Справа № 646/12991/24
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 р.Справа № 646/12991/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Ральченка І.М. , Чалого І.С. ,

за участю секретаря судового засідання Кіт Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Основ`янського районного суду міста Харкова від 17.10.2025, головуючий суддя І інстанції: Глоба М.М., повний текст складено 17.10.25 по справі № 646/12991/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області

про визнання протиправним дій щодо зупинки транспортного засобу

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якій просить: визнати протиправними дії інспектора ВРПП Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції Богун Данила Юрійовича щодо зупинення транспортного засобу ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , яке мало місце 13.09.2024 о 17 год. 10 хв. за адресою: Харківська область, місто Куп`янськ, площа Стадіонна, буд. 3; стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати.

Рішенням Основ`янського районного суду міста Харкова від 17.10.2025 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправним дій щодо зупинки транспортного засобу відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення Основ`янського районного суду міста Харкова від 17.10.2025 та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що позивач у адміністративному позові оскаржує саме протиправні дії суб`єкта владних повноважень, щодо протиправної зупинки транспортного засобу в порушення вимог ст.35 Закону України «Про національну поліцію». Наслідком протиправної зупинки керованого позивачем транспортного засобу є виявлення у послідуючому у позивача порушень правил дорожнього руху України. Вказує, що законодавець у ст.35 Закону України «Про національну поліцію» передбачив вичерпний перелік підстав для зупинки транспортного засобу, та поклав на поліцейського суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо повідомлення водія про конкретну причину зупинки з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті. Вимоги цієї статті суб`єктом владних повноважень порушені і, як наслідок, дії суб`єкта владних повноважень щодо безпідставної зупинки керованого позивачем автомобіля ВАЗ є протиправними.

Головне управління Національної поліції в Харківській області подало до суду відзив на апеляційну скаргу позивача, вважає доводи та обґрунтування апеляційної скарги помилковими та безпідставними, рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Основ`янського районного суду міста Харкова від 17.10.2025 залишити без змін. Зазначає, що з дослідженого під час судового розгляду відеозапису чітко вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції у вечірню пору доби, і на цьому ж відеозаписі зафіксовано, що водій рухався на автомобілі марки «ВАЗ 2101» з реєстраційним номером НОМЕР_1 без пристебнутого паска безпеки. Ця обставина підтверджена об`єктивним технічним засобом фіксації, не спростована позивачем та однозначно свідчить про наявність ознак порушення Правил дорожнього руху, що відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» є законною та достатньою підставою для зупинки транспортного засобу. Наголошує, що суд першої інстанції цілком обґрунтовано визнав дії працівників поліції правомірними, а доводи позивача - необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст.268 КАС України у справах, визначених, зокрема ст. 286 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

ОСОБА_1 та Головне управління Національної поліції в Харківській області отримали копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду, судову повістку та апеляційну скаргу, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронних листів.

Представник позивача в судовому засіданні підтримував доводи апеляційної скарги позивача, просив суд задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги позивача, просив суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 13.09.2024 о 17 год. 10 хв. інспектором ВРПП Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції Богуном Д.Ю. в м. Куп`янськ, пл. Стадіонна, зупинено транспортний засіб марки «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 » під керуванням ОСОБА_1

13.09.2024 о 17 год. 18 хв. інспектором ВРПП Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції Богуном Д.Ю. відносно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ББА №108943, відповідно до якої останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн 00 коп.

Відповідно до змісту вказаної постанови, ОСОБА_1 13.09.2024 о 17 год. 10 хв. в м. Куп`янськ, пл. Стадіонна, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2101» з реєстраційним номером НОМЕР_1 з не пристебнутим паском безпеки, чим порушив п.п. 2.3 «в» ПДР України керування водієм тз з непристебнутим паском безпеки.

Крім того, 13.09.2024 о 17 год. 25 хв. інспектором ВРПП Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції Богуном Д.Ю. відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 839004 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із діями інспектора ВРПП Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції Богун Д.Ю. щодо зупинення транспортного засобу марки «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 » під керуванням ОСОБА_1 , позивач ініціював даний спір.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з наявності законних підстав у працівника поліції для зупинки транспортного засобу під керуванням позивача. Також, суд першої інстанції зауважив, що зупинка транспортного засобу поліцейськими - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та можуть бути предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову, з огляду на наступне.

Частиною 1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту КАС України) визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 ч.1 ст.4 КАС України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно з п.2 ч.1 ст.4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Пунктом 7 ч.1 ст.4 КАС України передбачено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно з п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних та юридичних осіб з органом державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), органом місцевого самоврядування, їх посадовою чи службовою особою, іншим суб`єктом при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій або наданні адміністративних послуг.

У випадку, якщо суб`єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб`єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Розгляду адміністративним судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 21.03.2018 у справі №563/233/16-ц, від 03.10.2018 у справі №820/4149/17, від 17.10.2018 у справі №380/624/16-ц, постанові Верховного Суду від 12.08.2020 у справі №441/343/16-ц.

Неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду в питаннях визначення юрисдикції спору (зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №823/2042/16, від 29.05.2019 у справі №826/9341/17, від 18.09.2019 у справі №810/3711/18, від 18.12.2019 у справі №826/13961/17 та ін.).

Так, зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що позивач виражає незгоду з діями інспектора ВРПП Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції Богун Данила Юрійовича щодо зупинення транспортного засобу ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , яке мало місце 13.09.2024 о 17 год. 10 хв. за адресою: Харківська область, місто Куп`янськ, площа Стадіонна, буд. 3, у зв`язку з чим просить суд визнати вказані дії інспектора протиправними.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Поліцейський захід - це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень (ч.1 ст.29 Закону України «Про Національну поліцію»).

Поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом (ч.1 ст.30 Закону України «Про Національну поліцію»).

Статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію», визначено, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи: перевірка документів особи; опитування особи; поверхнева перевірка і огляд; зупинення транспортного засобу; вимога залишити місце і обмеження доступу до визначеної території; обмеження пересування особи, транспортного засобу або фактичного володіння річчю; проникнення до житла чи іншого володіння особи; перевірка дотримання вимог дозвільної системи органів внутрішніх справ; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису; перевірка дотримання обмежень, установлених законом стосовно осіб, які перебувають під адміністративним наглядом, та інших категорій осіб; поліцейське піклування.

Під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи.

Положеннями ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Поліцейський зобов`язаний зупиняти транспортні засоби у разі: якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені митними органами відповідно до Митного кодексу України, а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування, використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, розкомплектування чи передачу у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб, який зареєстрований в іншій країні, не зареєстрований в Україні у встановлені законодавством строки чи перебуває на території України з порушенням строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, чи використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, чи переданий у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

У спірному випадку позивач фактично оскаржує вчинені дії суб`єкта владних повноважень у справі про адміністративне правопорушення, що виразилися у зупинці транспортного засобу.

Однак, такі дії інспектора щодо зупинки транспортного засобу є процесуальними діями суб`єкта владних повноважень, спрямованими на фіксацію та розгляд справи про адміністративне правопорушення та в силу приписів ст.ст. 251, 252 КУпАП, є предметом оцінки при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності та правильність вчинення таких дій перевіряється при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Тобто, зупиняючи транспортний засіб марки «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_1 , відповідач здійснював не публічно-владні управлінські функції, а процесуальні дії, які підлягають оцінюванню на відповідність їх закону лише в контексті вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності під час провадження у справах про адміністративні правопорушення, в ході якого перевіряється законність та обґрунтованість вжитих заходів, дотримання порядку їх проведення.

В сукупності оцінка таких дій є одним з критеріїв законності притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оскільки зазначений спір не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, заявлені позивачем вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

При цьому, колегія суддів зазначає, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Пунктом 1 ч.1 ст.238 КАС України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, провадження у даній справі підлягає закриттю з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.238 КАС України у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, що безпідставно не враховано судом першої інстанції.

Інші доводи і заперечення сторін по справі, з урахуванням наведеного, на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За правилами ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Згідно з ч.1 ст.319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, внаслідок чого рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі. Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Основ`янського районного суду міста Харкова від 17.10.2025 по справі № 646/12991/24 скасувати.

Провадження у справі №646/12991/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправним дій щодо зупинки транспортного засобу - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) І.М. Ральченко І.С. Чалий
Повний текст постанови складено 08.12.2025 року