Справа № 380/22879/25
Суддя: Кисильова Ольга Йосипівна
Дата ухвалення: 2025-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань вжиття заходів забезпечення позову

05 грудня 2025 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Белзької міської ради Львівської області, Белзької міської ради Львівської області, Белзького міського голови Берези Оксани Андріївни про визнання протиправними та скасування рішень,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Белзької міської ради Львівської області (далі відповідач-1), Белзької міської ради Львівської області (далі відповідач-2), Белзької міської голови Берези Оксани Андріївни (далі відповідач-3), у якому просить:

- визнати незаконним та скасувати рішення від 19.09.2025 № 1986 "Про внесення змін до структури апарату Белзької міської ради Львівської області та її виконавчого комітету";

- визнати незаконним та скасувати розпорядження Белзького міського голови "Про скорочення штату працівників та внесення змін до штатного розпису" від 25.09.2025;

- скасувати Повідомлення виконавчого комітету Белзької міської ради Львівської області про заплановане звільнення першого заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Стародуба Тараса Петровича.

Ухвалою від 25.11.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження ( у письмовому провадженні).

04.12.2025 позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії:

- рішення № 1986 від 19.09.2025 № 1986 "Про внесення змін до структури апарату Белзької міської ради Львівської області та її виконавчого комітету";

- розпорядження Белзького міського голови від 25.09.2025 "Про скорочення штату працівників та внесення змін до штатного розпису";

- Повідомлення Виконавчого комітету Белзької міської ради про заплановане звільнення першого заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради ОСОБА_1 ;

- заборони Белзькій міській раді Львівської області вчиняти будьякі дії по звільненню ОСОБА_1 за наслідками скорочення посади першого заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Белзької міської ради Львівської області.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 зазначає, що обіймає посаду першого заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради.

Стверджує, що оскаржувані рішення відповідачів, якими змінена структура апарату ради та скорочена саме посада, яку обіймає ОСОБА_1 мають ознаки очевидної протиправності, оскільки прийняті не з метою оптимізації роботи органу місцевого самоврядування, а виключно через особисту неприязнь міського голови та з метою усунення позивача із займаної посади.

Позивач наголошує, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або навіть унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову, оскільки посада першого заступника міського голови є виборною та затверджується рішенням сесії міської ради. У випадку фактичного звільнення позивача та виведення його посади зі штатного розпису до вирішення спору по суті, поновлення його порушених прав вимагатиме прийняття радою (колегіальним органом) нового рішення про внесення змін до структури та введення посади знову. Зважаючи на те, що суд не може підміняти собою орган місцевого самоврядування та зобов`язувати депутатів голосувати певним чином, виконання рішення суду про поновлення на роботі може бути заблоковано або значно ускладнене процедурними моментами.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відтак, суд розглядає заяву про забезпечення позову у письмовому провадженні без виклику сторін.

Надаючи оцінку доводам позивача про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно із ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Інститут забезпечення позову є одним із ключових механізмів забезпечення ефективного судового захисту в адміністративному судочинстві. Він покликаний гарантувати збереження існуючого стану речей (status quo) до моменту ухвалення остаточного рішення у справі, щоб запобігти незворотнім наслідкам порушення прав позивача, які можуть настати внаслідок виконання оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Суд бере до уваги доводи позивача про те, що оскаржувані рішення стосуються зміни структури виконавчих органів ради та скорочення посади, яку обіймає ОСОБА_1 .

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Рисовський проти України" (Rysovskyy v. Ukraine, заява № 29979/04) Суд підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок.

Також, у справі "East/West Alliance Limited проти України" (заява № 19336/04) ЄСПЛ наголосив, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Дії суб`єкта владних повноважень мають бути передбачуваними та послідовними.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, суд вважає, що на етапі забезпечення позову існують підстави вважати, що оскаржувані рішення мають ознаки очевидної протиправності, оскільки їх прийняття має ознаки упередженості та непрозорості, що порушує гарантії трудових прав посадової особи місцевого самоврядування.

Специфіка публічної служби в органах місцевого самоврядування, зокрема, на виборних посадах (якою є посада першого заступника міського голови, що затверджується радою), полягає в особливому порядку призначення та звільнення, а також у формуванні штатного розпису. Структура виконавчих органів ради, загальна чисельність апарату ради та її виконавчих органів затверджуються відповідною радою за пропозицією сільського, селищного, міського голови (п. 5 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Суд наголошує, що у разі, якщо до вирішення спору по суті позивача буде звільнено, а посаду виключено зі структури та штатного розпису на підставі оскаржуваних рішень, то у випадку задоволення позову визначальним на стадії виконання рішення буде питання не лише скасування наказу про звільнення, а й зобов`язання вчинити дії щодо відновлення попередньої структури ради.

Отже, враховуючи, що питання структури належить до виключної компетенції колегіального органу міської ради, виконання судового рішення про поновлення позивача на посаді, якої де-юре вже не існуватиме у штатному розписі, може бути об`єктивно ускладненим. Це пов`язано з необхідністю скликання сесії ради, проведення голосування та прийняття відповідних рішень депутатами, на волевиявлення яких суд безпосередньо впливати не може, що створює ризик тривалого невиконання судового рішення.

Така ситуація, у разі ухвалення позитивного для позивача судового рішення, унеможливить або суттєво ускладнить його виконання та потребуватиме значних додаткових зусиль, часу та ініціювання нових судових процесів для спонукання Белзької міської ради до дій.

У справі "Де Суза Рібейро проти Франції" (De Souza Ribeiro v. France, заява №22689/07) ЄСПЛ зазначив, що ефективність засобу юридичного захисту за змістом статті 13 Конвенції не залежить від визначеності сприятливого результату для заявника. Однак засіб юридичного захисту має бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача. Засіб правового захисту повинен бути здатним запобігти виникненню або продовженню стверджуваного порушення.

Невжиття заходів забезпечення позову у справі може призвести до того, що позивач буде звільнений з роботи на підставі актів, законність яких оскаржується, втратить засоби до існування, а процедура його поновлення на посаді буде надмірно ускладненою через необхідність внесення зворотних змін до структури ради колегіальним органом.

Відтак, з метою збереження існуючого становища до вирішення спору по суті та забезпечення реальної можливості виконання судового рішення, суд дійшов висновку про існування підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють згідно із ч. 4 ст. 150 КАС України дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони прав та інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співрозмірними заявленим позовним вимогам, мають бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

При розгляді заяви про вжиття заходів забезпечення позову суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу;

- наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення;

- імовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;

- необхідності у зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд згідно із ч. 1 ст. 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 № ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини) ".

Згідно приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі Пантелеєнко проти України зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі Дорани проти Ірландії Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у цій справі, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи Каіч та інші проти Хорватії (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Європейський суд з прав людини у справі "Мікалефф проти Мальти" визнав можливість застосування статті 6 до попередніх заходів та зазначив, що має бути розглянутий характер попереднього заходу, його предмет, завдання та вплив на конкретне право.

Проміжне рішення може бути еквівалентне попередній або забезпечувальним заходам і процедурам. Такий принцип застосовується і у визначені застосування статті 6 (справа "Меркіка та інші проти Мальти").

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, КАС України допускає забезпечення позову як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи з підстав якщо:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду;

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист;

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 вказано, що: "співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову".

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17 зазначено, що "...умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача...".

На переконання суду, невжиття заходів забезпечення позову, цілком може унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відтак, вирішення цього спору судом та ухвалення рішення, яке буде неможливо виконати, яке не спричинить ефективного захисту та поновлення порушених прав, на переконання суду, не буде відповідати завданням та основним засадам адміністративного судочинства визначеним у ст. 2 КАС України.

Суд також врахував співмірність співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права та законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

За правилами ч. 6 ст. 154 КАС України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення.

З урахуванням вищевикладених мотивів та встановлених судом на підставі поданих позивачем доказів фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, тому для належного захисту прав позивача достатнім є забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення від 19.09.2025 № 1986 "Про внесення змін до структури апарату Белзької міської ради Львівської області та її виконавчого комітету" в частині, що стосується посади першого заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

Суд вважає, що застосування такого заходу забезпечення позову є наданням тимчасового захисту можливо порушених прав позивача та відповідає завданням, засадам і принципам адміністративного судочинства.

Оскільки суд дійшов висновку про наявність підстав для зупинення дії рішення від 19.09.2025 № 1986 "Про внесення змін до структури апарату Белзької міської ради Львівської області та її виконавчого комітету", то забезпечення позову у спосіб зупинення дії розпорядження Белзького міського голови "Про скорочення штату працівників та внесення змін до штатного розпису" від 25.09.2025, повідомлення виконавчого комітету Белзької міської ради Львівської області про заплановане звільнення ОСОБА_1 та заборони Белзькій міській раді вчиняти будьякі дії по звільненню позивача за наслідками скорочення його посади не є необхідним, оскільки вказані рішення є похідними від рішення від 19.09.2025 №1986 "Про внесення змін до структури апарату Белзької міської ради Львівської області та її виконавчого комітету", відтак суд відмовляє у задоволенні заяви про забезпечення позову в цій частині.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 150, 151, 154, 243, 248, 256 КАС України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі № 380/22879/25 задовольнити частково.

Зупинити дію рішення Белзької міської ради Львівської області від 19.09.2025 №1986 "Про внесення змін до структури апарату Белзької міської ради Львівської області та її виконавчого комітету" в частині, що стосується посади першого заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

У застосуванні інших заходів забезпечення позову - відмовити.

Примірник ухвали про забезпечення позову відповідно до ч. 2 ст. 156 КАС України негайно надіслати ОСОБА_1 та всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову, а також, залежно від виду вжитих заходів, направити для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 КАС України ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня її проголошення.

Якщо ухвалу постановлено у письмовому провадженні, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складений 05.02.2025.

Суддя Кисильова О.Й.