Справа № 260/7959/25
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 грудня 2025 рокум. Ужгород№ 260/7959/25

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ващиліна Р.О.

за участю секретаря судового засідання Фозекош В.В.

позивача: представник Гончаров В.В.,

відповідача: представник не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 по неналежному розгляду заяви ОСОБА_1 від 15 вересня 2025 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації і неприйняттю відповідного рішення за результатами розгляду цієї заяви та протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 по здійсненню 20 вересня 2025 року призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що він є батьком 3-х дітей віком до 18 років, які перебувають на його утриманні, та за відсутності заборгованості зі сплати аліментів не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, оскільки мав право на відстрочку від призову. З метою реалізації такого права позивач 15 вересня 2025 року надіслав на поштову адресу відповідача відповідну заяву та всі необхідні документи. Таке рекомендоване поштове відправлення було вручено відповідачу 17 вересня 2025 року. Незважаючи на це, 20 вересня 2025 року позивач був призваний ІНФОРМАЦІЯ_1 на військову службу та направлений до військової частини за межі Закарпатської області. В свою чергу рішення за результатами розгляду поданої ним заяви про надання відстрочки протиправно розглянуто не було. Вказану бездіяльність відповідача вважає протиправною, а його право на відстрочку таким, що підлягає захисту в судовому порядку.

27 листопада 2025 року відповідач подав через особистий електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» відзив на позовну заяву, в якій з доводами позивача не погоджується. Так, зазначає, що позивач не повідомляв у встановленому законодавством порядку про наявність у нього права на відстрочку від мобілізації, особисто до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою не звертався. Звертає увагу суду на те, що офіційним підтвердженням надання військовозобов`язаним відстрочки є довідка, яка видається після завершення встановленої законодавством процедури оформлення за наслідками розгляду комісією поданих документів. Зауважує, що позивач пройшов військово-лікарську комісію, рішенням якої був визнаним придатним до військової служби, про наявність у нього хвороб, що перешкоджають проходження військової служби не повідомляв, будь-яких заперечень щодо призову не заявляв.

29 жовтня 2025 року представник позивача подав через особистий електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» заяву про зміну предмету позову, в якій заявлені позовні вимоги виклав в наступній редакції:

1) визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 по неналежному розгляду заяви ОСОБА_1 від 15 вересня 2025 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації і неприйняттю відповідного рішення за результатами розгляду цієї заяви та протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 по здійсненню 20 вересня 2025 року призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації;

2) визнати протиправним та скасувати наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29 вересня 2025 року №М1589 про призов ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації.

Необхідність зміни позовних вимог аргументував тим, що після звернення позивача до суду з цим позовом він дізнався про існування розпорядчого документа, на підставі якого його було призвано.

14 листопада 2025 року представник позивача подав через особистий електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» заяву про зміну предмету позову, в якій заявлені позовні вимоги виклав в наступній редакції:

1) визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 по неналежному розгляду заяви ОСОБА_1 від 15 вересня 2025 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації і неприйняттю відповідного рішення за результатами розгляду цієї заяви та протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 по здійсненню 20 вересня 2025 року призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації;

2) визнати протиправним та скасувати наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20 вересня 2025 року №М1589 про призов ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації.

Необхідність зміни позовних вимог аргументував допущеною помилкою у даті оскарженого наказу.

В судовому засіданні 02 грудня 2025 року представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі з наведених у позовній заяві мотивів та просив суд позов задовольнити.

Відповідач явку свого уповноваженого представника у судове засідання 02 грудня 2025 року не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, про відкладення розгляду справи не клопотав.

Згідно з ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 205 КАС України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на неявку відповідача без повідомлення причин такої суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за його відсутності.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , є військовозобов`язаним та перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

Окрім того, ОСОБА_1 є батьком трьох дітей віком до 18 років: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , від шлюбу з ОСОБА_4 , а також сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтвами про народження.

Заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука у справі №524/9506/18 від 13.05.2019 розірвано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , що зареєстрований 09.08.2008 року у Крюківському відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції в Полтавській області, актовий запис №306. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання малолітніх дітей: доньки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у розмірі 1/3 (однієї третьої) частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.11.2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до довідки №199690 від 15.09.2025, виданої Автозаводським відділом державної виконавчої служби у місті Кременчуці, станом на 15 вересня 2025 року ОСОБА_1 немає заборгованості зі сплати аліментів.

ОСОБА_5 являється сином ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , з якою позивач проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 та нотаріально засвідченої заяви від 11.09.2025.

15 вересня 2025 року ОСОБА_1 надіслав засобами поштового зв`язку на адресу ІНФОРМАЦІЯ_8 заяву, в якій просив оформити йому довідку про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підстав п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

До надісланої заяви ОСОБА_1 долучив копії наступних документів: паспорта, РНОКПП, військового квитка, свідоцтв про народження ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , заочного рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука у справі №524/9506/18 від 13.05.2019, роздруківки з Автоматизованої системи виконавчого провадження Мінюсту про наявність виконавчого провадження про стягнення аліментів на утримання доньок, довідки Автозаводського відділу державної виконавчої служби про відсутність заборгованості зі сплати аліментів на утримання доньок, заяви громадянки ОСОБА_8 від 11.09.2025 про утримання сина ОСОБА_5 .

Про результати розгляду заяви та прийняте рішення просив повідомити письмово за адресою: АДРЕСА_1 .

Така заява отримана представником Ужгородського РТЦК 17 вересня 2025 року, що підтверджується відтиском печатки вхідної кореспонденції на надісланому примірнику заяви та не заперечується відповідачем.

Поряд з цим, жодних відомостей щодо результатів розгляду заяви ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 не надав.

20 вересня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_4 вручив ОСОБА_1 направлення №4948827 на визначення придатності до військової служби.

20 вересня 2025 року Позаштатною постійно діючою військово-лікарською комісією при обласному тимчасовому мобілізаційному пункті ІНФОРМАЦІЯ_8 проведено медичний огляд ОСОБА_1 . Відповідно до відомостей довідки №16380 від 20.09.2025, ОСОБА_1 був визнаний придатним до військової служби.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 №М1589 від 20.09.2025 ОСОБА_1 був призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період та відправлений до проходження такої до Військової частини НОМЕР_2 .

Вважаючи протиправними бездіяльність відповідача щодо не розгляду поданої ним заяви про відстрочку від призову на військову службу та подальший призов на військову службу, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Нормами ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 (далі - Закону №2232) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан, який триває до цього часу.

Указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 було оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва, яка триває по даний час. Пунктом 8 цього Указу встановлено, місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб-підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку: 1) своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу, прибуття техніки на збірні пункти та у військові частини; 2) здійснення призову військовозобов`язаних, резервістів на військову службу, їх доставки до військових частин та установ Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України; 3) виділення тимчасово будівель, споруд, земельних ділянок, транспортних та інших матеріально-технічних засобів, надання послуг Збройним Силам України, Національній гвардії України, Службі безпеки України, Державній прикордонній службі України, Державній спеціальній службі транспорту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України та іншим військовим формуванням України відповідно до мобілізаційних планів.

Згідно ч. 10 ст. 1 Закону №2232 громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Мобілізація, в розумінні ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон №3543), комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Частиною 2 ст. 4 Закону №3543 встановлено, що загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Відповідно до ч. 8 ст. 4 Закону №3543, з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Частиною 1 ст. 22 Закону №3543 передбачено обов`язок громадян: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, Оперативно-рятувальній службі цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом.

Позивач вважає, що має право на відстрочку від призову під час мобілізації відповідно до п. 3 ч. 1 статті 23 Закону №3543, з огляду на що звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_8 з відповідною заявою.

Так, п. 3 ч. 1 статті 23 Закону №3543 передбачено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Згідно з ч.ч. 7, 8 ст. 23 Закону №3543 перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.

Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлюватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на одну з вищезазначених відстрочок. Порядок оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за допомогою цього реєстру визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154 затверджено Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, відповідно до п.1. якого, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно положень п. 11 вказаного положення, районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, серед іншого, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.

16 травня 2024 року Кабінет Міністрів України постановою №560 затвердив Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі Порядок №560) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який, серед іншого, визначає процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.

П. 56 Порядку №560 визначено, що відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Згідно п. 57 Порядку №560 для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:

- голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);

- члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

Відповідно до п. 58 Порядку №560, за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

П. 60 Порядку №560 визначено, що комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.

У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

Отже, наведеними нормами визначено, що військовозобов`язаний має право на особисте подання на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки заяви за встановленою формою з доданими до неї документами, які підтверджують право на відстрочку, а комісії, утворені при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період зобов`язані, зокрема, вивчити отриману заяву та додані до неї документи, оцінити законність підстав для надання відстрочки, й фактично розглянути такі документи протягом семи днів з дати їх надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади. Така комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки, що оформляються протоколом. У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за встановленою формою.

При цьому, Порядком №560 не надано права районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки не розглядати подані військовозобов`язаними особами документи.

З матеріалів справи вбачається, що 17 вересня 2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_8 надійшла заява ОСОБА_1 про надання довідки від призову на військову службу під час мобілізації. Однак така заява, всупереч нормам п. 60 Порядку №560, у встановлений строк розглянута не була.

В обґрунтування правомірності своїх дій відповідач посилається на те, що така заява повинна бути подана особисто. Однак суд вважає такі твердження безпідставними, оскільки вони не узгоджуються з нормами чинного законодавства.

У постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №342/158/17 зазначено, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу чи його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону (або ж іншого нормативно-правового регулювання) віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

ІНФОРМАЦІЯ_4 не навів жодних мотивів неможливості розгляду поданої ОСОБА_1 заяви у порядку та строки, передбачені п. 60 Порядку №560. Вказана обставина свідчить про протиправну бездіяльність відповідача.

При цьому суд не вважає належним розглядом такої заяви лист ІНФОРМАЦІЯ_8 №17510 від 09.10.2025, яким ОСОБА_1 запропоновано особисто подати заяву з повним переліком документів, що підтверджують право на відстрочку.

Індивідуальний акт державного органу - це юридична форма рішення суб`єкта владних повноважень, виданого (прийнятого) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк і цей акт породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин (п. 19 ч .1 ст. 4 КАС України).

Разом з цим, лист ІНФОРМАЦІЯ_8 №17510 від 09.10.2025 носить інформативний характер та не є індивідуальним актом в розумінні норми КАС України.

Отже, відповідачем за результатами розгляду поданої позивачем заяви не прийнято будь-якого рішення, передбаченого п. 60 Порядку №560, та не вирішено питання про можливість надання позивачу відстрочки від призову на військову службу, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Стосовно позовної вимоги в частині оскарження призову на військову службу суд зазначає наступне.

П. 60 Порядку №560 визначено, що до ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Так, судом встановлено, що подана ОСОБА_1 17 вересня 2025 року заява про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_4 протиправно розглянута не була. Незважаючи на це та положення п. 60 Порядку №560, які встановлюють пряму заборону призову на військову службу військовозобов`язаного до вирішення питання щодо надання йому відстрочки за поданою заявою, ІНФОРМАЦІЯ_4 наказом №М1589 від 20.09.2025 призвав ОСОБА_1 на військову службу.

Позивач стверджує, що з огляду на перебування на його утриманні трьох неповнолітніх дітей за відсутності заборгованості зі сплати аліментів, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону він має право на відстрочку від призову на військову службу.

Відповідно до абз. 9 п. 11 Положення районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.

Проте в спірних правовідносинах ІНФОРМАЦІЯ_4 свого обов`язку не виконав, зокрема призвав ОСОБА_1 на військову службу без належної перевірки наявності підстав для відстрочки та розгляду поданої ним заяви, чим порушив не тільки права позивача, але й законодавчі норми.

З огляду на очевидну протиправність оскаржуваного в цій справі наказу ІНФОРМАЦІЯ_8 , який хоч і вичерпує дію фактом виконання, його скасування не порушить стабільності публічно-правових відносин та принципу правової визначеності, а навпаки вказуватиме на неприпустимість допущення неправомірних дій центром комплектування при мобілізації військовозобов`язаних осіб, які мають право на відстрочку від призову. Тому суд вважає за можливе скасувати наказ ІНФОРМАЦІЯ_8 від 20 вересня 2025 року №М1589, оскільки таке забезпечить належний захист прав позивача.

Разом з тим, не підлягає задоволенню позовна вимога в частині визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_8 по здійсненню 20 вересня 2025 року призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації з огляду на те, що саме оскарженим наказом відповідача від 20 вересня 2025 року №М1589 були в даному випадку порушені права позивача, а тому його скасування є достатнім та належним способом захисту його порушених прав.

З врахуванням вищенаведеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не здійснення розгляду заяви ОСОБА_1 від 15 вересня 2025 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації і неприйняття рішення за результатами її розгляду.

3. Визнати протиправним та скасувати наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20 вересня 2025 року №М1589 про призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації.

4. В решті позову відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати у розмірі 908,40 (Дев`ятсот вісім гривень 40 коп.) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 08 грудня 2025 року.

СуддяР.О. Ващилін