Справа № 500/5716/25
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/5716/25

05 грудня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу від 21 року на підставі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач не погодився з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, вважає його протиправним та таким, що порушує його право на соціальний захист, а тому змушений звернутися до суду із зазначеним позовом.

Ухвалою суду від 07.10.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач своїм правом не скористався та відзиву до суду не подав.

Частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи не надходило.

На підставі статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судовий розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 24.06.2025 року, подана заява до Головного управління ПФУ в Тернопільській області про призначення пенсії та надані наступні документи: паспорт ОСОБА_1 ; картка ФОП; три трудових книжки виданих на його ім`я; рішення Господарського суду Тернопільської області № 10/Б-77 від 03.02.2003 р; Рішення № 4 від 02.01.2000 ПМП"Асторія"; наказ №1 від 01.07.1992 ПМП "Асторія"; довідка ДКПВІ "Тернопільагропроект"; довідка про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000; диплом про навчання; диплом спеціаліста про навчання; довідка з ДПІ про облік як суб`єкта підприємницької діяльності; довідка про зміну назви організації; військовий квиток; анкета опитування.

Заява згідно принципу екстериторіальності засобами програмного забезпечення та надані нею документи була розподілена на Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області. За результатами розгляду заяви від 24.06.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Рівненській області було прийнято рішення від 02.07.2025 №41 про відмову в призначенні пенсії.

02.07.2025 надійшло рішення Головного управління ПФУ в Тернопільській області про відмову у призначенні пенсії від 02.07.2025 №41.

Відповідно наданих документів до страхового стажу за даними довідки № 7716/6/19- 00-24-04/12429 від 25.05.2021, витягу з ЄРС для ФОП не зараховані періоди здійснення підприємницької діяльності з 29.09.1997 по 30.09.2001, з 01.04.2002 по 30.06.2002, з 01.01.2004 по 31.03.2011, з 01.04.2011 по 31.12.2013, з 01.01.2014 по 27.12.2016, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

До страхового стажу за даними диплому НОМЕР_1 не зарахований період навчання, оскільки необхідно надати додаток до диплому із зазначенням періоду та форми навчання.

До страхового стажу за даними трудової книжки НОМЕР_2 не зараховані періоди роботи:

- з 01.07.1992 по 03.01.2000, оскільки в записі про звільнення відсутня підстава звільнення, підпис та посада відповідальної особи. Зарахувати до страхового стажу зазначений період роботи неможливо після надання акту зустрічної перевірки, оскільки в уточнювальній довідці № 11 від 01.06.2021 суперечать даним реєстру індивідуальних відомостей про застраховану особу, де заявник працює в ПП Торговий дім «Княжий град» з січня 1999 р, а згідно довідки ПМП «Асторія» було реорганізовано в ПП Торговий дім «Княжий град» з 04.01.2000 р.

- з 04.01.2000 по 28.07.2001 оскільки в записі про звільнення відсутні підпис та посада відповідальної особи, а згідно довідки № 11 від 01.06.2021 не зарахований до страхового стажу зазначений період, оскільки в довідці відсутня інформація про звільнення. Періоди роботи починаючи з 01.08.1999 зараховані на підставі даних реєстру індивідуальних відомостей про застраховану особу;

- з 30.07.2001 по 28.09.2001 року оскільки в записі про звільнення відсутня посада та підпис відповідальної особи та за вказаний період відсутні відомості в реєстрі індивідуальних відомостей про застраховану особу.

До страхового стажу за даними трудової книжки НОМЕР_3 не зараховано період роботи з 06.11.2003 по 20.03.2007, оскільки за вказаний період відсутні відомості в реєстрі індивідуальних відомостей про застраховану особу.

Таким чином відмовлено в призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу від 21 року на підставі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Не погодившись з таким рішенням суб`єкта владних повноважень позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Умови, порядок нарахування та розмір пенсій визначаються, зокрема, законами України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ та "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058 (далі - Закон №1058-IV), які є чинними на час виникнення спірних відносин.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 01.01.2024 до 31.12.2024 - не менше 31 років.

Згідно з ч.1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).

До набрання чинності Закону №1058-IV питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій регулювалися Законом №1788-XII.

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1(із подальшими змінами та доповненнями) (далі Порядок № 22-1) передбачено, що з 01.04.2021 органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунку пенсій в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер.

До 01.01.2004 порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ(надалі - Закон № 1788-XII).

За приписами статті 62 Закону № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Аналогічне положення закріплено у пункті 1 Порядку № 637 та статті 48 Кодексу законів про працю України.

Пунктом 1 Порядку № 637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. І лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Приписами абз.1 п.3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Натомість, необхідність подання додаткових документів для підтвердження стажу роботи виникає у випадках відсутності відомостей про нього у трудовій книжці та/або у разі коли в трудовій книжці є записи з виправленнями або недостовірні чи неточні записи про періоди роботи на підприємствах, в установах, організаціях або їх правонаступниках, розташованих на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях.

Лише за відсутності трудової книжки або відсутності записів у ній, наявності неправильних чи неточних записів у трудовій книжці відповідач вправі вимагати від заявника подання додаткових документів на підтвердження страхового стажу.

Згідно даних трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_2 дата заповнення 01.07.1992 р зазначено:

- 01.07.1992 позивач прийнятий на роботу на посаду директора ПМП «Асторія» та 03.01.2000 року звільнений у зв`язку із реорганізацією. Тобто, чітко зазначено підставу, а саме реорганізація. Даний запис містить відбиток круглої печатки підприємства.

- 04.01.2000 позивач прийнятий на посаду генерального директора ТД «Княжий град» та 28.07.2001 року звільнений за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП. Містить дані відповідальної особи ПП ОСОБА_2 , зазначено наказ №7 від 27.07.2001 р, містить підпис та відбиток круглої печатки підприємства.

- 30.07.2001 позивач прийнятий на посаду фінансового директора згідно наказу №4 від 30.07.2001 року та 28.09.2001 року звільнений з роботи за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП відповідно до наказу № 5 від 27.09.2001 р. Даний запис містить прізвище ОСОБА_3 виконаний кульковою ручкою та відбиток круглої печатки Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 .

Суд вважає, що вказаний період містить чіткі записи про трудову діяльність позивача, виконано без перекреслень, виправлень, у чіткій послідовності та відповідності дати, які завірені печаткою роботодавця, з посиланням на накази роботодавця, а відтак заповнені відповідно до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993 року та Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 «Про трудові книжки працівників» № 301.

Проте, відповідач не зарахував до страхового стажу позивача зазначений період.

У даному випадку, органи Пенсійного фонду, переслідуючи в цілому законну мету попередження зловживання громадянами своїми правами та запобігання необґрунтованому призначенню пенсії, при виконанні своїх повноважень повинні діяти обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та пропорційно, як це передбачено частиною другою статті 2 КАС України, з тим, щоб не створювати штучних і явно необґрунтованих перешкод для реалізації громадянами їх прав.

Отже, трудовою книжкою позивача підтверджено спірні періоди роботи з 01.07.1992 по 03.01.2000, з 04.01.2000 по 28.07.2001 та з 30.07.2001 по 28.09.2001, однак відповідач безпідставно відмовив у призначенні пенсії.

Щодо спірного періоду з 01.07.1992 по 03.01.2000 та посилань відповідача на те, що в записі про звільнення відсутня підстава звільнення, підпис та посада відповідальної особи. То з даних наданої відповідачу трудової книжки НОМЕР_2 виданої на ім`я позивача, чітко зазначено підставу звільнення, а саме реорганізація. Даний запис містить відбиток круглої печатки підприємства. А тому відмова відповідача у зарахуванні спірного періоду до страхового стажу є неправомірною.

Крім того роботу на посаді директора ПМП «Асторія» підтверджує долучений наказ №1 від 01.07.1992, рішення ПМП "Асторія" про реорганізацію та звільнення, довідка №22-192 про включення до єдиного державного реєстру підприємств та організацій України де зазначено керівником саме ОСОБА_1 , листом Управління ПФУ в м.Тернопіль від 03.10.2002 №5467 в якому зазначено, що жодної заборгованості ПМП «Асторія» перед пенсійним фондом не має.

Щодо того, що ніби то в уточнювальній довідці № 11 від 01.06.2021 суперечать даним реєстру індивідуальних відомостей про застраховану особу, де заявник працює в ПП Торговий дім «Княжий град» з січня 1999 року, а згідно довідки ПМП «Асторія» було реорганізовано в ПП Торговий дім «Княжий град» з 04.01.2000 року, то згідно довідки воно не було реорганізовано, а лише прийнято рішення №4 від 02.01.2000 про реорганізацію шляхом приєднання до ПП Торговий дім "Княжий град", проте у зв`язку із відкриттям справи про банкрутство відносно ПМП "Асторія" за заявою ДПІ від 25.03.2002 (згідно ухвали Господарського суду від 01.04.2002 у справі №10/Б-77 - відкрито провадження, а 03.02.2003 згідно ухвали Господарського суду від 03.02.2003 зобов`язано орган державної реєстрації ліквідувати ПМП «Асторія» м. Тернопіль пр. Злуки 29 кв. 52, як юридичну особу).

Тому зустрічну перевірку не можливо провести у зв`язку з припиненням ПМП "Асторія", згідно рішення Господарського суду від 03.02.2003р у справі № 10/Б-77.

Уточнюючу довідку І.В. Корженний не подавав згідно переліку документів долучених до заяви, а тому посилання на неї відповідача є безпідставним.

Згідно з п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Відповідно до п. 1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно з п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №677/277/17 обов`язок ведення трудових книжок (заповнення, внесення відповідних записів та їх засвідчення з проставленням печатки підприємства або відділу кадрів, внесення виправлень та/або змін до записів) законодавцем покладено на адміністрацію підприємств (власника або уповноважений ним орган). Крім того, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

За таких обставин вважаю, що позивач не може відповідати за правильність оформлення документів і відповідність дотримання вимог законодавства уповноваженою на те особою, а тому незарахування відповідачем спірних періодів роботи з 01.07.1992 по 03.01.2000, з 04.01.2000 по 28.07.2001 та з 30.07.2001 по 28.09.2001 до страхового стажу для призначення пенсії є протиправним.

Щодо зарахування до стажу роботи період перебування позивача на обліку як ФОП з 29.09.1997 по 30.09.2001 року, з 01.04.2002 по 30.06.2002, з 01.01.2004 по 31.03.2011, з 01.04.2011 по 31.12.2013, з 01.01.2014 по 27.12.2016, то суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 1) пункту 3-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Відповідно до пункту 4 Порядку №637 періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ).

Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 встановлено, що для підтвердження страхового стажу до 01.01.2004 подаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 12.08.1993 № 637, а за період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року довідкою з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.

Таким чином, обов`язковою умовою для зарахування до страхового стажу періоду здійснення особою підприємницької діяльності є сплата страхових внесків (єдиного внеску). При цьому, належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України або наявність спеціального торгового патенту, свідоцтва про сплату єдиного податку, патенту про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян тощо.

Щодо період здійснення підприємницької діяльності з 29.09.1997 до 30.06.2000 можна включити до страхового стажу за наявності довідки про реєстрацію ФОП і перебування на загальній системі оподаткування, про що позивачем було надано відповідачу довідку з ГУ ДПС у Тернопільській обл.

Згідно пункту «б» статті 3 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - № 1788-XII) право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, а саме: особи, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності фізичної особи та виключно її праці, - за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до ч. 3-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Розділ XV доповнено пунктом 3-1 згідно із Законом № 2148-VIII від 03 жовтня 2017 року) до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: 1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2018 року № 793 доповнено пункт 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 № 637, новим абзацом, зокрема: періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Таким чином періоди здійснення підприємницької діяльності з 01.07.2000 до 31.12.2003, відповідно до вищевказаного можливо зарахувати до трудового стажу позивача на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності лише у разі перебування особи на спрощеній системі оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку. Згідно довідки з ГУ ДПС у Тернопільській обл. позивач діяльність здійснював за спрощеною системою обліку та звітності з 01.10.2001 по 31.03.2002, 01.07.2002 по 31.12.2003, отже вони беззаперечно повинні були бути зараховані відповідачем до трудового стажу позивача.

Отже, за вказаними змінами законодавець передбачив зарахування як до трудового так і до страхового стажу фізичних осіб - підприємців періоди провадження ними господарської діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, незалежно від сум сплачених ними страхових внесків (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Отже, позивач з 29.09.1997 по 27.12.2016, зареєстрований як фізична особа- підприємець, номер державної реєстрації № , і перебував на загальній системі оподаткування за період з 29.09.1997 по 30.09.2001, з 01.04.2002 по 30.06.2002, з 01.01.2004 по 31.03.2011, з 01.01.2014 по 27.12.2016, а за спрощеною системою обліку та звітності з 01.10.2001 по 31.03.2002, з 01.07.2002 по 31.12.2003, з 01.04.2011 по 31.12.2013, що підтверджено довідкою ГУ ДПС у Тернопільській області

Із рішення відповідача вбачається, що позивачу не були зараховані в трудовий стаж період здійснення ним підприємницької діяльності з 29.09.1997 по 30.09.2001, з 01.04.2002 по 30.06.2002, з 01.01.2004 по 31.03.2011, з 01.04.2011 по 31.12.2013, з 01.01.2014 по 27.12.2016 через неможливість надання довідки про сплату податків.

Суд вважає, що отримання особою доходу передбачає сплату відповідних податків, при цьому адмініструє сплату податків відповідний податковий орган.

Адміністрування сплати страхових внесків (єдиного внеску) так само покладено на відповідний державний орган. Особа не може нести відповідальність за наповнення Реєстру застрахованих осіб.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі №640/25128/19.

Згідно статті 1 розділу І Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до законів України від 04.07.2013 №404-VII «Про внесення змін до Податкового кодексу України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» та від 04.07.2013 № 406-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи», ДПС України розпочала здійснювати адміністрування єдиного внеску починаючи з 01.10.2013.

Відповідно до покладених завдань, адміністрування збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, який сплачувався роботодавцями у період до 31.12.2003, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, які сплачувались роботодавцями у періоді з 01.01.2004 по 31.12.2010 та єдиного внеску у періоді з 01.01.2011 по 01.10.2013, відноситься до повноважень Пенсійного фонду України.

Враховуючи вищезазначене, надати інформацію щодо сплати страхових внесків ФОП ОСОБА_1 можливо починаючи з 01.10.2013.

Суд звертає увагу на те, що відповідачем не надано суду жодних належних, допустимих та достатніх доказів, які свідчать про те, що позивач у період 29.09.1997 по 30.09.2001, з 01.04.2002 по 30.06.2002, з 01.01.2004 по 31.03.2011, з 01.04.2011 по 31.12.2013, з 01.01.2014 по 27.12.2016 не проводив сплату страхових внесків.

Крім того, жодних доказів про застосування фінансових санкцій до позивача за несплату страхових внесків, відповідачем також суду не надано.

Отже, відповідачем не наведено жодних порушень з боку позивача, які б відповідно до чинного законодавства стали підставою для не зарахування до страхового стажу періодів провадження ним підприємницької діяльності та інших спірних періодів.

Вказане свідчить про необхідність зарахування періодів провадження підприємницької діяльності, за які позивачем сплачено страхові внески, до його страхового стажу.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 КАС України).

Оскільки, позов підлягає до задоволення, то до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 1211.20 грн. згідно квитанції від 02.10.2025.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 02.07.2025 №41 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 періоди здійснення підприємницької діяльності з 29.09.1997 по 30.09.2001, з 01.04.2002 по 30.06.2002, з 01.01.2004 по 31.03.2011, з 01.04.2011 по 31.12.2013, з 01.01.2014 по 27.12.2016.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 період роботи на посаді директора ПМП «Асторія» з 01.07.1992 до 03.01.2000, на посаді генерального директора ТД «Княжий град» з 04.01.2000 до 28.07.2001 на посаді фінансового директора з 30.07.2001 до 28.09.2001, період роботи зазначений у трудовій книжці НОМЕР_3 з 06.11.2003 по 20.03.2007.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.06.2025 про призначення пенсії згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду у даній справі.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області сплачений судовий збір в розмірі 1211 грн (одна тисяча двісті одинадцять) 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 05 грудня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Олександра Борисенка, 7,м. Рівне,Рівненський р-н, Рівненська обл.,33028 код ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076).

Головуючий суддя Подлісна І.М.