Справа № 620/10511/25
Суддя: Оксана ТИХОНЕНКО
Дата ухвалення: 2025-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2025 року Чернігів Справа № 620/10511/25

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Тихоненко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач), в якому просить:

визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно внесення інформації в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо взяття на військовий облік ОСОБА_1 ;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 виключити ОСОБА_1 , з військового обліку в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 направити повідомлення органам Національної поліції про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач протиправно вніс до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі Реєстр) інформацію про взяття його на військовий облік та в зв`язку з цим направив повідомлення до органів поліції про адміністративне затримання та доставлення позивача, оскільки позивач відповідно до відмітки у військовому квитку від 02.04.1986 лікарською комісією при Сосницькому райвійськкоматі Чернігівської області визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку за гр. 1 ст.42-а переліку хвороб.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду надано термін для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі та зазначає, що 02.04.1986 позивача знято з військового обліку за рішенням призовної комісії, які визнані особами з інвалідністю або за станом здоров`я непридатними до військової служби в мирний час. Взято на військовий облік військовозобов`язаного 02.04.1986, як такого, що переданий з обліку призовників. Відповідно до облікової картки позивача, наявної в ТЦК та СП, позивач медичною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_5 від 02.04.1986 визнаний непридатним в мирний час, обмежено придатним у воєнний час по графі І ст.39-б, Наказу МО СССР №185 від 03.09.1973. Що також підтверджується алфавітною книгою призовників 1968 року народження та відповідним записом щодо позивача. У військовому квитку пзивача НОМЕР_1 від 10.04.1987, внесений запис, про зарахування позивача в запас від 02.04.1986. Також до військового квитка внесений не вірний на той час запис, а саме, що позивач медичною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_5 визнаний непридатним з виключення за гр. І ст.42-а приказу МО СССР №185 від 03.09.1973. Даний запис не відповідає дійсності, оскільки позивачу медичною комісією встановлено ст.39-б, графи І - визнаний непридатним в мирний час, обмежено придатним у воєнний час. Військовим комісаром на той час було внесено до військового квитка позивача, невірний та незрозумілий запис, а саме те, що позивач непридатний з виключенням з військового обліку по статті 42-а, оскільки ні одним документом даний факт не підтверджується. Фахівцем, який опрацьовував та надавав відповіді на запити та звернення позивача, не було повністю досліджено інформацію щодо позивача, в тому числі записи в журналах, та відомості в реєстрі призовників військовозобов`язаних та резервістів (посилаючись лише на відомості які були додані позивачем до заяв та запитів, а саме на запис у військовому квитку з невірним записом). Тому позивач був переданий з обліку призовників до обліку військовозобов`язаних, 02.04.1986 та на даний час правомірно та законно перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 . Позивачу було повідомлено, що для вирішення питання та внесення інформації про виключення з військового обліку, йому необхідно прибути до ІНФОРМАЦІЯ_6 , отримати направлення для проходження медичного огляду, за результатами якого до ЄДРПВ буде внесена відповідна інформація та проведено процедуру виключення, якщо така інформація підтвердиться. Також відповідач вказує, що для зняття даного статусу порушника правил військового обліку, позивачу потрібно особисто з`явитися до ТЦК та СП, де на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, що є обов`язковим для зняття статусу порушника правил військового обліку, або подати заяву через електронний кабінет військовозобов`язаного після чого даний протокол або заява буде розглянута начальником ТЦК та СП та винесено постанову згідно з законодавством. Крім того відповідач вказує, що сума витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн, є завищеною.

Ухвалою суду від 25.11.2025 зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_6 протягом 5 днів з моменту отримання даної ухвали надіслати на адресу суду, на ім`я судді Тихоненко О.М. належним чином завірену копію довідки ВЛК від 02.04.1986 при ІНФОРМАЦІЯ_7 , якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , визнаний непридатним до військової служби з виключенням з обліку відповідно до гр.1 ст.42-а розкладу хвороб.

На виконання вказаної ухвали суду відповідачем подані пояснення, в яких зазначено, що дані докази не можуть бути надані до суду, оскільки довідка ВЛК та будь які дані що визнають позивача непридатним до військової служби з виключенням з обліку відповідно до гр.1 ст.42-а розкладу хвороб, оскільки відсутні в ТЦК та СП з невідомих причин.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як слідує з матеріалів справи позивач є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України НОМЕР_2 , виданий Сосницьким РВ УМВС України в Чернігівській області 25.12.1997.

Позивач перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 .

При цьому, у військовому квитку позивача НОМЕР_1 від 10.04.1987 наявний запис від 02.04.1986, що лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , визнаний непридатним до військової служби з виключенням з обліку відповідно до гр.1 ст.42-а розкладу хвороб.

04.08.2025 представник позивача звернувся до відповідача з адвокатським запитом щодо надання інформації про причини та підстави оголошення у розшук ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Листом від 05.08.2025 №3в/3657 відповідач повідомив, що станом на 05.08.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 є військовозобов`язаним. Взятий на військовий облік 02.04.1986 у ІНФОРМАЦІЯ_6 . Відповідно до рішення лікарської комісії при Сосницькому райвійськкоматі Чернігівської області визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку по гр.1 ст.42-а переліку хвороб, об`явленого наказом МО СССР №185 від 3 вересня 1973 року та виключений з військового обліку. Однак на підставі пункту 3.8. глави 3 Положення про військово-лікарську, експертизу в Збройних Силах України - Постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про тимчасову непридатність або непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку підлягає затвердженню штатною ВЛК (ЦВЛК м. Київ). Рішення про виключення з військового обліку повинно бути підтверджене Центральною військово-лікарською комісією, тому на підставі лікарської комісії при Сосницькому райвійськкоматі Чернігівської області виключення з військового обліку є неможливим без підтвердження діагнозу ЦВЛК. Для отримання рішення ЦВЛК щодо підтвердження непридатності до військової служби з виключенням з військового обліку, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 потрібно повторно пройти ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_9 , у разі підтвердження діагнозу відповідні документи будуть направлені до ЦВЛК. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , в порушення вимог підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 №3633-ІХ не уточнив свої персональні дані у період з 18.05.2024 по 16.07.2024 жодним із встановлених законодавством способів, чим вчинив правопорушення, передбачене чашиною 3 статті 210-1 КУпАП. В зв`язку з зазначеним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 був поданий до розшуку ІНФОРМАЦІЯ_10 . Для зняття з розшуку та упорядкування питань військового обліку, військовозобов`язаному ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 необхідно особисто з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_11 .

09.08.2025 позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив: виправити недостовірні відомості у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів стосовно ОСОБА_1 , шляхом виключення інформації щодо взяття його на військовий облік; виправити недостовірні відомості у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів стосовно ОСОБА_1 , шляхом виключення інформації щодо порушення правил військового обліку та подання його у розшук: направити повідомлення відповідним органам Національній поліції про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Листом від 31.08.2025 №3в/4038 відповідач повідомив, що станом на 31.08.2025 позивач є військовозобов`язаним, взятий на військовий облік 02.04.1986 у ІНФОРМАЦІЯ_6 за місцем реєстрації. В умовах особливого періоду та під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року №65/2022 ОСОБА_1 в порушення вимог пункту 1 Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 12 лютого 2025 року №4235-ІX будучи раніше визнаним обмежено придатним до військової служби, не пройшли до 5 червня 2025 року повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби, чим вчинили правопорушення, передбачене ч. 3 статті 210-1 КУпАП. Відповідно вище зазначеного позивач був поданий до розшуку ІНФОРМАЦІЯ_6 . Для зняття з розшуку та упорядкування питань військового обліку, позивачу необхідно особисто з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_6 . Додатково повідомлено, що згідно з постановою №560 від 16.05.2024 під час дії воєнного стану проходити ВЛК необхідно один раз на рік, на підставі цього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , необхідно звернутися до ІНФОРМАЦІЯ_12 для отримання направлення для проходження військово-лікарської комісії. Рішенням якої буде визначено ступінь придатності до військової служби на даний час. Стосовно виключення інформації щодо взяття позивача на військовий облік повідомлено, що згідно рішення лікарської комісії при Сосницькому райвійськкоматі Чернігівської області позивач визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку по гр.1 ст.42-а переліку хвороб, об`явленого наказом МO СССР №185 від 3 вересня 1973 року та виключений з військового обліку. Однак на підставі пункту 3,8 глави 3 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України - Постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про тимчасову непридатність або непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку підлягає затвердженню штатною ВЛК (ЦВЛК м. Київ). Рішення про виключення з військового обліку повинно бути підтверджене Центральною військово-лікарською комісією, тому на підставі лікарської комісії при Сосницькому райвійськкоматі Чернігівської області виключення з військового обліку є неможливим без підтвердження діагнозу ЦВЛК. Для отримання рішення ЦВЛК щодо підтвердження непридатності до військової служби з виключенням з військового обліку позивачу потрібно повторно пройти ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_9 , у разі підтвердження діагнозу відповідні документи будуть направлені до ЦВЛК.

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (частина 5 статті 1 Закону № 2232-XII).

Відповідно до частини 9 статті 1 Закону № 2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Відповідно до пункту третього частини шостої статті 37 №2232-ХІІ виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які: визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України Про правовий режим воєнного стану заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, № 49/2024 від 05.02.2024, № 271/2024 від 06.05.2024, № 469/2024 від 23.07.2024, № 740/2024 від 28.10.2024, № 26/2025 від 14.01.2025, № 235/2025 від 15.04.2025, № 478/2025 від 15.07.2025, №793/2025 від 20.10.2025 строк дії режиму воєнного стану продовжувався.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-XII (далі - Закон №3543-XII).

У статті 1 Закону №3543-XII визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Статтею 22 Закону №3543-XII визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, Оперативно-рятувальній службі цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом.

Як встановлено судом та слідує з матеріалів справи, у військовому квитку позивача НОМЕР_1 від 10.04.1987 наявний запис від 02.04.1986, що лікарською комісією при Сосницькому районному військкоматі Чернігівської області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , визнаний непридатним до військової служби з виключенням з обліку відповідно до гр.1 ст.42-а розкладу хвороб.

Однак, в зв`язку з відсутністю інформації в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо визнання позивача непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі гр. 1 ст. 42-а Розкладу хвороб, представник позивача звернувся до відповідача з адвокатським запитом.

Листом від 05.08.2025 №3в/3657 відповідач повідомив, що станом на 05.08.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 є військовозобов`язаним. Взятий на військовий облік 02.04.1986 у ІНФОРМАЦІЯ_6 . Відповідно до рішення лікарської комісії при Сосницькому райвійськкоматі Чернігівської області визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку по гр.1 ст.42-а переліку хвороб, об`явленого наказом МО СССР №185 від 3 вересня 1973 року та виключений з військового обліку. Однак на підставі пункту 3.8. глави 3 Положення про військово-лікарську, експертизу в Збройних Силах України - Постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про тимчасову непридатність або непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку підлягає затвердженню штатною ВЛК (ЦВЛК м. Київ). Рішення про виключення з військового обліку повинно бути підтверджене Центральною військово-лікарською комісією, тому на підставі лікарської комісії при Сосницькому райвійськкоматі Чернігівської області виключення з військового обліку є неможливим без підтвердження діагнозу ЦВЛК. Для отримання рішення ЦВЛК щодо підтвердження непридатності до військової служби з виключенням з військового обліку, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 потрібно повторно пройти ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_9 , у разі підтвердження діагнозу відповідні документи будуть направлені до ЦВЛК. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , в порушення вимог підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 №3633-ІХ не уточнив свої персональні дані у період з 18.05.2024 по 16.07.2024 жодним із встановлених законодавством способів, чим вчинив правопорушення, передбачене чашиною 3 статті 210-1 КУпАП. В зв`язку з зазначеним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 був поданий до розшуку ІНФОРМАЦІЯ_10 . Для зняття з розшуку та упорядкування питань військового обліку, військовозобов`язаному ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 необхідно особисто з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_11 .

В подальшому, 09.08.2025 позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив: виправити недостовірні відомості у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів стосовно ОСОБА_1 , шляхом виключення інформації щодо взяття його на військовий облік; виправити недостовірні відомості у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів стосовно ОСОБА_1 , шляхом виключення інформації щодо порушення правил військового обліку та подання його у розшук: направити повідомлення відповідним органам Національній поліції про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Листом від 31.08.2025 №3в/4038 відповідач повідомив, що станом на 31.08.2025 позивач є військовозобов`язаним, взятий на військовий облік 02.04.1986 у ІНФОРМАЦІЯ_6 за місцем реєстрації. В умовах особливого періоду та під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року №65/2022 ОСОБА_1 в порушення вимог пункту 1 Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 12 лютого 2025 року №4235-ІX будучи раніше визнаним обмежено придатним до військової служби, не пройшли до 5 червня 2025 року повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби, чим вчинили правопорушення, передбачене ч. 3 статті 210-1 КУпАП. Відповідно вище зазначеного позивач був поданий до розшуку ІНФОРМАЦІЯ_6 . Для зняття з розшуку та упорядкування питань військового обліку, позивачу необхідно особисто з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_6 . Додатково повідомлено, що згідно з постановою №560 від 16.05.2024 під час дії воєнного стану проходити ВЛК необхідно один раз на рік, на підставі цього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , необхідно звернутися до ІНФОРМАЦІЯ_12 для отримання направлення для проходження військово-лікарської комісії. Рішенням якої буде визначено ступінь придатності до військової служби на даний час. Стосовно виключення інформації щодо взяття позивача на військовий облік повідомлено, що згідно рішення лікарської комісії при Сосницькому райвійськкоматі Чернігівської області позивач визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку по гр.1 ст.42-а переліку хвороб, об`явленого наказом МO СССР №185 від 3 вересня 1973 року та виключений з військового обліку. Однак на підставі пункту 3,8 глави 3 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України - Постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про тимчасову непридатність або непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку підлягає затвердженню штатною ВЛК (ЦВЛК м. Київ). Рішення про виключення з військового обліку повинно бути підтверджене Центральною військово-лікарською комісією, тому на підставі лікарської комісії при Сосницькому райвійськкоматі Чернігівської області виключення з військового обліку є неможливим без підтвердження діагнозу ЦВЛК. Для отримання рішення ЦВЛК щодо підтвердження непридатності до військової служби з виключенням з військового обліку позивачу потрібно повторно пройти ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_9 , у разі підтвердження діагнозу відповідні документи будуть направлені до ЦВЛК.

Вказані доводи відповідача не приймаються судом до уваги, зважаючи на наступне.

Так, суд зазначає, що правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, регулює відносини у сфері державної реєстрації громадян України, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави, та осіб, приписаних до призовних дільниць (далі - призовники, військовозобов`язані та резервісти) визначені в Закону України від 16.03.2017 № 1951-VIII «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (далі - Закон № 1951-VIII).

Статтею 1 Закону № 1951-VIII визначено, що Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.

Згідно зі статтею 2 Закону № 1951-VІІІ основними завданнями Реєстру є:

1) ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України;

2) інформаційне забезпечення комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань особовим складом у мирний час та в особливий період;

3) інформаційне забезпечення громадян України, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію, та членів сімей загиблих військовослужбовців відомостями щодо виконання ними військового обов`язку.

Пунктами 1 та 2 частини першої статті 3 Закону № 1951-VІІІ визначено, що основними засадами ведення Реєстру є: обов`язковість та своєчасність внесення до Реєстру передбачених цим Законом відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів; повнота та актуалізація відомостей Реєстру про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1951-VІІІ держателем Реєстру є Міністерство оборони України (далі - Держатель Реєстру), розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (далі - розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.

Згідно із частиною п`ятою статті 5 Закону № 1951-VІІІ органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є: уповноважений орган адміністрування держателя Реєстру; оперативні командування; територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя; Центральне управління Служби безпеки України; відповідні підрозділи розвідувальних органів України.

Органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України (частина восьма статті 5 Закону № 1951-VІІІ).

Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних (частина дев`ята статті 5 Закону №1951-VІІІ).

Відповідно до частини першої статті 6 Закону № 1951-VІІІ до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості:

1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів;

2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Частиною першою статті 7 Закону № 1951-VІІІ визначено, що до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать відомості про результати медичних оглядів, що проводяться з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону № 1951-VІІІ до службових даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать, зокрема відомості про виконання військового обов`язку; відомості про результати проходження медичного огляду (військово-лікарської експертизи).

Статтею 9 Закону №1951-VIII визначено права та обов`язки призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Так, призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право: 1) отримувати інформацію про своє включення (невключения) до Реєстру та відомості про себе, внесені до Реєстру, в тому числі через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста; 2) звертатися в порядку, встановленому адміністратором Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключения) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру.

Призовник, військовозобов`язаний та резервіст зобов`язаний подавати до органу ведення Реєстру достовірну інформацію про свої персональні дані, що вносяться до Реєстру.

Частиною 3 статті 14 Закону №1951-VIII визначено, що актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.

Відповідно до ст. 15 Закону №1951-VIII особи, винні у порушенні вимог цього Закону, несуть відповідальність згідно із законом.

Аналізуючи вказані норми законодавства, суд дійшов висновку, що у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів має відображатись повна та дійсна інформація щодо призовників, військовозобов`язаних і резервістів, для забезпечення ведення військового обліку громадян України. Органи адміністрування Реєстру, зокрема, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зобов`язані вносити до Реєстру інформацію щодо призовників, військовозобов`язаних та резервістів, в тому числі і відомості про результати медичних оглядів, що проводяться з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку, відомості про виконання військового обов`язку, відомості про результати проходження медичного огляду (військово-лікарської експертизи), а також проводити актуалізацію цієї інформації у разі її зміни.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Порядок № 1487), відповідно до пункту 2 якого військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 1487 військовий облік ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - інші військові формування) особовим складом у мирний час та в особливий період.

Для забезпечення військового обліку громадян України використовується Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який призначений для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно із пунктом 14 Порядку № 1487 військовий облік забезпечується з урахуванням вимог законодавства у сфері декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб, організовується і безпосередньо ведеться державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, в яких призовники, військовозобов`язані та резервісти працюють (навчаються).

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 16 Порядку № 1487 військовий облік поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, з урахуванням обсягу та деталізації - на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.

Персонально-якісний військовий облік передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного військового обліку покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, органи СБУ, відповідні підрозділи розвідувальних органів.

Пунктом 20 Порядку № 1487 визначено, що військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів.

У пункті 79 Порядку № 1487 визначено, що районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки: організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; організовують та забезпечують зберігання облікової документації призовників, військовозобов`язаних та резервістів, персональних даних, які містяться в них; забезпечують громадян військово-обліковими документами та зберігання зданих або вилучених у призовників, військовозобов`язаних та резервістів військово-облікових документів; проставляють у військово-облікових документах призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідні відмітки про взяття їх на військовий облік, зняття та виключення з нього; виконують функції з ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Пунктом 81 Порядку № 1487, зокрема, визначено, що особиста присутність призовників, військовозобов`язаних та резервістів для зняття або виключення з військового обліку у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів не обов`язкова.

Так, суд зазначає, що відповідальними за організацію та забезпечення зберігання облікової документації військовозобов`язаних, персональних даних, які в них містяться, збереження підтвердних документів, що стали підставою для виключення з військового обліку військовозобов`язаних, а також своєчасне внесення даних про військовозобов`язаного, у тому числі й про виключення з військового обліку із зазначенням підстав, до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, є саме ТЦК та СП.

Однак, як встановлено судом відомості щодо непридатності позивача до військової служби з виключенням з військового обліку, які мали бути обов`язково та своєчасно внесені до Реєстру відповідачем, як того вимагає Закон №1951-VIII, досі відсутні.

Суд зазначає, що тягар настання несприятливих наслідків через невиконання (не належне виконання) ТЦК та СП, у тому числі й щодо своєчасного внесення даних про військовозобов`язаного до Єдиного державного реєстру, не може покладатися на позивача та створювати для нього додаткових обов`язків щодо повторного постановлення на військовий облік військовозобов`язаного за відсутності законодавчо визначених для цього підстав та проходження військово-лікарської комісії з метою підтвердження раніше встановленої непридатності до військової служби за станом здоров`я.

Докази, що вказаний документ визнано в судовому порядку недійсним, відсутні.

Також суду не надано доказів щодо притягнення до відповідальності осіб, які оформили та видали військовий квиток позивачу, тому суд вважає, що військовий квиток серії НОМЕР_1 є допустимим доказом, що позивач вже не має статусу військовозобов`язаного та виключений з військового обліку військовозобов`язаних через непридатність до військової служби.

В свою чергу, суду не надано відповідачем доказів на підставі чого внесено інформацію в облікову картку позивача та алфавітну книгу призовників 1968 року народження щодо визнання останнього непридатним в мирний час, обмежено придатним у воєнний час, гр.І ст. 39-б Наказу МО СССР 1973 рік №185, відповідно, оскільки вказаний вище військовий квиток має запис про непридатність позивача до військової служби з виключенням з обліку.

Таким чином, покладання на позивача на виправлення обставин, що настали внаслідок протиправної бездіяльності відповідача, є протиправним.

Також суд зазначає, що згідно частин першої, другої статті 25 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII Про Національну поліцію (далі - Закон №580-VIII) поліція здійснює інформаційно-аналітичну діяльність виключно для реалізації своїх повноважень, визначених законом. Поліція в рамках інформаційно-аналітичної діяльності: 1) формує реєстри та бази (банки) даних, що входять до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України; 2) користується реєстрами та базами (банками) даних Міністерства внутрішніх справ України та інших органів державної влади; 3) здійснює інформаційно-пошукову та інформаційно-аналітичну роботу; 4) здійснює інформаційну взаємодію з іншими органами державної влади України, органами правопорядку іноземних держав та міжнародними організаціями; 5) надає до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів в електронній формі та в обсягах даних, зазначених у статтях 7, 14 Закону України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, відомості, необхідні для забезпечення ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Частиною третьою статті 25 Закону №580-VIII поліція може створювати власні реєстри та бази даних, необхідні для забезпечення щоденної діяльності органів (закладів, установ) поліції у сфері трудових, фінансових, управлінських відносин, відносин документообігу, а також бази даних, що формуються в процесі здійснення оперативно-розшукової діяльності відповідно до закону, та інформаційно-аналітичні системи (у тому числі міжвідомчі), необхідні для виконання покладених на неї повноважень.

Згідно пункту 8 частини першої статті 26 Закону №580-VI поліція засобами інформаційно-комунікаційної системи наповнює та підтримує в актуальному стані реєстри та бази (банки) даних, що входять до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України, стосовно осіб, які скоїли адміністративні правопорушення, провадження у справах за якими здійснюється поліцією або територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.

В силу вимог частин третьої статті 38 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII Про військовий обов`язок і військову службу органи Національної поліції України у встановленому законом порядку зобов`язані за зверненнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України доставити до таких територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту 3 розділу І Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 08.02.2019 № 100, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.03.2019 за № 223/33194, джерелом інформації про кримінальні правопорушення та інші події, зокрема, є: заяви (повідомлення) осіб, які надходять до органу (підрозділу) поліції, особи, уповноваженої на здійснення досудового розслідування, або службової особи, уповноваженої на прийняття та реєстрацію заяв (повідомлень).

Порядок формування та ведення інформаційної підсистеми Єдиний облік (далі - ІП ЄО) інформаційно-комунікаційної системи Інформаційний портал Національної поліції України (далі - система ІПНП), призначеної для обробки відомостей під час прийняття та реєстрації заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події визначає Інструкція з формування та ведення інформаційної підсистеми Єдиний облік інформаційно-комунікаційної системи Інформаційний портал Національної поліції України, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 14.06.02019 № 508, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04.07.2019 за № 739/33710 (далі Інструкція).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Інструкції в ІП ЄО обліку підлягають відомості щодо заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події фізичних або юридичних осіб, рапорти поліцейських про самостійно виявлені обставини, що свідчать про кримінальні правопорушення.

Згідно пункту 3 розділу ІІ Інструкції унесення інформації до ІП ЄО здійснюється невідкладно після її отримання працівниками чергової служби (уповноваженими посадовими особами) органів (підрозділів) поліції.

Виходячи з аналізу наведених правових норм, у позивача наявний матеріально-правовий інтерес в тому, щоб дані інформаційної підсистеми Єдиний облік правильно відображали фактичні дані щодо відсутності обставин порушення позивачем правил військового обліку.

Суд враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу, суд враховує таке.

Позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення яким надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 та від 11 липня 2013 року №6-рп/2013.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частина третя вказаної статті).

Таким чином, послуги зі складання позовних заяв, апеляційних та касаційних скарг є різновидом правової допомоги, витрати на яку включаються до складу судових витрат.

За змістом статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною чи третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, установлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (послуг), виконаних (наданих) адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути сумірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин 7, 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, установлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим і пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Також, за змістом частини дев`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим і пропорційним до предмету спору.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (пункт 268).

При цьому, суд зазначає, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надані суду: ордер на надання правничої допомоги, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, акт виконаних робіт на 5000,00 грн.

Враховуючи наведене, суд уважає, що обґрунтованим і пропорційним до предмету спору розміром витрат на правничу допомогу є сума 5000,00 грн.

Також, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 968,96 грн.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно внесення інформації в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо взяття на військовий облік ОСОБА_1 .

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_13 виключити ОСОБА_1 , з військового обліку в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_13 направити повідомлення органам Національної поліції про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 968,96 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_13 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Повне судове рішення складено 04.12.2025.

Суддя Оксана ТИХОНЕНКО