Справа № 400/8885/24
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2025-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/8885/24

Категорія:112010201 Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В.

Місце ухвалення: м. Миколаїв

Дата складання повного тексту:30.09.2025р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, справа розглянута згідно п.1 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року у справі №400/8885/24 задоволено позов ОСОБА_1 до ГУПФ України в Миколаївській області. Зобов`язано ГУПФ України в Миколаївській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасністю пенсійних виплат за період з 01 вересня 2017 року до 31 грудня 2017 року. Зобов`язано відповідача продати звіт про виконання Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року, строк два місяця з дня набрання рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року законної сили.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року набрало законної сили 01 липня 2025 року.

30 серпня 2025 року ГУПФ України в Миколаївській області подав звіт, а також клопотання про звільнення начальника ГУПФ України в Миколаївській області від сплати штрафу.

03 вересня 2025 року ОСОБА_1 подав заперечення проти прийняття звіту.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року суд першої інстанції призначив розгляд звіту на 23 вересня 2025 року.

В судовому засіданні позивач вказав, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року відповідач не виконав, тому ОСОБА_1 просив відмовити у прийнятті звіту, накласти на начальника Управління штраф та встановити Управлінню новий строк для подання звіту.

Представник відповідача просила звільнити начальника ГУПФ України в Миколаївській області від сплати штрафу, оскільки причиною невиплату позивачу відповідної суми є відсутність бюджетного фінансування.

Як вбачається з матеріалів, що на виконання Рішення відповідач визначив суму компенсації 3 632,69 грн. Позивач заперечень щодо визначеної суми не висловив.

Виплату вказаної суми відповідач не здійснив, вказав, що Управління "… з об`єктивних причин позбавлене фактичної можливості виплати коштів …". Управління зазначило, що бюджет Пенсійного фонду України затверджується Кабінетом Міністрів України, кошти Державного бюджету України включаються до бюджету Пенсійного фонду України в обсягах, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік. Виплати здійснюються Управлінням виключно за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством, та інших фінансових можливостей для здійснення виплат Управління не має. Також відповідач повідомив, що бюджет Пенсійного фонду України на 2025 рік не затверджено.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року відповідач виконав не в повному обсязі.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року у прийнятті звіту про виконання судового рішення ГУПФ України в Миколаївській області відмовлено.

Звільнено керівника ГУПФ України в Миколаївській області від сплати штрафу, передбаченого ч.3 ст. 382-3 КАС України.

Змінено спосіб і порядок виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року у справі №400/8885/24 в частині зобов`язання ГУПФ України в Миколаївській області виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасністю пенсійних виплат за період з 01 вересня 2017 року до 31 грудня 2017 року шляхом стягнення з ГУПФ України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасністю пенсійних виплат за період з 01 вересня 2017 року до 31 грудня 2017 року в сумі 3 632,69 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 (в частині звільнення від штрафу керівника ГУПФ України в Миколаївській області) ставиться питання про скасування судового рішення (ухвала Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року) в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що всупереч фактичним обставинам, наведених ним в запереченнях від 03 вересня 2025 року, а також підтверджених в судовому засіданні, судом при винесені ухвали від 30 вересня 2025 року було проігноровано та не враховано беззаперечний факт того, що керівником ГУПФ України в Миколаївській області не було вжито взагалі ніяких заходів по виконанню рішення суду в частині виплати нарахованих коштів в сумі 3 632,69 грн.

Крім того, апелянт зазначає, що судом першої інстанції було зроблено необґрунтований висновок з приводу того, що бюджет Пенсійного фонду України затверджено Кабінетом Міністрів України лише 17 вересня 2025 року, є підставою для звільнення керівника суб`єкта владних повноважень від сплати штрафу. З таким висновком суду першої інстанції він категорично не згоден, так як ГУПФ України в Миколаївській області жодних доказів хоча би намагання виконати рішення суду в частині виплати коштів до звіту боржника не надав, а його твердження про відсутність фінансування не підтверджено належними та допустимими доказами. Враховуючи вищенаведені аргументи, можна зробити очевидний та беззаперечний висновок, що судом першої інстанції при винесені ухвали від 30 вересня 2025 року у справі №400/8885/24 всупереч ст. 7 КАС України незаконно та необґрунтовано надано перевагу нечинним нормам Постанови Правління Пенсійного фонду України від 26 вересня 2018 року №20-1 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 жовтня 2018 року за №1189/32641 "Про затвердження Порядку ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою" (далі Порядок №20-1) на противагу чинним нормам Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ та Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" №2050-ІІІ.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 (в частині звільнення від штрафу керівника ГУПФ України в Миколаївській області), перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що бюджет Пенсійного фонду України було затверджено Кабінетом Міністрів України лише 17 вересня 2025 року, і до цього часу відповідач об`єктивно не мав можливості повідомити у звіті орієнтовні строки виконання Рішення та їх обґрунтування, визначитися щодо заходів, які ним мають бути вжиті для усунення обставин, що ускладнюють виконання, є підставою для звільнення керівника суб`єкта владних повноважень від сплати штрафу. На підставі ч.3 ст. 382-2 КАС України суд за власною ініціативи розглянув питання про зміну способу і порядку виконання Рішення. Зміна способу і порядку виконання судового рішення, згідно із вказаною нормою, є альтернативою встановлення судом нового строку подання звіту.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77, 370, 382-1, 382-2, 382-3, КАС України.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Згідно ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

У ч.ч.1-5, 11 ст. 382-3 КАС України закріплено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами ч.5 ст. 382-1 цього Кодексу.

Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.

Відповідно ч.3 ст. 382-3 КАС України у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Половина суми штрафу стягується на користь заявника, інша половина до Державного бюджету України.

Суд за клопотанням суб`єкта владних повноважень може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, що підтверджують здійснення керівником такого суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання судового рішення та які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.

Якщо судове рішення стосується здійснення виплат (пенсійних, соціальних тощо), суд може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, які підтверджують відсутність бюджетних асигнувань у суб`єкта владних повноважень та вжиття його керівником всіх необхідних заходів для встановлення таких бюджетних асигнувань, які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними (абз.2 ч.5 ст. 382-3 КАС України).

Якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.

Як вбачається з висновку суду першої інстанції, відмовляючи у накладенні штрафу на керівника ГУПФ України в Одеській області, суд послався за змістом саме на норму ст. 382-3 КАС України.

Щодо наявності підстав для накладення на керівника ГУПФ України в Миколаївській області штрафу за тривале невиконання рішення суду по цій справі, колегія суддів зазначає наступне.

З аналізу ст.382-3 КАС вбачається, що у разі відмови у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення, додатково до встановлення нового строку для подання звіту, суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф.

Разом з тим, колегія суддів акцентує увагу на тому, що відповідно до абз.1 ч.5 ст. 382-3 КАС України суд за клопотанням суб`єкта владних повноважень може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, що підтверджують здійснення керівником такого суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання судового рішення та які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.

Відповідно абз.2 ч.5 ст. 382-3 КАС України якщо судове рішення стосується здійснення виплат (пенсійних, соціальних тощо), суд може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, які підтверджують відсутність бюджетних асигнувань у суб`єкта владних повноважень та вжиття його керівником всіх необхідних заходів для встановлення таких бюджетних асигнувань, які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.

З вищевикладеного вбачається, що КАС України передбачає, що у разі вжиття суб`єктом владних повноважень усіх можливих заходів для виконання рішення суду, яке стосується пенсійних виплат, штраф на керівника суб`єкта владних повноважень може не накладатися.

Як вбачається зі звіту про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року зазначено, що бюджет Фонду затверджується Кабінетом Міністрів України. Кошти Державного бюджету України включаються до бюджету Пенсійного фонду України в обсягах, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік. Отже, у ГУПФ України в Миколаївській області відсутня можливість самостійно формувати бюджет та виділяти кошти із державного бюджету. Тобто, виплати пенсій здійснюються відповідачем виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей для здійснення виплат, крім зазначених, ГУПФ України в Миколаївській області не має. На сьогодні було проведено виплату за рішеннями суду, що набрали законної сили 19 листопада 2020 року. Рішення суду від 06 січня 2025 року за позовом ОСОБА_1 набрало законної сили 01 липня 2025 року, тобто після 19 листопада 2020 року. З наведеного вбачається, що на сьогодні черговість виплати коштів по вищезазначеному рішенню суду не настала. Кошти на виплату заборгованості по ОСОБА_1 не виділялись.

Крім того, ГУПФ України в Миколаївській області надано розрахунок на доплату (виплату, утримання) пенсії у розмірі 3 632,69 грн. та розрахунок компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати донарахованої за період з 01 вересня 2017 року по 31 грудня 2017 року відповідно до Закону №2050-ІІІ ОСОБА_1 (а.с.103-103зв.).

З огляду на перелічені вище обставини та виходячи з того, що ГУПФ України в Миколаївській області здійснюються заходи щодо виділення коштів з Державного бюджету, необхідно дійти висновку, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про звільнення керівника ГУПФ України в Миколаївській області від сплати штрафу, передбаченого ч.3 ст. 382-3 КАС України.

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків суду першої інстанції не спростовують, тоді як факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні справи.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судові витрати під час вирішення спірного питання відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.2 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 04 грудня 2025 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.