Справа № 240/19498/25
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року м. Житомир справа № 240/19498/25

категорія 112030500

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

секретар судового засідання Кривець Д.О.,

за участю: позивач ОСОБА_1 ,

представника позивача Дятел В.І.,

представника відповідача Лисенко В.О., Заяц І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях (філія ГСЦ МВС) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

Заявою від 22.08.2025 року Позивач уточнив свої позовні вимоги, а саме про:

- визнання протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення документів без прийняття рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ України;

- зобов`язання Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути його заяву щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції" та прийняти рішення, передбачене п.9 постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції";

- визнати протиправну бездіяльність Головного сервісного центру МВС Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях (філія ГСЦ МВС) у не складанні та у не поданні на розгляд до Міністерства внутрішніх справ України висновку щодо призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності внаслідок травми, що пов`язана з виконанням службових обов`язків відповідно до вимог статті 23 Закону України "Про міліцію" та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою КМ України від 21 жовтня 2015 року №850.

Ухвалою суду від 28.08.2025 року позовну заяву після усунення її недоліків та уточнення позовних вимог прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 16.09.2025 року задоволено клопотання представника Міністерства внутрішніх справ України про її участь в судовому засіданні в режимі відеконференції.

Ухвалою суду від 19.09.2025 року відкладено проведення судового засідання по причині неявки в судове засідання представника Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях (філія ГСЦ МВС).

Ухвалою суду від 08.10.2025 року задоволено клопотання представника Позивача та оголошено перерву в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 11.11.2025 року задоволено клопотання представника Міністерства внутрішніх справ України про її участь в судовому засіданні в режимі відеконференції.

Ухвалою суду 14.11.2025 року в судовому засіданні було оголошено перерву за клопотанням представника Відповідача.

Ухвалою суду від 24.11.2025 року задоволено клопотання представника Міністерства внутрішніх справ України про її участь в судовому засіданні в режимі відеконференції.

В судовому засіданні Позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі і пояснили, що Позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України, з якої був звільнений з 16.09.1998 року через хворобу. В період з 06 травня 1986 року по 28 травня 1986 року Позивач був направлений в м. Чорнобиль Київської області для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, де здійснював заходи по евакуації місцевого населення та по охороні громадського порядку. Має статус ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Як зазначили Позивач та його представник, в результаті погіршення стану здоров`я було встановлено 15% втрати професійної працездатності, а в 2003 році Позивачу встановлено III групи від захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах міліції. Більш того, згідно експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії №147-6618 від 22.02.2003 його захворювання головного мозку безпосередньо пов`язане з проходженням служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС від дії іонізуючого випромінювання.

Відповідно до висновку МСЕК від 14.12.2021 Позивачу встановлено 80% втрати професійної працездатності та встановлено другу групу інвалідності з 02 грудня 2021 року безтерміново та у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС при проходженні служби в органах внутрішніх справ.

На своє звернення щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності по захворюванню, пов`язаному з виконанням службових обов`язків при проходженні служби в органах внутрішніх справ отримав відмову Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Житомирській області" скласти та подати до Міністерства внутрішніх справ України висновок для виплати такої одноразової грошової допомоги

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29.10.2024 року у справі №240/17519/23 Головний сервісний центр МВС було зобов`язано скласти та подати до МВС України відповідний висновок.

Листом Відділу координації пенсійних питань МВС України від 08.05.2025 року Позивача було повідомлено, що невідповідність поданих документів вимогам чинного законодавства унеможливлюють прийняття відповідного рішення, а тому поданні документи були повернені.

Вважаючи бездіяльність Відповідачів протиправною, Позивач звернувся до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник Відповідача-1, Міністерства внутрішніх справ України, проти позову заперечила і зазначила, що в ході розгляду поданого висновку та долучених до нього матеріалів було встановлено ряд порушень які перешкоджають прийняттю рішення на підставі таких документів.

Так, як зазначила представник МВС України, до висновку не було долучено постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку захворювання Позивача. В долученій Довідці МСЕК не визначено причину втрати працездатності. Позивач в Державній установі "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Житомирській області" направлення для проходження МСЕК не оформляв і представники закладів охорони здоров`я МВС до складу такої МСЕК не залучалися. Крім того, поданий висновок не враховував, що Позивачу раніше проводилися вже виплати відповідного відшкодування втрати працездатності.

В судовому засіданні представник Відповідача - 2, Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях (філія Головного сервісного центру МВС), проти позову заперечила і зазначила, що на виконання судового рішення у справі №240/17519/23 та заяви Позивача був підготовлений та направлений до МВС України відповідний висновок щодо виплати Позивачу спірної одноразової грошової допомоги. Листом Відділу координації пенсійних питань МВС України від 07.05.2025 року вказаний висновок та долучені до нього матеріали були повернені по причині наявності цілого ряду невідповідностей. Про прийняте рішення МВС було повідомлено Позивача листом від 23.05.2025 року.

Дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що Позивач проходив службу в органах внутрішніх справ і з 16.09.1998 року був звільнений зі служби через хворобу.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що Позивачу згідно результатів огляду Житомирською МСЕК-2 з 02.12.2021 року встановлена друга група інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС при проходженні служби в органах внутрішніх справ (а.с.22).

Вказані обставини підтверджуються долученими до позову та дослідженими судом копіями довідок до акту огляду МСЕК-2.

Судом встановлено, що на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29.10.2024 року у справі №240/17519/23 Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях (філія Головного сервісного центру МВС) 02.04.2025 року направив Відповідачу-1 висновок та відповідні матеріали для прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги Позивачу у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою КМ України від 21 жовтня 2015 року №850.

За результатами розгляду таких матеріалів листом Відділу координації пенсійних питань МВС України від 07.05.2025 року вказаний висновок та долучені до нього матеріали були повернені Відповідачу-2 по причині наявності цілого ряду невідповідностей, які унеможливлюють прийняття Міністерством рішення за ними.

Такі доводи Відповідача-1 частково відповідають обставинам справи та частково ґрунтуються на вимогах чинного законодавства з огляду на таке.

Так, спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав призначення та нарахування одноразової грошової допомоги у разі інвалідності працівника міліції, як складової їх соціального захисту, регулюються правовими нормами Закону України від 20 грудня 1990 року №565-XII " Про міліцію " (далі - Закон N 565-XII) в редакції, що були чинні на день виникнення таких відносин.

За приписами частини шостої статті 23 Закону №565-XII у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Суд враховує, що на час звернення Позивача за отриманням одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1991 року № 565-XII (далі Закон України №565-ХІІ) та Порядку № 850 пунктом 5 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі Закон України № 580-VIII) визнано таким, що втратив чинність Закон України № 565-XII.

Однак, за змістом пункту 15 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №580-VIII право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України №565-XII зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України № 580-VIII.

До набрання чинності Законом України № 580-VIII, тобто до 07 листопада 2015 року, право та порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано статтею 23 Закону України № 565-ХІІ та Порядком № 850, відповідно.

На реалізацію вимог статті 23 Закону України №565-XII Кабінет Міністрів України 21 жовтня 2015 року ухвалив постанову №850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" (надалі - Порядок № 850), що визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Відповідно до пункту 2 цього Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Як вже зазначалося судом, згідно результатів огляду Житомирською МСЕК-2 з 02.12.2021 року Позивачу була встановлена друга група інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС при проходженні служби в органах внутрішніх справ.

Суд вважає обґрунтованими доводи представника Відповідача-1, що відповідно до вимог пункту 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1317, залежно від ступеня, виду захворювання та групи інвалідності утворюються комісії загального профілю та спеціалізованого профілю. До складу таких комісії, окрім інших, входять представник закладів охорони здоров`я МВС.

Разом з тим, суд вважає безпідставними доводи представника Відповідача-1, що результати такого огляду Житомирською МСЕК-2 відносно Позивача не підлягають врахуванню по причині не залучення до її складу представника закладів охорони здоров`я МВС та проведення такого огляду Позивача без відповідного направлення для такого огляду таким закладом охорони здоров`я МВС.

Всупереч вимогам статті 77 КАС України Відповідачаем-1 до суду не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження таких доводів.

Суд погоджується із доводами представників Відповідачів, що відповідно до вимог пункту 7 Порядку №850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби, а в разі припинення відповідного органу внутрішніх справ як юридичної особи - до уповноваженої установи МВС, окрім іншого, постанову відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання.

Судом встановлено та не заперечується самим Позивачем, що до заяви про призначення грошової допомоги не було долучено постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання.

Копія експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв`язку хвороб, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 22.02.2003 року відносно Позивача не може ототожнюватися із постановою відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання.

Суд враховує, що відповідно до вимог пункту 8 Порядку №850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, або керівник уповноваженої установи МВС, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

Саме у відповідності до вказаних вимог пункту 8 Порядку №850 Відповідачем-2 висновок та долучені до нього матеріали, які були подані Позивачем, 02.04.2025 року були направлені Відповідачу-1.

Зазначене свідчить про відсутність протиправності в діях чи бездіяльності Відповідача-2 у взаємовідносинах з Позивачем щодо підготовки та направлення до МВС України спірного висновку, а тому позовні вимоги до Відповідача-2 є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Згідно із пунктом 9 Порядку № 850 МВС України в МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, або до уповноваженої установи МВС для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Судом встановлено, що всупереч вказаними вимогам Порядку № 850 Відповідач, МВС України, не приймав ні рішення про призначення ні рішення про відмову в призначенні грошової допомоги Позивачу. Лист відділу пенсійних питань та соціальної політики МВС України від 07.05.2025 року про повернення вказаного висновку не може ототожнюватися із рішенням, прийнятим МВС України у відповідності до вимог пункту 9 Порядку № 850.

Суд наголошує, що уповноважений центральний орган виконавчої влади повинен на підставі наданих документів приймати одне з рішень, передбачених законодавством: про призначення допомоги або про відмову в її призначенні. Будь-які інші дії, зокрема повернення документів на доопрацювання, не передбачені зазначеним Порядком та виходять за межі наданих повноважень.

Згідно із частинами 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

На підставі викладеного суд робить висновок, що Відповідачем-1 не розглянуто подані висновок та матеріали про призначення Позивачу спірної одноразової грошової допомоги, так як не ухвалено рішення, передбаченого пунктом 9 Порядку № 850, що свідчить про протиправну бездіяльність Відповідача.

Виходячи з вищевикладеного, суд робить висновок, що позовні вимоги Позивача в цій частині позову ґрунтуються на чинному законодавстві України, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

При визначенні способу судового захисту порушеного права суд враховує, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

В справі «East/West Alliance Limited» проти України» (№ 19336/04) Європейський суд з прав людини указує, що дія статті 13 Конвенції вимагає надання національного засобу юридичного захисту у спосіб, який забезпечує вирішення по суті поданої за Конвенцією «небезпідставної скарги» та відповідне відшкодування, хоча договірним державам надається певна свобода дій щодо вибору способу, в який вони виконуватимуть свої конвенційні зобов`язання за цим положенням.

Межі обов`язків за відповідною правовою нормою різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці (Kudla v. Polandа № 30210/96).

Суд зазначає, що за зверненням Позивача рішення уповноваженим органом (МВС України) у відповідності до вимог Порядку №850 про наявність чи відсутність підстав для призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ України, не приймалося.

Суд в силу вимог КАС України не може переймати на себе прийняття такого рішення.

З огляду на наведене, з урахуванням встановлених обставин, суд робить висновок, що порушені права Позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо розгляду матеріалів про призначення і виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ України, та зобов`язання їх розглянути відповідно до Закону України №565-XII та Порядку №850.

Підстави, передбачені ст.ст.139-143 КАС України, для відшкодування або стягнення судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити частково, визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо розгляду матеріалів про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ України.

Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України (вул. Богомольця, 10, м. Київ, 01601, ) розглянути матеріали про призначення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ України, у відповідності до вимог Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 21 жовтня 2015 року №850.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати до Сьомого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

08.12.25