Справа № 500/5540/25
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/5540/25

04 грудня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Приватного підприємства Тернвояж до Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство Тернвояж (далі ПП Тернвояж, Підприємство, позивач) звернулося до суду з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі Відділ, відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови №081110 від 02.09.2025 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами.

11.07.2025 посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Київській області Державної служби України з безпеки на транспорті було проведено перевірку транспортного засобу марки VAN HOOL ASTROMEGA TD927, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , в ході якої було виявлено порушення вимог статті 53 Закону України Про автомобільний транспорт від 05.04.2001 №2344-III (далі - Закон № 2344-III), абзацу 6 частини першої статті 60 Закону № 2344-III, про що складено акт проведення перевірки №ОАР 029857 від 11.07.2025.

На підставі цього акту відповідачем винесено оскаржувану постанову №081110 від 02.09.2025 про накладення адміністративно-господарський штраф у розмірі 34000,00 грн.

ПП Тернвояж не погоджується з вказаною постановою, вважає її протиправною і такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що позивач під час здійснення перевезення мав у наявності всі документи, передбачені чинним законодавством України для відповідного виду міжнародного перевезення пасажирів. Позивач здійснював маятниковий вид перевезення. Для здійснення міжнародних маятникових перевезень потрібна система дозволів, яка видається відповідно до угод між країнами, що регулюють такі перевезення. Дані дозволи оформлюються через компетентний орган - Державну службу України з безпеки на транспорті. Такий дозвіл №988 позивачу видавав відповідач, а після перевезення такий дозвіл здається назад до Державну службу України з безпеки на транспорті.

Вважає вимогу інспектора надати документ «Інтербус» неправомірною та такою, що не ґрунтується на законодавстві. Відповідно до положень Угоди про міжнародні нерегулярні пасажирські перевезення автобусами («Інтербус»), вона застосовується виключно у випадках здійснення перевезень у режимі нерегулярних міжнародних рейсів. Натомість у даному випадку перевезення здійснювалося за маршрутом, що потребує наявності дозволу компетентного органу, а не документів «Інтербус». Всі необхідні дозволи були отримані позивачем у встановленому порядку та знаходилися при ньому під час перевірки. Таким чином, позивач виконав усі вимоги законодавства та мав повний пакет документів, що підтверджують законність перевезення. Відсутність документа «Інтербус» у даній ситуації не може розцінюватися як порушення, оскільки він не є обов`язковим для цього виду перевезення.

Ще позивач вказує на порушення процедури розгляду справи та невідповідність оскаржуваної постанови приписам Закону України «Про адміністративну процедури», проте не викладає суть таких порушень, а лише цитує законодавство.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

14.10.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідач проти позову заперечує. Зазначає, що водії транспортних засобів зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.

Роздрук на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водія є документом передбаченим статтею 53 Закону №2344-III необхідним для виконання міжнародних перевезень для усіх перевізників (і резидентів, і нерезидентів) та видів перевезень (і пасажирських, і вантажних) наведених у даній статті. Іншими словами, його можна назвати загальнообов`язковим при виконанні міжнародних перевезень, інші документи, наведені в частинах 3, 4, 5, 6 статті 53 Закону №2344-III є спеціальними для кожного з видів перевезень (вантажних/пасажирських) та особи перевізника (резидент/ нерезидент).

Якщо транспортний засіб обладнаний цифровим тахографом, то в водія на момент перевірки має бути в наявності чинна особиста картка водія, яку він повинен використовувати її у відповідному слоті цифрового тахографа кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом та надавати уповноваженим посадовим особам роздруківку даних роботи тахографа.

В спірному випадку при перевірці інспектором даних тахографа виявлено відсутність записів про роботу та час відпочинку водія ОСОБА_1 за 11.07.2025.

При здійсненні міжнародних нерегулярних, маятникових (човникових) та регулярних транзитних перевезень водії також повинні мати списки пасажирів та інші документи, обумовлені законодавством України.

Порядок організації регулярних, нерегулярних та маятникових (човникових) перевезень пасажирів у міжнародному сполученні визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Наказом Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України від 05.09.2024 №966 затверджено Порядок організації регулярних, нерегулярних та маятникових (човникових) перевезень пасажирів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні (далі - Порядок №966).

Під час проведення перевірки позивачем не було надано дозволу на виконання маятникових перевезень, на який позивач посилається в позовній заяві, натомість надано не заповнений журнал INTERBUS №001574, шляховий лист №000014, що свідчить про виконання перевезень на підставі Угоди INTERBUS, а тому водій повинен був надати посадовій особі Укртрансбезпеки Контрольний документ - оформлений журнал INTERBUS в якому заповнено список пасажирів.

Додатково відповідач зауважує, що оскільки позивачем не надано до позову Дозволу №988, посилання на який міститься у позовній заяві, представником відповідача подано службову записку до Департаменту надання адміністративних послуг на наземному транспорті Укртрансбезпеки, з метою з`ясування чи видавався ПП «Тернвояж» Дозвіл №988 та надання копії такого у разі наявності.

Відповідно до інформації наданої Департаментом надання адміністративних послуг на наземному транспорті Укртрансбезпеки, позивачу було видано Дозвіл №988 на здійснення перевезень транспортним засобом д.н.з НОМЕР_2 і 10.07.2025 такий дозвіл був повернутий, а рейдова перевірка посадовими особами Укртрансбезпеки проводилася 11.07.2025 та було перевірено інший транспортний засіб - VAN HOOL н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво реєстрації т/з НОМЕР_3 . А тому доводи позовної заяви про наявність Дозволу на здійснення маятникових перевезень не відповідають дійсності.

Отже, під час проведення перевірки позивачем було надано не заповнений журнал INTERBUS №001574, шляховий лист №000014, а також інформацію щодо робочого часу та часу відпочинку водія.

Відповідач вважає, що доводи позовної заяви не підтверджують порушень в діях контролюючого органу під час проведення рейдової перевірки, а оскаржувана постанова винесена на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У задоволені позову просить відмовити у позові повністю (а.с.12-21).

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

Суд, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

11.07.2025 інспекторами Відділу державного нагляду (контролю) Укртрансбезпеки у Київській області в рамках здійснення заходів державного контролю шляхом проведення рейдової перевірки перевірено транспортний засіб марки VAN HOOL, номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , що належить автомобільному перевізнику ПП «Тернвояж» під керуванням водія ОСОБА_1 , посвідчення водія НОМЕР_4 .

За результатами проведення рейдової перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №029857 від 11.07.2025.

Під час перевірки встановлено, порушення вимог статті 53 Закону №2344-III, а саме: відсутній оформлений список пасажирів у журналі INTERBUS відповідно до Угоди про міжнародні нерегулярні перевезення пасажирів автобусами (Угода INTERBUS), підписаної 30.06.2001, до якої Україна приєдналася 16.10.2012; відсутні роздруківки на паперовому носії режиму праці та відпочинку водія ОСОБА_1 за 11.07.2025 (а.с.26).

Листом №64504/39/24-25 від 21.07.2025 Відділ державного нагляду (контролю) у Тернопільській області (за місцезнаходженням автомобільного перевізника) повідомив позивача про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, на який він запрошувався (а.с.30).

За результатами розгляду справи про правопорушення законодавства про автомобільний транспорт в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області 02.09.2025 прийнято постанову №081110 про застосування адміністративно-господарського штрафу, якою до ПП Тернвояж за порушення статті 53 Закону № 2344-ІІІ, на підставі абзацу 6 частини першої статті 60 цього Закону застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 34000,00 грн (а.с.32).

Не погодившись із постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу, позивач звернувся до суду з цим позовом.

До спірних правовідносин суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон №2344-III, який визначає засади організації та діяльності автомобільного транспорту.

Відповідно до частини сьомої статті 6 Закону №2344-ІII центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті.

Згідно з абзацом першим пункту 8 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

За змістом частини дванадцятої статті 6 Закону №2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Як установлено частиною чотирнадцятою статті 6 Закону №2344-III, державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №2344-ІII, рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт; автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Процедура проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначена Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567.

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку №1567 рейдовим перевіркам підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Рейдові перевірки на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення і направлення на рейдову перевірку.

Згідно з пунктом 5 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється дотримання автомобільними перевізниками та водієм вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до пунктом 6 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки посадові особи мають право, зокрема використовувати спеціальне обладнання, призначене для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку, встановлених законодавством України та Європейською угодою щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР); використовувати пристрої для копіювання, сканування інформації, що свідчить про правопорушення; здійснювати опитування водія та пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути.

За змістом пунктів 8, 12 цього ж Порядку рейдова перевірка проводиться шляхом зупинення транспортного засобу або без такого зупинення.

Рейдова перевірка без зупинення транспортного засобу проводиться на автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, у місцях посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, у зонах габаритно-вагового контролю, на інших об`єктах, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Водій транспортного засобу після зупинки транспортного засобу зобов`язаний надавати посадовій особі документи, на підставі яких здійснюється перевезення, виконувати вимоги посадової особи, передбачені законодавством про автомобільний транспорт, та розпочинати рух лише з дозволу посадової особи.

Пункт 13 Порядку №1567 визначає, що у разі виявлення в ході рейдової перевірки транспортного засобу порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою, яка провела перевірку, складається акт проведення рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом за формою згідно з додатком 2 (далі - акт проведення перевірки). У разі виявлення в ході рейдової перевірки порушень правил перевезення великогабаритних, великовагових вантажів посадовою особою додатково складається акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів за формою згідно з додатком 3 або акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів за формою згідно з додатком 4.

Матеріали, складені за результатами рейдової перевірки, формуються у справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт (далі - справа про порушення) та розглядаються керівником або заступником керівника територіального органу Укртрансбезпеки в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою автомобільного перевізника або його уповноваженої особи) протягом двох місяців з дня його виявлення (пункт 16 Порядку №1567).

Згідно з пунктами 17 та 19 Порядку №1567 справа про порушення розглядається у присутності автомобільного перевізника або уповноваженої ним особи. Про час і місце розгляду справи про порушення автомобільному перевізнику або його уповноваженій особі повідомляється не пізніше ніж за сім календарних днів до дня розгляду особисто під підпис чи шляхом надсилання повідомлення засобами поштового зв`язку (рекомендованим листом з повідомленням про вручення) або на адресу електронної пошти (за наявності) з урахуванням вимог Закону України Про адміністративну процедуру.

За результатами розгляду справи про порушення керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник за наявності порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за які передбачена частиною першою статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт, виносить постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу за формою згідно з додатком 5.

Таким чином, Відділу державного нагляду (контролю) у Київській області Державної служби України з безпеки на транспорті та Відділ державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Державної служби України з безпеки на транспорті, що забезпечують реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, уповноважені здійснювати державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті, зокрема, шляхом здійснення рейдових перевірок та притягнення до відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Вичерпний перелік питань щодо дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, який перевіряється під час проведення рейдової перевірки посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті, затверджено наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 16.04.2025 № 703 (далі - Наказ №703).

Відповідно до Розділу ІІІ Наказу №703 до переліку питань щодо дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, який перевіряється під час проведення рейдової перевірки посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті під час здійснення міжнародних перевезень пасажирів відносяться:

1. Наявність у водія транспортного засобу резидента України документів, на підставі яких виконується перевезення: 1) дозволи іноземних країн, територією яких буде здійснюватися перевезення; 2) свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; 3) список пасажирів (при нерегулярних та маятникових перевезеннях); 4) схема маршруту; 5) реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водія(їв) - тахокарти, а у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом, роздруківку на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок водія(їв).

2. Дотримання вимоги встановлення та використання на транспортному засобі контрольного приладу (тахографа).

3. Дотримання водієм(ями) режиму праці та відпочинку.

4. Здійснення перевезень автобусами, що відповідають умовам перевезень та параметрам комфортності і мають понад 20 місць для сидіння пасажирів (при виконанні регулярних, нерегулярних та маятникових (човникових) пасажирських міжнародних автомобільних перевезень, які здійснюють резиденти України) (ця вимога не розповсюджується, якщо перевезення виконується на підставі Угоди про міжнародні нерегулярні перевезення пасажирів автобусами, до якої Україна приєднана відповідно до Закону України від 16 жовтня 2012 року № 5444-VI «Про приєднання України до Угоди про міжнародні нерегулярні перевезення пасажирів автобусами (Угода INTERBUS)» (далі - Угода INTERBUS), відповідно до якої «автобуси» означає транспортні засоби, що завдяки своїй конструкції й обладнанню пристосовані для перевезення більше дев`яти осіб, у тому числі водія, та призначені для таких цілей).

5. Наявність передбаченої законодавством документації та договорів страхування відповідно до вимог міжнародних договорів і законодавства іноземних держав.

6. Дотримання вимог щодо: здійснення керування транспортними засобами водіями, яким виповнився 21 рік та які останні три роки працюють водіями автобусів; направлення у рейс на автобусні маршрути протяжністю понад 500 км двох водіїв.

7. Наявність контрольного документа (журнал INTERBUS) відповідно до Угоди INTERBUS - у разі виконання перевезення на підставі цієї Угоди.

8. Наявність відповідної ліцензії на господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів.

9. Виконання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства України про автомобільний транспорт.

Згідно з положеннями статті 34 Закону № 2344-ІІІ, автомобільний перевізник повинен, зокрема: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

За змістом статті 53 Закону №2344-III організацію міжнародних перевезень пасажирів і вантажів здійснюють перевізники відповідно до міжнародних договорів України з питань міжнародних автомобільних перевезень.

До міжнародних перевезень пасажирів та небезпечних вантажів допускаються резиденти України, які мають досвід роботи на внутрішніх перевезеннях на договірних умовах не менше ніж три роки.

При виконанні міжнародних перевезень пасажирів резиденти України повинні мати:

дозволи іноземних країн, по території яких буде здійснюватися перевезення;

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу;

список пасажирів (при нерегулярних та маятникових перевезеннях);

білетно-облікову документацію;

схему маршруту.

У транспортних засобах, що здійснюють міжнародні перевезення пасажирів та/або вантажів, установлюються і використовуються контрольні пристрої - тахографи.

Водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.

Абзацом 6 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів визначає Інструкція з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385 (далі - Інструкція №385).

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції №385:

тахограф - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;

картка - картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі

Відповідно до пунктів 3.3, 3.6 Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, зокрема: своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами, а також, наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа.

Суд звертає увагу на те, що відсутність роздруківки на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок водіїв обумовлюється невикористанням водієм наявної у нього картки водія, тобто картки контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначеної для використання в цифровому тахографі. Так, водій зобов`язаний вставляти картку водія у слот тахографа та активувати її перед початком кожної поїздки шляхом підтвердження інформації про особу водія, часу та країни, а у разі перетину кордону додавати дані про країну, у такому випадку тахограф фіксує відомості про здійснення водієм перевезення із фіксуванням часу руху та стоянки, швидкості, відстані, обертів шасі.

У зв`язку з чим, використання водієм своєї картки під час поїздки надає можливість роздруковувати на паперовому носії інформацію про його роботу та відпочинок. У той же час, у разі незастосування водієм картки перед початком поїздки та під час руху (не встановлення її у слот та відсутність активації) тахограф фіксує рух транспортного засобу без водія, що унеможливлює отримання інформації про роботу та відпочинок конкретного водія як протягом поточної, такі і попередніх поїздок.

Отже, водії, які здійснюють перевезення, зобов`язані мати при собі діючий та повірений тахограф. У разі, якщо ТЗ не обладнаний тахографом, водій веде індивідуальну контрольну книжку водія. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.03.2020 у справі №823/1199/17, від 19.08.2019 у справі №823/5035/15, від 06.06.2024 у справі №440/5921/23, від 15.08.2024 у справі №440/6438/23.

З 20.12.2010 набула чинності Поправка № 6 до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, підписаної в Женеві 01.07.1970, у частині надання до контролю роздруківок за поточний день та попередні 28 календарних дні, а в разі відсутності таких надання Бланку підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.

Отже, під час перевірки водії зобов`язані надавати інспектору для контролю роздруківки за поточний тиждень та попередні 28 календарних днів, тобто 29, або бланк підтвердження діяльності.

07.09.2005 прийнято Закон України № 2819-ІV Про приєднання України до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Закон № 2819-ІV), укладеної 01.07.1970 в м. Женева. З прийняттям Закону № 2819-ІV положення ЄУТР набрали чинності для України і є обов`язковими для виконання на її території всіма учасниками - Договірними Сторонами Європейської угоди з урахуванням поправок внесених до неї. Відповідно до частини першої статті 2 ЄУТР, ця Угода застосовується на території кожної Договірної Сторони до всіх міжнародних автомобільних перевезень, що виконуються будь-яким транспортним засобом, зареєстрованим на території зазначеної вище Договірної Сторони або на території будь-якої іншої Договірної Сторони. Відповідно до статті 1017 ЄУТР, Договірні сторони приписують встановлення та використання на транспортних засобах, зареєстрованих на їх території, контрольного пристрою відповідно до вимог цієї Угоди, включаючи деталі та додатки до нього. Контрольний пристрій за змістом цієї Угоди повинен відповідати, у тому, що стосується його конструкції, встановлення, використання та перевірки, вимогам цієї Угоди, включаючи деталі та додатки до нього. Вважається, що контрольний пристрій, що відповідає постанові (СEE) № 3821/85 Ради від 20.12.1985, у тому, що стосується її конструкції, встановлення, використання та перевірки, відповідає вимогам цієї Угоди, включаючи деталі та додатки до нього.

Відповідно до ст. 12-34 Розділу III «Використання обладнання» Додатку 32 «Контрольний пристрій» ЄУТР, b) Якщо через свою відсутність водій не може використовувати контрольний пристрій, встановлений на транспортному засобі, то періоди часу, зазначені нижче в підпунктах b), с) та d) другого абзацу пункту 3: i) якщо транспортний засіб оснащений контрольним пристроєм відповідно до додатку I (аналоговий тахограф), проставляються на реєстраційному листку від руки автоматично або іншим способом розбірливо і без помарок; або ii) якщо транспортний засіб оснащений контрольним пристроєм відповідно до додатку 1В (цифровий тахограф), проставляються в картці водія з використанням ручного пристрою для введення даних, передбаченого в обладнанні, що записує. 3. Водії: забезпечують відповідність зазначеного на реєстраційному аркуші часу офіційному часу країни реєстрації транспортного засобу, наводять у дію комутаційні механізми, що дозволяють окремо та чітко реєструвати такі періоди часу: а) під знаком О або 35: тривалість керування; b) під знаком Х або 36 всі інші періоди роботи; c) під знаком 37: інші періоди перебування на робочому місці, а саме: - час очікування, тобто. період, протягом якого водії не зобов`язані залишатися на своїх робочих місцях, інакше як для реагування на можливі сигнали до початку або відновлення водіння або до виконання іншої роботи, - час, проведений поряд з водієм у процесі руху транспортного засобу, - час, проведений на спальне місце в процесі руху транспортного засобу, d) під знаком 38 перерви в управлінні та періоди щоденного відпочинку. 7. b) Якщо водій керує транспортним засобом, оснащеним контрольним пристроєм відповідно до додаванням 1B, то він має бути готовий пред`явити щоразу, коли цього вимагатиме інспектуючи посадова особа: i) картку водія, власником якої він є; ii) будь-які записи, зроблені вручну, та роздруківку, зроблену протягом поточного тижня та попередніх 28 календарних днів, як це вимагається відповідно до цієї Угоди; iii) реєстраційні листки, що відповідають тому ж періоду часу, про який йдеться у попередньому підпункті та протягом якого він керував транспортним засобом, оснащеним контрольним пристроєм відповідно до додавання 1.

З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб марки VAN HOOL, номерний знак НОМЕР_1 , перевірка якого проводилася у спірному випадку, облаштовано цифровий тахограф. Інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Київській області під час перевірки даних тахографа виявив відсутність записів про роботу та час відпочинку водія ОСОБА_1 за 11.07.2025. Крім того, в слоті тахографу перебувала картка іншої особи, а дані щодо режиму праці та відпочинку водія ОСОБА_1 матеріали справи не містять (а.с.27).

Позивач такі обставини не спростував та жодних пояснень з цього порушення зміст позовної заяви не містить. Таким чином, в ході судового розгляду справи підтверджено порушення в частині відсутності інформації про роботу та відпочинок водія.

Стосовно відсутності належним чином заповненого списку пасажирів у журналі INTERBUS.

Наказом Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України від 05.09.2024 №966 затверджено Порядок організації регулярних, нерегулярних та маятникових (човникових) перевезень пасажирів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні.

Порядком визначено правові засади організації нерегулярних міжнародних перевезень, відповідно до пунктів 23-25 яких: нерегулярні перевезення здійснюються на підставі міжнародних договорів України у сфері міжнародних автомобільних перевезень або Угоди «INTERBUS» автобусами, що завдяки своїй конструкції й обладнанню пристосовані для перевезення більше дев`яти осіб, у тому числі водія, та призначені для таких цілей.

Оформлення та видача дозволів на здійснення нерегулярних перевезень здійснюється відповідно до Порядку оформлення і видачі дозволів на поїздку по територіях іноземних держав при виконанні перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні, їх обміну та обліку, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2004 №757, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.08.2004 за № 1075/9674.

Для виконання нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні, лібералізованих відповідно до Угоди «INTERBUS», перевізнику необхідно через Єдиний комплекс, враховуючи положення Закону України «Про адміністративну процедуру» та міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подати заявку про намір отримати журнал «INTERBUS» для нерегулярних перевезень, що звільняються від необхідності отримання дозволів.

Згідно з пунктом 2 Порядку №966 журнал INTERBUS - контрольний документ, який складається з відривних шляхових листів пасажирів у двох примірниках, для реєстрації пасажирів під час виконання нерегулярних автомобільних міжнародних перевезень, форма якого визначена додатком 3 до Угоди про міжнародні нерегулярні перевезення пасажирів автобусами (Угода INTERBUS), до якої Україна приєднана відповідно до Закону України від 16.10.2012 №5444 "Про приєднання України до Угоди про міжнародні нерегулярні перевезення пасажирів автобусами (Угода INTERBUS)".

Відповідно до Угоди про міжнародні нерегулярні перевезення пасажирів автобусами (Угода «INTERBUS»), до якої Україна приєдналася Законом №5444-VI від 16.10.2012, "Міжнародні нерегулярні перевезення" означає перевезення через територію принаймні двох Договірних Сторін, що не підпадають ні під визначення регулярних перевезень чи спеціальних регулярних перевезень, ні під визначення маятникових перевезень. Такі перевезення можуть здійснюватися з певною регулярністю, не перестаючи при цьому бути нерегулярними перевезеннями.

Згідно з статтею 11 Угоди INTERBUS контрольний документ складається з відривних шляхових листів пасажирів у двох примірниках, сформованих у журнали в кількості 25 штук. Контрольний документ повинен відповідати зразку, наведеному в додатку 3 до цієї Угоди. Кожний журнал та шляхові листи пасажирів, які є його складовою частиною, повинні бути пронумеровані. Шляхові листи пасажирів також повинні бути пронумеровані послідовно від 1 до 25. Зміст титульної сторінки журналу й титульної сторінки шляхових листів пасажирів повинні бути надруковані офіційною мовою чи кількома офіційними мовами Договірної Сторони, в якій заснований транспортний оператор.

Стаття 12 Угоди INTERBUS передбачає, що журнал, зазначений у статті 11, повинен бути виписаний на ім`я транспортного оператора; його не можна передавати. Перший примірник шляхового листа пасажирів повинен зберігатися в автобусі протягом всієї поїздки, для якої він складений. Транспортний оператор відповідає за те, щоб шляховий лист пасажирів був складений належним чином і правильно.

Відповідно до вимог статті 13 Угоди INTERBUS, шляховий лист пасажирів повинен заповнюватися транспортним оператором у двох примірниках для кожної поїздки перед початком поїздки. Для цілей збереження прізвищ пасажирів транспортний оператор може використовувати попередньо складений перелік на окремому аркуші, який додається до шляхового листа пасажирів. Печатка транспортного оператора або, у разі необхідності, підпис транспортного оператора чи підпис водія автобусу повинні розташовуватись як на переліку, так і на шляховому листі пасажирів. Для перевезень, під час яких здійснюється пряма поїздка без пасажирів, згадана у статті 6 (3), перелік пасажирів може складатися як передбачено в пункті 2, під час посадки пасажирів.

Отже, при здійснення нерегулярних перевезень пасажирів за правилами Угоди «INTERBUS», перевізник не потребує отримання додаткових дозволів. Однак положеннями спеціального закону покладено на перевізника обов`язок з забезпечення, а водія пред`явлення для перевірки відповідних документів та додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт при здійсненні міжнародних перевезень пасажирів (зокрема, список пасажирів (при нерегулярних та маятникових перевезеннях).

З аналізу вищевказаних норм встановлено, що список пасажирів може оформлятись або у вигляді шляхового листа пасажирів або як окремий документ у вигляд списку, що має необхідні реквізити - прізвище водія, назва перевізника, його підпис та печатка.

Щодо аргументів позивача про те, що перевезення здійснювалося за маршрутом, що потребує наявності дозволу компетентного органу, а не документів «Інтербус», суд зазначає наступне.

В позовній заяві представником позивача зазначено про наявність дозволу №988 для здійснення міжнародних маятникових перевезень, який після здійснення перевезення повертається до Державної служби України з безпеки на транспорті.

Матеріалами справи підтверджено те, що позивачу видавався такий дозвіл на здійснення маятникових перевезень автомобільним транспортом за номерним знаком НОМЕР_2 , проте в спірному випадку перевірка здійснювалася іншого транспортного засобу, а саме НОМЕР_1 (а.с.37). Крім того, на момент проведення перевірки уповноваженими працівниками такий дозвіл водієм не надавався, що додатково свідчить про його відсутність чи не належність цьому перевезенню.

Оскільки в позивача відсутній дозвіл на перевезення, то в нього виникає обов`язок пред`явлення документів «Інтербус», які в даному випадку надані посадовим особам, проте без належно заповнених відомостей.

Відповідачем при проведенні рейдової перевірки 11.07.2025 встановлено порушення позивачем законодавства України про автомобільний транспорт, а саме: не оформлено шляховий лист пасажирів (журнал №001574, шляховий лист №000014), не зазначено список пасажирів, кількість пасажирів, ім`я та прізвище водіїв, реєстраційний номер транспортного засобу, маршрут. Вказані відомості підтверджується долученою до відзиву на позовну заяву копією шляхового листа пасажира №000014 та журналу №001574, у якому не заповнено жодного пункту (а.с.28). Інших доказів на спростування вказаних порушень представником позивача до суду не надано.

Як вже зазначалось судом, статтею 60 Закону №2344-III передбачена відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до абзацу 6 частини першої статті 60 Закону №2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

Непред`явлення або відсутність під час проведення перевірки визначених статтею 53 Закону №2344-ІІІ документів, на підставі яких виконуються міжнародні перевезення пасажирів, свідчить про порушення автомобільним перевізником законодавства про автомобільний транспорт, що, відповідно, має наслідком застосування адміністративно-господарських штрафів, визначених статтею 60 Закону №2344-ІІІ.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що доводи та твердження позивача не свідчать про порушення відповідачем законодавства про автомобільний транспорт, а оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу є правомірною та такою, що відповідає вимогам закону, а відтак скасуванню не підлягає. Штрафна санкція до ПП Тернвояж як перевізника застосована правомірно.

Відповідач довів правомірність оскаржуваних дій та постанови, такі дії та рішення вчинені (прийняті) з дотриманням вимог частини другої статті 2 КАС України, у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог про визнання дій протиправними та скасування постанови належить відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 2, 72-77, 242-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Приватного підприємства Тернвояж (вулиця Галицька, 38, місто Тернопіль, 46002, ) до Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Державної служби України з безпеки на транспорті (вулиця Тролейбусна, 12, місто Тернопіль, 46027, ) про скасування постанови відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 04 грудня 2025 року.

Суддя Чепенюк О.В.