Справа № 376/2701/25
Суддя: Батовріна І. Г.
Дата ухвалення: 2025-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2701/25
Провадження № 2-а/376/113/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року Сквирський районний суд Київської області складі:

головуючого судді Батовріної І.Г.,

за участі секретаря судових засідань Гіптенко Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сквира адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

05.09.2025 р. позивач, через свого представника адвоката Проценко О.В., звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , про скасування постанови.

В обґрунтування позову зазначає, що 28.04.2025 р. начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 було винесено постанову № БЦРТЦК/770/25 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в розмірі 17 000,00 грн. за адміністративне правопорушення, що передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Підставою винесення даної постанови є порушення правил військового обліку в особливий період, а саме 28.04.2025 р. не мав при собі військово-облікового документу та не пред?явив його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в особливий період, чим порушив вимоги ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Позивач не погоджується з даним притягненням до адміністративної відповідальності оскільки постанова винесена за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт порушення ним ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Вказує, що 28.04.2025 р. позивач самостійно прибув до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 , на вимогу представника ТЦК показав мобільний додаток Військово-обліковий документ «Резерв+». Відповідно до даного витягу з «Резерв+» ОСОБА_1 виключений з військового обліку відповідно до постанови ВЛК від 26.02.2024 року, оскільки був визнаний непридатним. Також ним було вчасно уточнено дані в мобільному додатку «Резерв+» та сформовано військово-обліковий документ № 7.

Про існування постанови № БЦРТЦК/770/25 від 28.04.2025 р. дізнався із за стосунку «Дія», коли прийшло повідомлення про відкриття виконавчого провадження.

Зазначає, що зі змісту вищевказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 в письмовій формі звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою, відповідно до якої, останній не оспорює вчинене ним адміністративне правопорушення, згоден на притягнення його до адміністративної відповідальності та просить розглядати справу у його відсутність. Вказує, що дана заява була ним написана під тиском посадових осіб.

На підставі вищевикладеного просить визнати протиправною та скасувати постанову № БЦРТЦК/770/25 від 28.04.2025року, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити у зв?язку з відсутністю складу правопорушення. Окрім того просив поновити строк на оскарження постанови.

Ухвалою суду від 05.09.2025 року провадження у вказаній справі відкрито та постановлено здійснювати розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Вказаною ухвалою поновлено строк на оскарження постанови та постановлено витребувати докази у відповідача.

17.10.2025 р. на адресу суду представник відповідача направив відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування вказав, що відповідно до вимог Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни чоловічої статті віком від 18 до 60 років зобов?язані мати при собі військово обліковий документ та пред?являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України. Окрім того позивач написав заяву про те, що він визнає свою вину та не оспорює допущене ним порушення і дає згоду на притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності. Таким чином постанова винесена відповідно до вимог чинного законодавства України.

Одночасно із направленням відзиву представник відповідача виконав вимоги ухвали від 05.09.2025 р. про витребування доказів.

Ухвалою суду від 04.11.202 року витребувано у відповідача докази, а саме матеріали відеофіксації події адміністративного правопорушення вчиненого ОСОБА_1 .

Відповідача отримав вказану ухвалу 18.11.2025 року, що підтверджується відповідним рекомендованим повідомленням (а.с. 57), проте станом на 02.12.2025 року вимоги ухвали не виконані, відеозапис не надано.

У судове засідання позивач та його представник не з?явилися, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав викладених у позові.

У судове засідання представник відповідача не з?явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань про розгляд справи без його участі не подавав.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС Україна неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, враховуючи доводи сторін, дослідивши письмові докази, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, приходить до наступного.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акту чи окремих його положень.

Відповідно до ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Судом встановлено, що 28.04.2025 р. стрільцем помічником гранатометника 3 роти ІНФОРМАЦІЯ_4 солдатом ОСОБА_3 складено акт про відсутність військово-облікового документа (а.с. 47).

Відповідно до вказаного акту ОСОБА_1 не мав при собі військово-облікового документа та не пред?явив його за вимогою.

28.04.2025 р. ОСОБА_1 написав заяву, згідно з якою визнає свою вину в тому, що під час дії в Україні особливого періоду, не мав при собі військово облікового документу та не пред?явив його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Окрім того зазначив, що оскільки визнає свою вину та не оспорює допущене порушення, дає згоду на притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності (а.с. 46).

28.04.2025 р. начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_4 винесена постанова № БЦРТЦК/770/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Накладено штраф у сумі 17000 грн. (а.с. 48).

Відповідно до постанови, о 09:30 год. 28.04.2025 по АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 не мав при собі військово-обліковий документ та не пред?явив його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в особливий період, порушивши вимоги ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. 28.04.2025 ОСОБА_1 в письмовій формі звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою відповідно до якої, останній не оспорює вчинене ним адміністративне правопорушення, згоден на притягнення його до адміністративної відповідальності та просить розглядати справу у його відсутність.

Відповідачем під час розгляду справи було встановлено, що громадянин ОСОБА_1 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 не пред`явив військово-обліковий документ на вимогу уповноваженого представника, про що був складений акт. На момент розгляду справи було встановлено, що громадянин порушив вимоги ч.6 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 № 3543-ХІІ зі змінами.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Статтею 235 КУпАП передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Частина 3 ст. 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, заподіяння майнової шкоди, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Позивачу інкримінується порушення приписів частини 6 статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 № 3543-ХІІ зі змінами.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до ч. 6 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України. Під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Позивач до позову додав витяг з додатку «Резерв +», де вбачається, що ОСОБА_1 уточнив свої дані вчасно. З вказаного витягу вбачається, що він був сформований 29.06.2025 р. о 16:37 год.. У той же час зважаючи на наявну відмітку «Дані уточнено вчасно» суд приходить до висновку, що на момент складення відносно нього постанови № БЦРТЦК/770/25 від 28.04.2025 р. позивач мав військово обліковий документ.

Однак матеріали справи не містять та позивач і його представником не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 пред?являв уповноваженим представникам ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідний витяг з додатку «Резерв+».

Під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

У свою чергу, пунктом 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 року № 3633-IX визначено, що вимоги, зазначені у частині шостій статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», щодо здійснення уповноваженими представниками територіального центру комплектування та соціальної підтримки фото- і відеофіксації процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, застосовуються через три місяці з дня опублікування цього Закону.

Закон № 3633-IX опубліковано офіційному виданні Голос України 17.04.2024 року.

Викладені обставини свідчать про те, що вимоги, зазначені у частині шостій статті 22, щодо здійснення уповноваженими представниками територіального центру комплектування та соціальної підтримки фото- і відеофіксації процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, застосовуються з 17.07.2024 року згідно із Законом № 3633-IX від 11.04.2024 року.

Тобто, станом на 28 квітня 2025 року дату перевірки відповідачем військово-облікового документу у позивача така перевірка мала відбуватися із застосуванням та фіксацією технічними приладами засобів фото- та відеофіксації.

Ухвалою суду від витребувано у відповідача докази, а саме матеріали відеофіксації події адміністративного правопорушення вчиненого ОСОБА_1 .

Відповідача отримав вказану ухвалу 18.11.2025 року, що підтверджується відповідним рекомендованим повідомленням, проте станом на 02.12.2025 року вимоги ухвали не виконані, відеозапис не надано.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У свою чергу відповідач разом з відзивом надав заяву ОСОБА_1 про те, що він визнає свою провину, що не мав при собі військово облікового документу та не пред?явив його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки і просив проводити розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності.

Таким чином відповідач надав належні та допустимі докази на підтвердження правомірності складення відносно ОСОБА_1 постанови № БЦРТЦК/770/25 від 28.04.2025 р..

Відсутність фото-, відеофіксації не свідчить про недостатність підстав для висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Суд зазначає, що за змістом вимог постанови КМУ № 721 від 18.06.2024 електронний військово-обліковий документ, запроваджений у мобільному додатку порталу Дія або Резерв+, має таку ж юридичну силу, як і паперовий. Відсканувавши QR-код, уповноважені органи можуть перевіряти його чинність й отримати усю необхідну інформацію.

Питання щодо форми, в якій оформляється (створюється) та видається військово-обліковий документ, регулюється Порядком оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 559 (далі Постанова 559).

Так, Постановою 559 визначено, що військово-обліковий документ створюється в електронній та/або паперовій формі.

Для формування військово-облікового документу в електронній формі необхідно скористатися засобами: електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста, зокрема з використанням його мобільного додатка; державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони; порталу Дія, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія.

Постанова 559 встановлює, що військово-обліковий документ в електронній формі формується на безоплатній основі за бажанням особи після проходження нею електронної ідентифікації та автентифікації, за умови підключення електронного пристрою до Інтернету та наявності в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про таку особу.

У військово-обліковому документі в електронній формі відображається унікальний електронний ідентифікатор у вигляді двовимірного штрихкоду (QR-код).

QR-код військово-облікового документа містить відомості про військово-обліковий документ в електронній формі, які за допомогою відповідних технічних засобів можна відтворити у формі, придатній для зчитування, зокрема у візуальній.

Військово-обліковий документ в електронній формі є дійсним лише за наявності QR-коду та не може використовуватися без нього.

Пункт 9 Постанови 559 встановлює, що військово-обліковий документ в електронній формі (у тому числі роздрукований) та військово-обліковий документ у паперовій формі мають однакову юридичну силу.

Позивач не довів суду про те, що він мав при собі військово-обліковий документ та пред`явив його на вимогу працівника ТЦК, а отже останній порушив чинне законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Посилання позивача на те, що відповідач мав перевірити дані позивача в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста суд не приймає до уваги.

Так, відповідно до примітки до ст. 210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

У той же час постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності стосується порушення вимог ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме не пред`явлення військово-обліковий документу за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а не невчасного уточнення своїх військово облікових даних.

Доказів пред`явлення військово-обліковий документ у паперовій чи електронній формі 28.04.2025 року ОСОБА_1 до суду не надав, що свідчить про порушення позивачем законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію під час особливого періоду, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Разом з тим, можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника не звільняє позивача (військовозобов`язаного) від обов`язку мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника ІНФОРМАЦІЯ_4 або поліцейського.

Судом відхиляються доводи позивача про те, що заява про визнання вини була написана ним під тиском з боку працівників ІНФОРМАЦІЯ_4 , як такі, що не підтвердженні належними і достатніми доказами.

Відповідно до ст.ст.9, 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 242КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, постановою Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 760/2846/17 зроблено висновок, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Крім того, статтею 160КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначаються, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростували наявність в його діяннях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Натомість відповідачем повністю доведено, що винесена постанова про адміністративне правопорушення є законною та обґрунтованою.

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що порушення позивачем законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий час, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.210-1 КУпАП, підтверджено належними та допустимими доказами. Позивач заперечив, що вчиняв правопорушення, однак відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень у спірних відносинах, надав докази правомірності прийнятого ним рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим постанова у справі про адміністративне правопорушення № БЦРТЦК/770/25 від 28.04.2025 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3ст.210-1КУпАП, не підлягає скасуванню і її слід залишити без змін.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.286КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

За таких обставин, у задоволенні позову слід відмовити.

Оскільки в задоволенні позовних вимог по суті спору суд вважає необхідним відмовити, то у відповідності до ст.139 КАС України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст.1, 7, 9, 33, 210-1, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 9, 20, 77, 121, 139, 205, 241-246, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Г.Батовріна