Справа № 620/11767/25
Суддя: Марія ДУБІНА
Дата ухвалення: 2025-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2025 року Чернігів Справа № 620/11767/25

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Дубіної М.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради про визнання неправомірною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

24.10.2025 ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом (зареєстрований у суді 27.10.2025), у якому просить:

визнати неправомірною відмову Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради щодо надання йому статусу особи з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи та видачі посвідчення інваліда війни 3 групи;

зобов`язати Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради встановити йому статус особи з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи та видати посвідчення інваліда війни 3 групи відповідно до пункту 2 частини другої статті 7 Закону України від 22.10.1993 № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон № 3551-XII).

На обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що відповідачем протиправно відмовлено йому у наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, оскільки ним були надані всі необхідні докази того, що отримав інвалідність під час виконання службових обов`язків.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Дубіної М.М. від 28.10.2025 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі. Ухвалено здійснювати розгляд справи суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідач подав відзив, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що згідно з пунктом 1 розділу І «Загальні положення» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 № 114, до рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ належать особи, які перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ і яким присвоєно спеціальні звання, встановлені законодавством, тобто, відповідно до чинного законодавства поняття «особи начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ України» та поняття «поліцейський» не є тотожними. Оскільки будь-яких доказів належності позивача до осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ України ним не надано, тому Департаментом соціальної політики Чернігівської міської ради правомірно відмовлено в наданні позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 з 07.11.2015 по 27.03.2024 проходи службу в органах Національної поліції України.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області №176о/с від 27.03.2024 ОСОБА_1 звільнений зі служби в поліції за пунктом 2 частини першої статті 77 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про національну поліцію» «за станом здоров`я (через хворобу)» - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції, на підставі рапорту та свідоцтва про хворобу ВЛК ДУ «ТМО МВС України по Чернігівській області» №46 (а/НПУ) від 26.03.2024.

Згідно із свідоцтвом про хворобу медичної (військово-лікарської) комісії Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Чернігівській області» від 26.03.2024 №46 (а/НПУ) діагноз і постанова медичної (військово-лікарської) комісії про причинний зв`язок захворювання (поранення, травми, контузії, каліцтва) це наслідки ЗЧМТ, струсу головного мозку (24.01.2010) у вигляді органічного ураження головного мозку (енцефалопатії) зі стійким помірно вираженим тривожно-депресивним синдромом, когнітивними порушеннями та агрипнією (F07.8), цефалгічного синдрому. Травма, ТАК, пов`язана з виконанням службових обов`язків. Хронічна цервіко-тораколюмбалгія на фоні поширеного остеохондрозу з переважним ураженням шийного грудного та поперекового відділів хребта, нестабільності С2 хребця І ст., протрузій м/х дисків L4-L5, L5-S1 без порушення функції хребта. Двобічний гонартроз І ст. без порушення функції суглобів. Хронічний гастродуоденіт, ст. ремісії. Двобічний мікролітіаз. Далекозорість в 1,0 Д обох очей. Ангіопатія сітківки обох очей. Деструкція скловидного тіла обох очей. Хронічна ішемічна нейропатія зорових нервів. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість І ст. Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням служби в поліції. На підставі статті 14б, 75в, 71в, 23г, 70в, 55в, 60г, 26в графи II Переліку захворювань і фізичних вад, що перешкоджають проходженню служби в поліції Наказ МВС України від 03.04.2017 №285. Непридатний до служби в поліції.

Відповідно до копії довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 17.09.2024 серія 12 ААД № 043710 позивачу була встановлена III група інвалідності з 10.06.2024 строком до 01.09.2025. Травма, ТАК, пов`язана з виконанням службових обов`язків.

Згідно із довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12ААА №111558 від 17.09.2024 ОСОБА_1 визначено ступінь втрати професійної працездатності 30 % з 10.06.2024.

Відповідно до Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, що надсилається до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів від 23.09.2025 № 18/25/938/ВТ, виданого Чернігівською обласною психоневрологічною лікарнею Чернігівської обласної ради ОСОБА_1 встановлено III групу інвалідності, дата повторного оцінювання - 01.10.2026, причина інвалідності - поранення (контузії, травми, каліцтва), захворювання або інші ушкодження здоров`я, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, служби або службових обов`язків з охорони громадського порядку, боротьби із злочинністю та ліквідацією наслідків надзвичайних ситуацій. Наявний висновок ВЛК або ЛЕК або МВЛК. НПУ - Національна поліція України/органи МВС: ТРАВМА, ТАК, пов`язана з виконанням службових обов`язків.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_1 УМВС України в Чернігівській області видано посвідчення серія НОМЕР_1 від 05.11.2015 пред`явник якого має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

На підтвердження отримання пенсії по інвалідності ІІІ групи внаслідок війни ОСОБА_1 територіальним органом Пенсійного фонду України видано посвідчення від 23.10.2024 серії НОМЕР_2 .

Як слідує з копії рішення Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради від 25.09.2025 № 07-07/859, ОСОБА_1 відмовлено у наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи, на підставі пункту 2 статті 7 Закону № 3551-XII, постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 №302 «Про порядок видачі посвідчень та нагрудних знаків ветеранів війни».

ОСОБА_1 , вважаючи протиправною відмову відповідача щодо надання йому статусу особи з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи та видачі посвідчення інваліда війни ІІІ групи, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них є Закон 3551-XII.

Порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни визначається Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302 (далі - Порядок № 302).

Пунктом 2 Положення № 302 визначено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників чи Захисниць України, на основі якого надаються відповідні пільги і компенсації.

Абзацом третім пункту 3 Положення № 302 встановлено, що особам з інвалідністю внаслідок війни (стаття 7 Закону № 3551-XII) видаються посвідчення з написом «Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни» та нагрудний знак «Ветеран війни - особа з інвалідністю внаслідок війни».

За змістом абзацу другого пункту 7 Положення № 302 «Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни», «Посвідчення учасника війни» і відповідні нагрудні знаки, «Посвідчення члена сім`ї загиблого», «Посвідчення члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України» видаються структурними підрозділами районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчими органами міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад, на які покладено функції з питань ветеранської політики (далі - місцеві структурні підрозділи з питань ветеранської політики), за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання (перебування) або адресою фактичного місця проживання (для внутрішньо переміщених осіб) особи.

«Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни» видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності (абзац перший пункту 10 Положення № 302).

З аналізу викладених норм слідує, що посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону № 3551-XII, тому для видачі посвідчення передує встановлення, чи має особа право на статус ветерана війни.

В силу вимог статті 4 Закону № 3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

У відповідності до частини першої, пункту 2 частини другої статті 7 Закону № 3551-XII до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

До осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа: осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали особами з інвалідністю внаслідок травми (поранення, контузії, каліцтва) або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

Так Верховний Суд в постанові від 02.04.2021 у справі №0540/9350/18-а зазначив, що згідно з пунктом 2 частини другої статті 7 Закону № 3551-XII для визначення права на встановлення статусу «особа з інвалідністю внаслідок війни» підлягає встановленню те, що, по-перше, особа, яка претендує на встановлення такого статусу, є особою з числа осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу PCP, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, та, по-друге, те, що такій особі встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

Тобто, однією з основних підстав для встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни є сам орган, де проходила службу особа та отримала травму, зокрема його належність до військових формувань.

З матеріалів справи видно, що позивач був звільнений з органів Національної поліції України 27.03.2024 за пунктом 2 частини першої статті 77 Закону 580-VIII. Травму позивач отримав під час проходження служби в органах Національної поліції.

Також, суд зазначає, що віднесення особи до особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до статті 7 Закону № 3551-XII безпосередньо пов`язано з визначенням самого поняття «ветеран війни», яке міститься у статті 4 цього ж Закону.

Верховний Суд України у постановах від 06.11.2013 (справа № 21 -377а.13), 30.09.2014 (справа № 21-239а14), 20.01.2015 (справа № 21-528а15), від 20.04.2016 (справа № 21-6398а15), вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції статті 7 Закону №3551-XII, вже висловлював правовий висновок про те, що не може вважатися інвалідом війни особа, інвалідність якої не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби в контексті статті 7 Закону № 3551-XII (під час воєнних дій).

Як зазначалося вище, отримана позивачем травма пов`язана виконанням службових обов`язків під час проходження служби в поліції і така травма не пов`язана ні з захистом Батьківщини, ні під час участі у бойових діях, як це вимагає стаття 4 Закону № 3551-XII.

За наведених обставин, суд погоджується з позицією відповідача про непоширення на спірні правовідносини положень пункту 2 частини другої статті 7 №3551-XII та відсутність підстав для встановлення відповідачу спірного статусу і, як наслідок, видачі відповідного посвідчення.

Суд зазначає, що встановлення медико-соціальною експертною комісією третьої групи інвалідності з формулюванням «травма, так, пов`язана з виконанням службових обов`язків» не є безпосередньо підставою для надання позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, оскільки такий статус може бути визначений тільки у відповідності до вимог та з підстав, визначених Законом №3551-XII.

Враховуючи, що травма, яку отримав позивач при проходженні служби та внаслідок якої встановлено інвалідність третьої групи, не пов`язана із участю позивача у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для надання статуту особи з інвалідністю внаслідок війни позивачу.

За відсутності підстав для встановлення позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни у відповідача відсутні підстави для видачі позивачу посвідчення на підтвердження такого статусу.

Згідно частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити повністю.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради про визнання неправомірною відмови та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Марія ДУБІНА