Справа № 520/14287/25
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 р. Справа № 520/14287/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Бегунца А.О. , П`янової Я.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.08.2025 (головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В.) по справі № 520/14287/25

за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Істок»

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Приватне сільськогосподарське підприємство «Істок» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС у Харківській області від 12.03.2025 №11562/6/20-40-04-13-06 про не підтвердження ПрСП «Істок» статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік;

- зобов`язати ГУ ДПС у Харківській області підтвердити ПрСП «Істок» статус платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік та відновити в Реєстрі платників єдиного податку відомості про статус ПрСП «Істок» як платника єдиного податку четвертої групи з 01.01.2025, про що видати відповідну довідку.

В обґрунтування позову зазначило, що вчинило усі передбачені податковим законодавством дії та подало необхідні документи для підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи у 2025 році, проте податковий орган безпідставно виключив позивача з реєстру платників податку четвертої групи.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.08.2025 позов задоволено.

ГУ ДПС у Харківській області (далі - відповідач), не погодившись із судовим рішенням, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просило його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що пункт 291.5-1 статті 291 ПК України визначає обставини, за яких платники податків не можуть бути платниками єдиного податку четвертої групи. З огляду на те, що підприємством у граничні строки не подано розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2024 р., останнє у 2025 році не могло перебувати на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності як платник єдиного податку четвертої групи.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ПрСП «Істок» зареєстроване як юридична особа та перебуває на обліку в ГУ ДПС у Харківській області, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

У 2024 р. позивачу підтверджено статус платника єдиного податку четвертої групи як сільськогосподарського товаровиробника, у якого частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків, що підтверджується довідкою від 04.04.2024.

У лютому 2025 р. ПрСП «Істок» подало до контролюючого органу пакет документів для підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи, а саме: загальну звітну та звітну податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи за 2025 р., відомості про наявність земельних ділянок.

12.03.2025 ГУ ДПС у Харківській області листом відмовило позивачу у підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік.

Підставою для прийняття рішення слугувало ненадання ПрСП «Істок» розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2024 рік у терміни, визначені пп. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 ПК України.

19.03.2025 позивачем подано відповідачу розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2024 рік.

Листом від 02.04.2025 відповідач повідомив позивача, що ПрСП «Істок» не підтверджено статус платника єдиного податку четвертої групи на 2025 р., враховуючи зазначене, податковим деклараціям, розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2024 рік та уточнюючому розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2024 рік присвоєно статус «історія подання».

Позивач оскаржив рішення контролюючого органу від 12.03.2025 в адміністративному порядку, за наслідками розгляду якого ДПС України прийняла рішення від 28.05.2025, яким залишила скаргу без задоволення, а рішення ГУ ДПС у Харківській області без змін.

Не погодившись із рішенням відповідача, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що приймаючи рішення про відмову у підтвердженні позивачу статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік, відповідач діяв не в межах та не у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (далі - ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 291.2 ст. 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Юридична особа чи фізична особа підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою (п. 291.3 ст. 291 ПК України).

За приписами пп. 4 п. 291.4 ст. 291 ПК України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку, зокрема, четверта група сільськогосподарські товаровиробники юридичні особи незалежно від організаційно-правової форми, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Згідно з пунктами 299.1 та 299.2 ст. 299 ПК України, реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

Порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування, або відмови від спрощеної системи оподаткування встановлюється ст. 298 ПК України, пунктом 298.8 якої передбачено, що порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування платниками єдиного податку четвертої групи здійснюється відповідно до підпунктів 298.8.1-298.8.4 цієї статті.

Щорічне підтвердження статусу платника єдиного податку, умови та порядок такого підтвердження встановлено правилами підпункту 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 ПК України.

Відповідно до пп. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 ПК України сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають до 20 лютого поточного року:

- загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку);

- звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки (юридичні особи);

- розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;

- відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок. У відомостях (довідці) про наявність земельних ділянок зазначаються дані про кожний документ, що встановлює право власності та/або користування земельними ділянками, у тому числі про кожний договір оренди земельної частки (паю).

Згідно пп. 295.9.1 п. 295.9 ст. 295 ПК України платники єдиного податку 4 групи самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням платника податку та місцем розташування земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.

Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку визначений ст. 299 ПК України, відповідно до пункту 299.1 якої реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Пунктом 299.10 ст. 299 ПК України визначено, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі, зокрема, якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 та підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу.

Аналіз наведених законодавчих приписів дає підстави для висновку про чітке розмежування понять переходу на спрощену систему оподаткування та щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку.

Колегія суддів зазначає, що ПК України передбачає підстави для анулювання реєстрації платника єдиного податку або підстави, з яких платник не може бути платником єдиного податку 4 групи, але не містить норму, відповідно до якої платник, який до 20 лютого не подав звітність, зазначену у пп. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 ПК України, не може бути, або втрачає статус платника єдиного податку 4 групи.

Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 24.01.2019 у справі № 814/1394/15.

Відповідачем не заперечується, що ПрСП «Істок» станом на лютий 2025 р. (період подання документів для підтвердження статусу платника єдиного податку 4 групи) мав статус платника єдиного податку четвертої групи.

Відтак, звертаючись у лютому 2025 року із переліком документів до податкового органу, позивач не вчиняв дій, спрямованих на перехід на спрощену систему оподаткування, а здійснював щорічне підтвердження статусу платника єдиного податку.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується відповідачем, документи, необхідні для щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку згідно з підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 ПК України, окрім розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2024 р. прийняті та зареєстровані контролюючим органом, що підтверджується відповідними квитанціями.

Посилання апелянта на неподання розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2024 р. у строк, встановлений ПК України, як на підставу для відмови в підтверджені статусу платника єдиного податку, колегія суддів вважає помилковими, оскільки положеннями ПК України у такому випадку встановлено повноваження контролюючого органу щодо прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників цього податку, а не підтвердження чи відмови у підтвердженні статусу такого платника.

Проте, як з`ясовано судом першої інстанції та не спростовано відповідачем, рішення про анулювання реєстрації ПрСП «Істок» шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку податковим органом не приймалось.

Колегія суддів зазначає, що дійсно ПрСП «Істок» несвоєчасно подало розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2024 р. для щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку.

Водночас, колегія суддів враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 10.12.2019 по справі №806/499/16, відповідно до яких податковим законодавством не передбачено пропуск встановленого пп. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 ПК України строку подання пакету документів для підтвердження статусу платника єдиного податку у якості підстави для не підтвердження такого статусу у відповідному періоді та виключення з реєстру платників.

У свою чергу, відповідачем не встановлено саме неподання ПрСП «Істок» у повному обсязі необхідних для щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік документів або наявність у них неточностей.

Крім того, відповідач не наділений повноваженнями не визнавати звітність, у зв`язку з пропущенням платником податку строку на її подачу, встановленого підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 ПК України (пропущення встановлених цією нормою строків).

Таким чином, відповідачем як суб`єктом владних повноважень не було виконано обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, оскільки не надано рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку четвертої групи як такого у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів зазначає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності вчинених ним дій щодо відмови позивачу у підтверджені статусу платника єдиного податку 4 групи, а тому вірним є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.08.2025 по справі № 520/14287/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді А.О. Бегунц Я.В. П`янова