поховання сільські, селищні, міські ради можуть створювати спеціалізовані комунальні підприємства.

Частиною 1 статті 28 Закону України "Про поховання та похоронну справу" передбачено, що землі, на яких розміщені місця поховання, є об`єктами права комунальної власності, крім випадків, передбачених статтею 23-1 цього Закону, і не підлягають приватизації або передачі в оренду.

Згідно з частинами 1, 6 статті 30 Закону України "Про поховання та похоронну справу" утримання кладовищ, військових кладовищ, військових ділянок на кладовищах, військових братських та одиночних могил, земельних ділянок для почесних поховань, братських могил, а також могил померлих одиноких громадян, померлих осіб без певного місця проживання, померлих, від поховання яких відмовилися рідні, місць поховання знайдених невпізнаних трупів забезпечується виконавчим органом сільської, селищної, міської ради за рахунок коштів місцевого бюджету, крім випадків, передбачених статтею 23-1 цього Закону.

Порядок утримання кладовищ та інших місць поховання, передбачених частиною першою цієї статті, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Наказом Держжитлокомунгоспу України від 19.11.2003 за № 193 "Про затвердження нормативно-правових актів щодо реалізації Закону України "Про поховання та похоронну справу", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 08.09.2004 за №1113/9712, затверджено Порядок утримання кладовищ та інших місць поховань (далі - Порядок № 193).

Згідно з пунктами 1.2, 1.4, 1.5, 1.6, 1.7, 2.2 Порядку № 193 місця поховань (кладовища) повинні мати сплановану і впорядковану територію, упорядковані під`їзні шляхи, бути забезпеченими транспортним зв`язком з населеним пунктом.

Територія місць поховань повинна бути обов`язково огороджена, поділена на ділянки-сектори, що відокремлюються поміж собою дорогами шириною 3,5 м з розрахунку одностороннього руху. Місця для роз`їзду автотранспорту повинні розташовуватися на перехресті доріг і мати радіус повороту. Проїжджа частина центральної дороги повинна бути шириною 6,5 м, а на території місць поховань великих міст - до 9 м.

На території місць поховань розміщують: господарський двір, на якому розташовують допоміжні будівлі; будівлі, призначені для проведення громадських панахид: Будинки трауру, ритуальні майданчики тощо; водопостачання для поливання зелених насаджень, шахтні колодязі, вода яких передбачена для технічних потреб відвідувачів та персоналу, а в разі їх відсутності використовують ємності для води; освітлення; контейнерні майданчики для роздільного збирання побутових відходів; каналізовані громадські туалети з радіусом обслуговування 0,5 км; при відсутності каналізації - туалети з водонепроникним вигребом, до якого забезпечено вільний під`їзд асенізаційного транспорту.

Території місць поховань підлягають озелененню з найбільшим збереженням існуючих насаджень.

Сектори території місць поховань поділяються на ряди та місця, відстань між рядами повинна бути один метр, між ділянками поховань в ряду - 0,5 м.

На вході до кладовища на спеціальному рекламному щиті вивішуються для населення основні положення Закону України "Про поховання та похоронну справу", інші нормативно-правові акти та режим роботи кладовища. Установлюється щит із зображенням схематичного плану кладовища, зазначенням секторів з номерами, місць почесного поховання, напрямку головної алеї та основних доріг, розташування будівельних споруд, допоміжних будівель, громадського туалету тощо.

Відповідно до пп. 11 п. "а" ч. 1 ст. 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить забезпечення утримання в належному стані кладовищ, інших місць поховання та їх охорони, крім випадків, передбачених статтею 23-1 Закону України "Про поховання та похоронну справу".

З аналізу вищезазначених положень законодавства вбачається, що органи місцевого самоврядування зобов`язані вчиняти відповідні дії, визначені Законом, лише відносно місць поховання, а саме земельних ділянок, які відведені в установленому законом порядку з облаштованими могилами та/або побудованими крематоріями, колумбаріями чи іншими будівлями та спорудами, призначеними для організації поховання та утримання місць поховань відповідно до Закону України "Про поховання та похоронну справу".

Як зазначено відповідачем у відзивах на позов та апеляційну скаргу, на території Височанської територіальної громади відсутні кладовища в розумінні термінів, визначених Законом України «Про поховання та похоронну справу», оскільки земельні ділянки не сформовані.

Водночас структура апарату Височанської селищної ради містить посаду робітника з обслуговування місць поховань відділу житлово-комунального господарства та благоустрою Височанської селищної ради, в кількості 4 одиниці.

Відповідно до розпоряджень Височанського селищного голови на посаду робітника з обслуговування місць поховань відділу житлово-комунального господарства та благоустрою Височанської селищної ради прийнято чотири робітника: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (розпорядження від 04.01.2021 № 22-к), ОСОБА_4 (розпорядження від 04.01.2021 № 31-к), ОСОБА_5 (розпорядження від 06.01.2021 № 82-к).

В обов`язки вказаних працівників входить, зокрема, організація місць поховання. Згідно з посадовими обов`язками робітників з обслуговування місць поховань відділу житлово-комунального господарства та благоустрою Височанської селищної ради ці робітники виконують роботи, пов`язані з підготовкою місць для поховання на території для поховання (колумбарії), похованням (підпохованням) труни з тілом померлого (урни з прахом в існуючу могилу чи колумбарну нішу) та доглядом за місцем поховань.

З наданих на ухвалу суду першої інстанції від 15.07.2025 пояснень відповідача також убачається таке:

1. Щодо упорядкування під`їзних шляхів до місць поховання, Височанською селищною радою у 2024 році відповідно до програми «Реформування розвитку житлово-комунального господарства Височанської селищної ради» було проведено ремонт під`їзної дороги до місця поховання, яке розташовано по вул. Ощепкова між вул. Відпочинку та дорогою до бази «Металіст», шляхом щебніння на загальну суму 201,8 тис. гривень (з урахуванням послуг з технічного нагляду на суму 1 990,71 грн), про що свідчить копія Акту № 1 від 16.04.2024 приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2024 року (форми КБ 2) та Акт приймання-передачі наданих послуг зі здійснення технічного нагляду № 1 від 16.04.2024. У 2023 році на території вищезазначеного місця поховання було влаштовано пам`ятний знак та облаштовано алею слави загиблим воїнам;

2. Щодо впорядкування та прибирання території місць поховання, у квітні 2025 року здійснено підвіз піску до місць поховання (з метою облаштування могил), всього було завезено піску 101,00 кубічний метр на суму 43 632,00 гривень, про що свідчить акт списання запасів за квітень 2025 року. Крім того, на місцях поховання відділом благоустрою Височанської селищної ради здійснюються роботи з прибирання місць поховання (пункт 2.1. та 2.6 посадових обов`язків) робітників з обслуговування місць поховання;

3. З території вищезазначених місць поховання здійснюється вивіз сміття, про що свідчать подорожні листи КП «Високий» за 2025 рік на вивіз сміття до Дергачівського полігону ТПВ;

4. Місце поховання, розташоване між вулицею Ощепкова / Кооперативна / Підлісна/ в сел. Високий у 2023 році, силами відділу благоустрою було огороджене металевим парканом;

5. В місцях поховання силами відділу благоустрою постійно, в міру потреби, здійснюється видалення порослі (чагарників) та аварійних дерев за погодженням з Державною екологічною інспекцією.

Окрім того, відповідачем зазначено, що спірні місця поховання знаходяться у сільській місцевості, а відповідно до пункту 2.1 Порядку утримання кладовищ та інших місць поховань у сільській місцевості можна обмежитися влаштуванням огорожі, освітлення, туалету, колодязя, під`їзної дороги, стоянки для автотранспорту та благоустроєм основних доріг на території кладовища.

Отже, з огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що Височанською селищною радою проводиться певний комплекс робіт з обслуговування спірних місць поховань, а тому бездіяльності Височанської селищної ради щодо облаштування та утримання Кладовищ № 1 та № 3 судом не встановлено.

Разом із тим позивачем до матеріалів справи не надано жодних доказів неналежного утримання кладовищ селища Високого, що розташовані по вул. Ощепкова між вул. Кооперативна та вул. Підлісна (Кладовища № 1) та по вул. Ощепкова між вул. Відпочинку та дорогою до бази ФК Металіст (Кладовища № 3).

Щодо посилань позивача на те, що надані відповідачем фотокопії не свідчать про те, що спірні місця поховання облаштовані на вимогах п.п. 1.2, 1.4 - 1.7, 2.2 Порядку утримання кладовищ та інших місць поховань, затвердженим Наказом Держжитлокомунгоспу України від 19.11.2003 за № 193 "Про затвердження нормативно-правових актів щодо реалізації Закону України "Про поховання та похоронну справу", суд зазначає, що надані відповідачем фотокопії, які свідчать про наявність огорожі та прибраної біля огорожі території кладовищ, досліджувались у сукупності з усіма іншими доказами, наданими відповідачем до матеріалів справи, з яких бездіяльності Височанської селищної ради щодо облаштування та утримання Кладовищ № 1 та № 3 судом не встановлено.

Зважаючи на наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги позивача щодо визнання протиправною бездіяльності Височанської селищної ради щодо облаштування та утримання Кладовища № 1, розташованого по вул. Ощепкова між вул. Кооперативна та вул. Підлісна, з порушенням вимог Порядку утримання кладовищ та інших місць поховань, та щодо облаштування та утримання Кладовища № 3, розташованого по АДРЕСА_2 між вул. Відпочинку та дорогою до бази ФК Металіст, з порушенням вимог Порядку утримання кладовищ та інших місць поховань, є безпідставними з огляду на відсутність місця поховання (кладовища) в розумінні Закону України "Про поховання та похоронну справу" за вказаними адресами, а також відсутності доказів неналежного утримання цих Кладовищ.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що правомірність дій, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, повинен довести суб`єкт владних повноважень, а не позивач, колегія суддів зауважує на таке.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас згідно з правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 25.06.2020 у справі №520/2261/19, визначений ст. 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тлумачення змісту цієї норми процесуального закону викладено у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 826/1647/16 (адміністративне провадження № К/9901/16112/18), де вказано, що обов`язковою умовою визнання протиправним управлінського волевиявлення суб`єкта владних повноважень є доведеність приватною особою факту порушення власних прав (інтересів) та доведеність факту невідповідності закону оскарженого управлінського волевиявлення.

Оскільки у спірних відносинах відсутні докази вчинення відповідачем протиправної бездіяльності щодо облаштування та утримання кладовищ № 1 та № 3, з порушенням вимог Порядку утримання кладовищ та інших місць поховань, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Апеляційна скарга не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведені висновки суду. У ній також не зазначено інших міркувань, які б не були предметом перевірки суду першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення таких аргументів.

Щодо поданих до суду апеляційної інстанції доповнень до апеляційної скарги, в яких позивач повністю підтримав її вимоги та доповнив додатковими обставинами та доказами, а саме: листами ОСОБА_6 від 23.09.2025 за № 02/-23/2580, № 02-23/2511; від 25.09.2025 за № 02-23/2541; від 30.09.2025 за № 02-23/2596; листами ОСОБА_7 від 03.09.2025 за № 02-23/2393, від 12.09.2025 за № 02-23/2414, від 23.09.2025 за № 02-23/2505, які не були досліджені судом першої інстанції, колегія суддів зауважує на таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 308 КАС України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Отже, суд апеляційної інстанції в силу імперативної дії ч. 4 ст. 308 КАС України позбавлений можливості прийняти нові докази без встановлення причин неможливості подання таких доказів до суду першої інстанції.

В доповненнях до апеляційної скарги позивач зауважує, що про додаткові обставини у справі та докази в їх обґрунтування позивачу не було відомо до подання апеляційної скарги та до отримання відзиву відповідача та додаткових документів.

В аспекті наведеного колегія суддів звертає увагу на положення ч. 5 ст. 308 КАС України, відповідно до якої суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Отже, суд апеляційної інстанції в силу імперативної дії ч. 5 ст. 308 КАС України позбавлений можливості розглядати у даному провадженні нові підстави, обставини та докази в їх обґрунтування, а саме: листи ОСОБА_6 від 23.09.2025 за № 02/-23/2580, № 02-23/2511; від 25.09.2025 за № 02-23/2541; від 30.09.2025 за № 02-23/2596; листи ОСОБА_7 від 03.09.2025 за № 02-23/2393, від 12.09.2025 за № 02-23/2414, від 23.09.2025 за № 02-23/2505, які датовані після ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення та, відповідно, ним не досліджувались.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного розгляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.08.2025 у справі № 520/15073/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді В.Б. Русанова З.Г. Подобайло