Справа № 520/27631/25
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2025-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Ніколаєва О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 р. Справа № 520/27631/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 24.10.2025, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/27631/25

за позовом ОСОБА_1

до Державної установи «Качанівська виправна колонія (№54)»

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1 ) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної установи «Качанівська виправна колонія (№54)», в якому просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність Державної установи "Качанівська виправна колонія №54" щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно протягом служби до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу за цінами предметів обмундирування, станом на 01.01.2024;

- зобов`язати Державну установу "Качанівська виправна колонія №54" нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за належне, але неотримане речове майно протягом служби до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу в повному обсязі без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу за цінами предметів обмундирування, станом на 01.01.2024.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.10.2025 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачці строк для усунення недоліків позовної заяви, а саме: надати до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, в якій вказати підстави та докази на підтвердження поважності причин пропуску такого строку.

23.10.2025 до Харківського окружного адміністративного суду надійшла заява від представника позивача - адвоката Коломойцева М.М., в якій заявник вказав, що у даному випадку строк звернення до суду становить один місяць з моменту результатів досудового врегулювання. Вказаний порядок було реалізовано шляхом надіслання в інтересах позивача адвокатського запиту, відповідь на який отримано 17.09.2025, після чого адвокат звернувся до суду в інтересах позивача 16.10.2025. Вважає, що жодною нормою законодавства не передбачено строків, протягом яких позивач повинен ініціювати відповідну процедуру досудового врегулювання спору, тобто позивач може ініціювати її будь коли на власний розсуд.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.10.2025 позовну заяву повернуто позивачці.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивачка через представника подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного та передчасного вирішення питання про повернення позову, просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 24.10.2025 року у справі №520/27631/25 з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що строк звернення до суду у цій категорії справ визначається з певними особливостями - 1 місяць з моменту результатів досудового врегулювання. Так, відповідач на вирішення запиту, поданого в інтересах позивача зі спірного у справі питання надав листа від 17.09.2025. Позов подано через Електронний суд 16.10.2025, тобто в межах місячного строку після отримання позивачем відповіді на звернення. Вважає, що строк звернення до суду, визначений частиною п`ятою статті 122 КАС України, позивач не пропустив. Вказав, що у даному випадку обов`язковим є досудовий порядок вирішення спору і це є нормативною настановою, при цьому, жодною нормою законодавстві не передбачено строків, протягом яких позивач повинен ініціювати відповідну процедуру досудового врегулювання спору. Тобто, процедуру досудового врегулювання позивач може ініціювати у часовому просторі будь - коли на власний розсуд. Відтак, абстрактні посилання суду на обізнаність позивача з порушеним правом у день звільнення взагалі не стосуються даних правовідносин, де день звільнення не є визначальним, а визначальним є лише факт звернення до відповідача та факт відповіді на таке звернення, оскільки відсутність цих подій при одночасному зверненні до суду, свідчитиме про передчасність подання позову. Вважає, що підсумовуючи наведене та виходячи з помилковості висновків суду про пропуск позивачем строків звернення до суду, виконання вимог суду у спосіб надання заяви про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду, є неможливим, позаяк основним акцентом початку рахування строків звернення до суду є процедура досудового врегулювання спору, яка є обов`язковою, а не дата обізнаності позивача з порушеним правом, відтак, виходячи з дати результатів процедури досудового врегулювання та дати звернення позивача з позовом, спеціальний місячний строк звернення позивач не пропустив. Вказав, що суд передчасно повернув позовну заяву, оскільки сплив строків виконання ухвали суду припадає на 30.10.2025, а суд повернув позовну заяву 24.10.2025, тобто до спливу строку на виконання ухвали суду.

Відповідач не скористався правом надання відзиву на апеляційну скаргу.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що витягом з наказу №245/ОС-24 від 28.06.2024 позивачку звільнено із служби за п.7 ч.1 ст.77 (за власним бажанням).

У даній категорії справ законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Суд зазначив, що з моменту звільнення позивачки зі служби у неї виникло право на отримання грошової компенсації за належне, проте, неотримане речове майно, а саме, з 28.06.2024 і саме з цього дня необхідно обчислювати строк звернення до суду з позовом про стягнення грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна.

Разом з тим, до суду позивачка з даною позовною заявою звернулась лише 16.10.2025 через підсистему "Електронний суд", тобто з порушенням встановленого ч.5 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України місячного строку звернення до суду.

Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що звертаючись до суду з позовом 16.10.2025 позивачка, в інтересах якої звернувся представник пропустила передбачений ч.5 ст.122 КАС України місячний строк, доказів поважності причин пропуску такого строку на вимогу суду не надала, що є підставою для повернення позовної заяви відповідно до частини другої статті 123 КАС України. Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, позовні заява повертається позивачеві.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції колегія суддів зазначає наступне.

Щодо доводів апелянта про необхідність досудового врегулювання спору, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не надав доказів звернення до відповідача для досудового врегулювання спору у випадках, в яких законом визначено обов`язковість досудового врегулювання, або на момент звернення позивача із позовом не сплив визначений законом строк для досудового врегулювання спору.

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не надав доказів звернення до відповідача для досудового врегулювання спору у випадках, в яких законом визначено обов`язковість досудового врегулювання, або на момент звернення позивача із позовом не сплив визначений законом строк для досудового врегулювання спору.

З аналізу наведеної норми вбачається, що сторони повинні в обов`язковому порядку здійснити досудове врегулювання спору у випадках, прямо передбачених законом.

Колегія суддів зазначає, що досудове врегулювання спору полягає у вчиненні сукупності дій, за допомогою якого юридичний конфлікт вирішується без звернення до суду шляхом досягнення угоди між сторонами або відмови однієї або обох сторін від взаємних претензій. Застосування або незастосування інституту досудового врегулювання спорів є виключним правом особи, за винятком встановлених у законі випадків. Отже, суд вправі очікувати від позивача попереднього проведення заходів досудового врегулювання спору лише у разі встановлення законом обов`язковості таких заходів.

У свою чергу, колегія суддів зауважує, що ані Кодекс адміністративного судочинства України, ані інші нормативно-правові акти з приводу публічної служби не містять норм щодо обов`язковості досудового врегулювання спорів, які виникають у справах про компенсацію вартості за неотримане речове майно, або про обов`язковість досудового врегулювання спорів між суб`єктами владних повноважень та особами публічної служби.

Постанова КМУ від 16 березня 2016 № 178 "Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно" лише встановлює порядок звернення для виплати грошової компенсації за неотримане речове майно.

Колегія суддів вказує, що у даному випадку відсутня законодавчо закріплена обов`язковість досудового врегулювання спору між сторонами.

Отже, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта про те, що строк звернення до суду з даною позовною заявою обраховується з моменту результатів досудового врегулювання спору, оскільки, як було зазначено вище, у даному випадку відсутня законодавчо закріплена обов`язковість досудового врегулювання спору між сторонами.

Так, 16.10.2025 позивачка через представника звернулась до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачці грошової компенсації за належне, але неотримане речове майно протягом служби до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу в повному обсязі без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу за цінами предметів обмундирування, станом на 01.01.2024.

Спори стосовно проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання, пов`язані з реалізацією передбачених законом гарантій для військовослужбовця, навіть якщо подання відповідного позову про компенсацію відбувається після його звільнення з публічної (військової) служби, а тому до таких спорів підлягають застосуванню приписи частини п`ятої статті 122 КАС України, якою передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Частиною першою статті 121 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За приписами частини четвертої статті 121 КАС України заява про поновлення процесуального строку подається одночасно із вчиненням відповідної процесуальної дії (подання заяви, скарги, документів тощо), стосовно якої пропущений строк.

Відповідно до частини першої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина друга статті 123 КАС України).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що подання відповідачу адвокатського запиту від 11.09.2025 в інтересах позивачки та отримання листа від 17.09.2025 у відповідь не змінює момент, з якого позивачка повинна була дізнатися про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації права і ця дата не пов`язана з початком перебігу строку звернення до суду.

Колегія суддів не заперечує, що позивачка після звільнення зі служби зберігає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання відповідної заяви. Однак це не свідчить про можливість подання вказаної заяви на отримання компенсації поза межами будь-яких строків.

Колегія суддів вказує, що Верховний Суд у постанові від 10.02.2025 у справі №240/5940/24 наголошував, що чинне законодавство не дозволяє виключити військовослужбовця зі списків особового складу військової частини без його згоди, у разі відсутності повного розрахунку, зокрема компенсації за неотримане речове майно. Це надає можливість останньому впевнитися, що всі фінансові питання з ним були вирішенні до звільнення.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком першої інстанції в ухвалі про залишення позовної заяви без руху про те, що позивачка ще з 28.06.2024 (дати звільнення зі служби) знала про порушення своїх прав, однак з позовом до суду звернулась лише 16.10.2025, тобто з порушенням строку, визначеного частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Тобто, суд першої інстанції з дотриманням норм чинного законодавства залишив позовну заяву без руху ухвалою від 21 жовтня 2025 з підстав пропуску позивачкою місячного строку звернення до суду.

Водночас апелянт посилається на те, що суд повернув позовну заяву до спливу строку на усунення недоліків чим позбавив позивачку на додаткове обґрунтування строкового питання.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до частини третьої статті 9 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 4, 5 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Частиною третьою статті 161 КАС України визначено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до пункту 8 частини 5 статті 160 КАС України в позовній заяві також зазначаються перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

За приписами частин 1, 2, 3 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

Аналіз зазначених норм права свідчить, що строк на усунення недоліків позовної заяви починає свій перебіг лише з дати вручення належним чином копії ухвали позивачеві.

Відповідно до ч. 6 ст. 251 КАС України, днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Згідно з ч. 7 ст. 251 КАС України, якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Частиною 6 ст. 120 КАС України визначено, що якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Як убачається з матеріалів справи, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2025 року позов ОСОБА_1 до Державної установи "Качанівська виправна колонія (№54)" про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, залишено без руху, надано позивачці строк для усунення недоліків тривалістю десять днів з дня отримання копії ухвали.

Згідно довідки про доставку до електронного кабінету ЄСІТС від 22 жовтня 2025 року документ в електронному вигляді "КАСУ Залишення позовної заяви без руху" від 21.10.25 по справі № 520/27631/25 (суддя Ніколаєва О.В.) було надіслано одержувачу ОСОБА_1 в його електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету: 21.10.2025 22:14.

Тобто, датою доставки ухвали слід вважати 21.10.2025 року.

Враховуючи приписи КАС України, 10 денний строк на усунення недоліків розпочав обраховуватись з 21.10.2025 року та закінчився - 30.10.2025 року включно.

Аналогічні висновки щодо обчислення строку на усунення недоліків підтримані Верховним Судом в постанові по справі № 620/7028/24 від 30 червня 2025 року.

З матеріалів справи вбачається, що 23.10.2025 року представником позивачки направлено в електронний суд заяву про усунення недоліків.

Тобто, позивачкою подано заяву про усунення недоліків в межах строку, який встановлений в ухвалі Харківського окружного адміністративного суду від 21.10.2025 року.

З викладеного вбачається, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку, що строк на усунення недоліків позовної заяви вже закінчився на час постановлення ухвали про повернення позовної заяви, у зв`язку із чим передчасно повернув позовну заяву 24.10.2025.

З огляду на наведені обставини, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції про невиконання відповідачем вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху не відповідають фактичним обставинам справи, а ухвала про повернення позовної заяви прийнята судом передчасно.

Апеляційний суд вважає, що доводи апелянта про те, що суд першої інстанції повернув позовну заяву до закінчення строку на усунення недоліку є доречними, підставними та такими, що свідчать про передчасність постановленої судом ухвали.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення необґрунтованої ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 320 КАС України апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції - скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 312, 315, 320, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 24.10.2025 по справі № 520/27631/25 скасувати.

Справу № 520/27631/25 направити до Харківського окружного адміністративного суду області для продовження розгляду справи .

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді З.Г. Подобайло І.С. Чалий