Справа № 500/7463/24
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 рокуЛьвівСправа № 500/7463/24 пров. № А/857/11397/25

Восьмий апеляційний адміністративний суду складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025 року (ухвалене головуючим суддею Дерех Н.В. в м. Тернополі) у справі № 500/7463/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив:

визнати протиправним та скасувати два рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області за № - 2024-2 від 14.10.2024, яким позивачу призначено пільгу з 01.09.2024 по 31.12.2054 із розрахунку площі на яку призначається пільга 52,5 квадратних метрів та розміру пільг 3365,93 грн. і за №-2024-3 від 16.10.2024, яким позивачу призначено пільгу з 01.06.2024 по 31.12.2054 із розрахунку площі на яку призначається пільга 52,5 квадратних метрів та розміру пільг 3380,14 грн. «Про призначення пільги на оплату житлово-комунальних послуг/придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» в частині визначення ОСОБА_1 розміру площі на яку призначається пільга;

зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України у Тернопільській області прийняти рішення про призначення і виплату з 01.06.2024 по 31.12.2054 та з 01.09.2024 по 31.12.2054 ОСОБА_1 пільги на оплату житлово-комунальних послуг із розрахунку площі на яку призначається пільга в розмірі 105 квадратних метри (по 42 кв. метрів на кожну особу, яка має право на знижку плати, та 21 кв. метр на сім`ю та в межах загальної площі житлового приміщення (будинку) згідно з нормами користування (споживання)) відповідно до вимог абз. 3 п. 5 ч. 1, ч.3 статті 13 Закону № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та абз.2 підпункту 2 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування».

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що він не погоджується із зазначеним рішенням відповідача в частині розміру площі, на яку призначається пільга та розміру пільги, оскільки на позивача, як на сім`ю ветерана війни, яка складається з двох непрацездатних осіб повинна поширюватись норма на опалювальну площу, яка становить 42 кв.метрів опалювальної площі на одну особу, яка має право на знижку плати, та додатково 21 кв. метр на сім`ю, тобто 105 кв.м,

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 в задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача не було підстав для нарахування позивачу пільг за користування газом для опалювання житла на подвійний розмір нормативної опалювальної площі у період з 01.06.2024 по 31.12.2054 та з 01.09.2024 по 31.12.2054

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов.

Зокрема в апеляцій скарзі зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового твердження, щодо якщо серед осіб, зареєстрованих у домогосподарстві разом з позивачем є працездатні особи, які сплачують 100 відсотків за комунальні послуги, пільги з оплати природного газу на подвійний розмір нормативної площі не надаються та взяв до уваги довідку №20-10/268 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки приходячи до такого висновку суд першої інстанції не послався на жоден нормативно-правовий акт, який би вказував на обов`язок саме зареєстрованих в домогосподарстві разом з пільговиком працездатних осіб, які сплачують 100 відсотків за комунальні послуги, пільги з оплати природного газу на подвійний розмір нормативної площі

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що позивач неодноразово звертався до відповідача і заявами щодо перерахунку пільг та включення понаднормової площі житла відповідно до п.п. 3 ч.1 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Листами Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку пільг, покликаючись на відсутність підстав.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № - 2024-2 від 14.10.2024 року позивачу призначено пільгу з 01.09.2024 по 31.12.2054 у розмірі 3365,93 грн. із розрахунку площі 52,5 кв. м.

Також, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № - 2024-3 від 16.10.2024 року позивачу призначено пільгу з 01.06.2024 по 31.12.2054 у розмірі 3 380,14 грн. із розрахунку площі , на яку призначається пільга - 52,5 квадратних метрів, тобто 21 кв. метр опалювальної площі на одну особу та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю.

Вважаючи протиправними вказані рішення відповідача, позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України від 22.10.1993 № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон №3551-XII) визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Відповідно до ст. 1 Закону №3551-XII закон спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров`я та активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров`я.

Згідно зі ст. 2 Закону №3551-XII законодавство України про статус ветеранів війни та їх соціальні гарантії складається з цього Закону та інших актів законодавства України.

Згідно з пунктами 4, 5 ч.1 статті 13 Закону №3551-XII особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються такі пільги:

100-процентна знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю);

100-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання. Площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю.

Згідно з п. 28 ч. 1 статті 13 Закону № 3551-XII пільги щодо плати за житло, комунальні послуги та паливо, передбачені пунктами 4-6 цієї статті, надаються особам з інвалідністю внаслідок війни та членам їх сімей, які проживають разом з ними, незалежно від виду житла чи форми власності на нього.

Площа житла, на яку нараховується 100-процентна знижка плати, передбачена пунктами 4 і 5 частини першої цієї статті, визначається в максимально можливому розмірі в межах загальної площі житлового приміщення (будинку) згідно з нормами користування (споживання), встановленими цими пунктами, незалежно від наявності в складі сім`ї осіб, які не мають права на знижку плати. Якщо в складі сім`ї є особи, які мають право на знижку плати в розмірі, меншому ніж 100 процентів, спочатку обчислюється в максимально можливому розмірі 100-процентна відповідна знижка плати.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону №3551-XII пільги щодо плати за житло, комунальні послуги та паливо, передбачені пунктами 4-6 цієї статті, надаються особам з інвалідністю внаслідок війни та членам їх сімей, які проживають разом з ними, незалежно від виду житла чи форми власності на нього.

Пільги зі сплати за користування житлом та комунальними послугами, передбачена статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», є державною соціальною гарантією для відповідної категорії осіб, тому є обґрунтованим використання для нарахування пільг норм споживання житлово-комунальних послуг відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» (далі - Постанова № 409), яка прийнята з метою забезпечення державних соціальних гарантій у сфері житлово-комунального обслуговування, приведення існуючих норм споживання житлово-комунальних послуг до їх фактичного обсягу споживання, дотримання принципу соціальної справедливості під час надання пільг і субсидій, відповідно до статей 5 і 9 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії Кабінет Міністрів України.

Пунктом 2 Постанови № 409 установлена соціальна норма житла, в межах якої держава надає громадянам пільги на оплату житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком для:

1) оплати житлової послуги - послуги з управління багатоквартирним будинком; витрат на управління багатоквартирним будинком - 21 кв. метр загальної площі на одну особу та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю;

2) оплати комунальних послуг - послуг з постачання теплової енергії для потреб централізованого або автономного опалення, з постачання та розподілу природного газу або постачання та розподілу електричної енергії для індивідуального опалення незалежно від джерела та виду енергії - 21 кв. метр опалювальної площі на одну особу та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю.

Для сімей ветеранів війни, жертв нацистських переслідувань, що складаються лише з непрацездатних осіб (статті 12, 13, 14 і 15 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та статті 6-1, 6-2, 6-3, 6-4 Закону України Про жертви нацистських переслідувань), у разі використання природного газу для індивідуального опалення зазначена норма становить 42 кв. метрів опалювальної площі на одну особу, яка має право на знижку плати, та додатково 21 кв. метр на сім`ю.

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що пільги на оплату житлово-комунальних послуг, на подвійний розмір нормативної опалювальної площі надається сім`ям пільговиків, до складу яких входять лише непрацездатні особи (у тому числі працюючі інваліди, неповнолітні діти, пенсіонери).

Положеннями ст. 17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» фінансування витрат, пов`язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів.

Частиною 3 ст. 102 Бюджетного кодексу України встановлено, що за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот надаються житлові субсидії населенню та пільги ветеранам війни; особам, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Згідно ч. 5 ст. 51 Бюджетного кодексу України при наданні пільг та здійсненні видатків з бюджету щодо їх виплати до членів сім`ї пільговика належать: дружина (чоловік), їхні неповнолітні діти (до 18 років); неодружені повнолітні діти, визнані інвалідами з дитинства I та II групи або інвалідами I групи; особа, яка проживає разом з інвалідом війни I групи та доглядає за ним, за умови що інвалід війни не перебуває у шлюбі; непрацездатні батьки; особа, яка знаходиться під опікою або піклуванням громадянина, який має право на пільги, та проживає разом з ним.

Аналіз статті 51 Бюджетного кодексу України дає підстави для висновку, що нормами законодавства передбачено надання пільг дружині пільговика та їхнім неповнолітнім дітям.

Проаналізувавши зміст наведених правових норм, в їх сукупності, та системному зв`язку, суд зазначає, що Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначає види пільг та категорії осіб, на яких вони поширюються, а Бюджетний кодекс України конкретизує певні процедури та критерії надання таких пільг. При цьому, норми зазначених актів законодавства, на думку суду, повинні застосовуватись в їх сукупності, оскільки не суперечать, а доповнюють одна одну.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що позивач є інвалідом війни ІІ групи і має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

Позивач перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 (свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 ), яка є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням серія НОМЕР_2 від 21.08.2024.

У відповідності до довідки №20-10/268 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Наведене дає підстави для висновку, що разом з позивачем за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрована працездатна особа - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

При цьому, працездатна особа, яка зареєстрована разом з позивачем ( ОСОБА_3 ) за адресою АДРЕСА_1 , на думку суду, не відносить до перелічених у ст. 51 Бюджетного кодексу України, про що позивачем не подано до суду жодних доказів, та судом таких доказів не здобуто.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції, що якщо серед осіб, зареєстрованих у домогосподарстві разом з позивачем є працездатні особи, які сплачують 100 відсотків за комунальні послуги, пільги з оплати природного газу на подвійний розмір нормативної площі не надаються.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025 року у справі № 500/7463/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула