Справа № 560/15558/25
Суддя: Фелонюк Д.Л.
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

08 грудня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Фелонюк Д.Л. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до Департаменту соціального захисту населення Кам`янець-Подільської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до Департаменту соціального захисту населення Кам`янець-Подільської міської ради, в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у наданні статусу ВПО її малолітній дитині - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка викладена у листі від 01.08.2025 року № 536809-15;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 29 липня 2025 року про взяття на облік ВПО своєї малолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 29 липня 2025 року про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам відносно своєї малолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам відносно своєї малолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з дати звернення, тобто з 29 липня 2025 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 отримала довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Нею та її чоловіком усиновлено ОСОБА_2 , щодо якого надалі внесено відомості до актового запису про народження та зазначено: прізвище - « ОСОБА_2 » (замість « ОСОБА_2 »), по батькові - « ОСОБА_7 » (замість « ОСОБА_2 »), місце народження «Україна, Харківська область, місто Харків» (замість «Україна, Хмельницька область, Кам`янець-Подільський район, місто Кам`янець-Подільський»). Це зумовило звернення ОСОБА_1 до відповідача з заявами про взяття на облік ВПО ОСОБА_2 та надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам для малолітнього сина. Проте, відповідач протиправно у листі відмовив у встановленні статусу ВПО малолітній дитині з посиланням на те, що в законодавстві визначено поняття надання статусу дитині, яка народилася у ВПО, а малолітній ОСОБА_2 усиновлений відповідно до рішення суду. Вважає, що усиновлена дитина прирівнюється до кровної і пожиттєво має всі права дитини за народженням, а усиновлені - всі права рідних батьків.

Відповідач правом подати відзив не скористався, а тому, відповідно до вимог частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе вирішити справу за наявними у ній матеріалами.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.09.2025 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.09.2025 відкрито провадження у справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

У довідці про реєстрацію місця проживання особи від 24.06.2021 №02-08636-2021 зазначено, що місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою від 02.02.2024 №6821- зареєстроване місцем проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , а фактичне місцем проживання / перебування: АДРЕСА_2 .

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади адреса місця проживання ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 .

Між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 04.08.2018 зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14.04.2025 у справі №686/9910/25 ухвалено провести усиновлення ОСОБА_3 та ОСОБА_1 малолітнього ОСОБА_2 . Органу державної реєстрації актів цивільного стану внести відповідні зміни до актового запису про народження малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зроблений 22 січня 2025 року Кам`янець-Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за № 43, а саме: вказати прізвище дитини « ОСОБА_2 » замість « ОСОБА_2 », по батькові вказати « ОСОБА_7 » замість « ОСОБА_2 », місце народження вказати «Україна, Харківська область, місто Харків» замість «Україна, Хмельницька область, Кам`янець-Подільський район, місто Кам`янець-Подільський»; ОСОБА_3 та ОСОБА_1 записати батьком та матір`ю дитини, виключивши з актового запису про народження дитини відомості про попередніх батьків.

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 28.05.2025 Кам`янець-Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Україна, Харківська область, місто Харків.

За результатами розгляду надісланих поштою заяв ОСОБА_1 від 29.07.2025 щодо надання статусу внутрішньо переміщеної особи дитині ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, Департамент соціального захисту населення Кам`янець-Подільської міської ради листом від 01.08.2025 №536809-15 повідомив, з посиланням на пункт 6 абзац 5 постанови Кабінету Міністрів України №509 від 01.10.2014, що в законодавстві визначено поняття надання статусу дитині, яка народилася у внутрішньо переміщеної особи, а малолітній Микита усиновлений відповідно до рішення суду №686/9910/25 від 14.04.2025, а тому, немає підстав для надання статусу ВПО дитині ОСОБА_2 . Додатково повідомлено, що для отримання довідки ВПО та призначення допомоги на проживання повнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто або за наявності технічної можливості заява може подаватися також через Єдиний державний вебпортал електронних послуг (Портал Дія).

ОСОБА_1 , вважаючи порушеними права малолітнього ОСОБА_2 , звернулася в суд з позовом.

IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до статті 1 Закону України від 20.10.2014 №1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон №1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону №1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Кожна дитина, у тому числі яка прибула без супроводження батьків, інших законних представників, отримує довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до частини 4 статті 4 Закону №1706-VII підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Приписами частини 3 статті 4 Закону №1706-VII визначено, що для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України з урахуванням вимог Закону України "Про адміністративну процедуру".

Згідно з частиною 4 статті 4 Закону №1706-VII заява подається внутрішньо переміщеною особою, у тому числі неповнолітніми дітьми, особисто, а малолітніми дітьми, недієздатними особами або особами, дієздатність яких обмежено, - через законного представника (далі - заявник).

Разом із заявою заявник подає документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, або свідоцтво про народження дитини (частина 7 статті 4 Закону №1706-VII).

Пунктом 2 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №509 (далі - Порядок №509), встановлено що для отримання довідки повнолітня або неповнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто, а малолітня дитина, недієздатна особа або особа, дієздатність якої обмежена, - через законного представника із заявою про взяття на облік за формою згідно додатком 1 до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи).

Заява про взяття на облік та включення до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб інформації про внутрішньо переміщену особу за наявності технічної можливості може подаватися також через Єдиний державний вебпортал електронних послуг (далі - Портал Дія).

Суд зазначає, що в листі відповідача від 01.08.2025 №536809-15 лише зазначено про можливість звернення для отримання довідки ВПО та призначення допомоги на проживання особисто або за наявності технічної можливості через Єдиний державний вебпортал електронних послуг (Портал Дія). При цьому, не вказано про подання заяв від 29.07.2025 з порушенням законодавчо встановленого способу їх подання.

Відповідно до абзацу 5 пункту 6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №509 (далі - Порядок №509), довідку отримує кожна дитина, в тому числі та, що прибула без супроводження батьків, законного представника, а також дитина, яка народилася у внутрішньо переміщеної особи, що перемістилася з територій, на яких ведуться бойові дії, або з тимчасово окупованих Російською Федерацією територій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Мінрозвитку, щодо яких не визначено дати завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації Російською Федерацією, а також у дітей, у яких внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, знищене або пошкоджене (до ступеня непридатного для проживання) житлове приміщення. У довідці та в заяві про взяття на облік дитини, яка народилась у внутрішньо переміщеної особи, зазначається остання адреса задекларованого/зареєстрованого місця проживання батьків (одного з батьків).

Зі змісту наведеного слідує, що Порядок №509 прямо передбачає отримання статусу внутрішньо переміщеної особи дитиною, яка народилася у внутрішньо переміщеної особи і яка не проживала в зоні АТО та на тимчасово окупованій території.

Згідно з частиною 4 статті 3 Сімейного кодексу України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Статтею 207 Сімейного кодексу України встановлено, що усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.

Відповідно до частин 1, 3, 4, 5 статті 232 Сімейного кодексу України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. З моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків.

З урахування наведеного, суд дійшов висновку, що дитина, народжена внутрішньо переміщеною особою, прирівняна в правах з дитиною, яка усиновлена внутрішньо переміщеною особою. При цьому походження усиновленої дитини не має значення для визначення її статусу як внутрішньо переміщеної особи, оскільки вона має такі ж самі права, як і дитина, народжена в сім`ї осіб, які мають статус внутрішньо переміщеної особи.

Згідно з пунктом 1 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №332 (далі - Порядок №332), цей Порядок визначає механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - допомога). Допомога призначається для забезпечення соціальної підтримки внутрішньо переміщених осіб із числа незахищених верств населення та стимулювання до працевлаштування внутрішньо переміщених осіб працездатного віку.

Відповідно до пункту 3 Порядку №332 з 1 листопада 2023 р. допомога призначається на шість місяців на сім`ю, яка вперше звернулася за призначенням допомоги, та виплачується щомісяця одному з членів сім`ї (далі - уповноважена особа) у такому розмірі: для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень.

Допомога призначається на кожного члена сім`ї (далі - отримувач), відомості про якого включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Допомога призначається за повний місяць, у якому уповноважена особа звернулася за її наданням, незалежно від дати такого звернення.

До складу сім`ї уповноваженої особи включаються (незалежно від наявності відомостей щодо включення їх до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб) чоловік, дружина, діти, прийомні діти, діти, які виховуються батьками-вихователями в дитячих будинках сімейного типу, усиновлені діти, діти, над якими встановлено опіку або піклування, а також діти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти (зокрема у період між завершенням навчання в одному із зазначених закладів освіти і вступом до іншого закладу або в період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем і продовженням навчання за іншим рівнем за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців) до досягнення 23 років і не мають власних сімей; діти з інвалідністю після досягнення ними 18-річного віку до визнання їх особами з інвалідністю з дитинства I та II групи; не перебувають в шлюбі повнолітні діти; визнані особами з інвалідністю з дитинства I та II групи або особами з інвалідністю I групи, які проживають разом з батьками; непрацездатні батьки чоловіка та дружини, які проживають разом з ними і перебувають на їх утриманні у зв`язку з відсутністю власних доходів; особа, яка проживає разом з одинокою особою з інвалідністю I групи та доглядає за нею; жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі, але проживають однією сім`єю і мають спільних дітей, та/або особи, які встановили у судовому порядку факт проживання однією сім`єю.

Пунктом 4 Порядку №332 визначено, що для призначення допомоги внутрішньо переміщена особа або уповноважена особа подає заяву про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам за формою згідно з додатком 5 (далі - заява). Така заява подається органу Пенсійного фонду України або уповноваженій особі виконавчого органу сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі утворення) ради (далі - посадова особа виконавчого органу) або адміністратору центру надання адміністративних послуг за місцем взяття на облік внутрішньо переміщеної особи із використанням функціоналу Єдиної інформаційної системи соціальної сфери (за технічної можливості) та електронних систем Мінсоцполітики.

За технічної можливості заява може подаватися в електронній формі у разі наявності реєстраційного номера облікової картки платника податків засобами Єдиного державного вебпотралу електронних послуг (далі - Портал Дія), зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія), у довільній формі, придатній для сприйняття її змісту, відповідно до пункту 20-1 цього Порядку.

Згідно з пунктом 5 Порядку №332 допомога також призначається дитині, яка народилася у внутрішньо переміщеної особи, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Зі змісту викладених норм слідує, що допомога призначається на кожного члена сім`ї, відомості про якого включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, а до складу сім`ї уповноваженої особи включаються, зокрема, усиновлені діти.

Нормами Порядку №509 та Закону №1706-VII визначено прийняття рішення про видачу заявнику довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або про відмову у видачі довідки з обов`язковим зазначенням підстави відмови, строків і порядку оскарження, яке підписується керівником цього органу.

Суд зазначає, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень має місце у тому випадку, коли в межах повноважень суб`єкта владних повноважень існує обов`язок вчинити конкретні дії, але він не виконаний.

У постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №342/158/17 зазначено, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

За результатами розгляду заяв від 29.07.2025 відповідач рішення не прийняв. При цьому, лист від 01.08.2025 №536809-15 не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України. Крім того, у цьому листі не зазначено про результат розгляду заяви щодо надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Оскільки відповідач належним чином не розглянув заяви від 29.07.2025, подані ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , та не прийняв будь-яке рішення, яке б породжувало для позивача юридичні наслідки, то порушення заявленого права позивача допущене відповідачем саме бездіяльністю щодо розгляду заяв по суті.

З урахуванням викладеного, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача розглянути заяви від 29.07.2025, подані ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , щодо надання статусу внутрішньо переміщеної особи та щодо надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, прийняти рішення по суті питань відповідно до наданих повноважень з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, заява 4909/04, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Предметом позову є одна вимога немайнового характеру, яка хоч і задоволена частково, але розмір компенсації за сплачений судовий збір суд визначає, виходячи з кількості (а не з розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог. Такий механізм розподілу витрат зі сплати судового збору застосовано Верховним Судом у рішенні від 16.06.2020 у справі №620/1116/20.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року - 3028 гривні.

Згідно з частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже, належний до сплати розмір судового збору за подання позовної заяви у цій справі становив 968,96 грн. При цьому, позивач сплатив 1211,20 грн судового збору.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 968,96 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Суд роз`яснює позивачу право подати клопотання про повернення судового збору в розмірі 242,24 грн (1211,20 грн - 968,96 грн).

Інші докази документально підтверджених судових витрат, понесених позивачем, у матеріалах справи відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту соціального захисту населення Кам`янець-Подільської міської ради щодо розгляду заяв від 29.07.2025, поданих ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 .

Зобов`язати Департамент соціального захисту населення Кам`янець-Подільської міської ради розглянути заяви від 29.07.2025, подані ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , щодо надання статусу внутрішньо переміщеної особи та щодо надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, прийняти рішення по суті питань відповідно до наданих повноважень з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту соціального захисту населення Кам`янець-Подільської міської ради.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 )
Відповідач:Департамент соціального захисту населення Кам`янець-Подільської міської ради (вул. Шевченка 26, м. Кам`янець-Подільський, Хмельницька обл., 32302 , код ЄДРПОУ - 03198570)

Головуючий суддя Д.Л. Фелонюк