Справа № 420/28363/25
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку ст. 262 КАС України) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОВІ-ДИСТРИБУШН» до Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання врахувати таблицю даних платника податку,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОВІ-ДИСТРИБУШН» до Державної податкової служби України, в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової служби України про врахування/неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість від 25.07.2025 року №13110770/38352380;

визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової служби України про врахування/неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість від 25.07.2025 року №13110771/38352380;

визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової служби України про врахування/неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість від 25.07.2025 року №13110768/38352380;

зобов`язати Державну податкову службу України врахувати таблицю даних платника податку, подану товариством з обмеженою відповідальністю «ОВІ-ДИСТРИБУШН» та зареєстровану у контролюючому органі 21.02.2024 року за №;

зобов`язати Державну податкову службу України врахувати таблицю даних платника податку, подану товариством з обмеженою відповідальністю «ОВІ-ДИСТРИБУШН» та зареєстровану у контролюючому органі 26.02.2024 року за №;

зобов`язати Державну податкову службу України врахувати таблицю даних платника податку, подану товариством з обмеженою відповідальністю «ОВІ-ДИСТРИБУШН» та зареєстровану у контролюючому органі 13.06.2025 року за №917094866.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ДПС України в усіх оскаржуваних Рішеннях надає лише посилання на наявність певної податкової інформацію та встановлення невідповідності обсягів реалізованого до придбаного товару як на підставу неврахування таблиць даних Позивача без жодної конкретики та деталізації. Податковим органом центрального рівня не надано жодних пояснень і детальних відомостей щодо того, яка саме податкова інформація мається на увазі, які показники різниці між придбаним та проданим товаром взяті до уваги, які господарські операції (щодо якого товару, який період, з якими контрагентами) досліджувались податковим органом для прийняття Оскаржуваних рішень.

На необхідність зазначення в рішенні про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість конкретної податкової інформації та доведення її наявності під час судового розгляду справи неодноразово вказував Верховний Суд, зокрема, у своїй постанові від 20.04.2023 року у справі №380/4746/22 та від 31.05.2023 року у справі №280/1255/20.

Оскаржувані Рішення містять лише вказівку на пункту п.19 Постанови 1165. Податковий орган жодним чином не обґрунтував та не надав детальної інформації, чому саме п. 19 Постанови 1165 став підставою для неврахування Таблиць даних Позивача.

Отримавши спірне Рішення Позивач опинився в стані правової невизначеності, адже фактично повністю залежить від контролюючого органу в частині визначення чітких, однозначних та зрозумілих підстав для відмови у врахуванні Таблиці, та водночас таким незрозумілим та неоднозначним поясненням причин відмови у врахуванні Таблиці Позивач позбавлений можливості зібрати та надати податковому органу пакет документів, необхідний для прийняття податковим органом рішення про врахування Таблиці.

З огляду на вищевикладене, спірні Рішення не відповідають вимогам щодо обґрунтованості, форми та змісту, а також вимогам, що ставляться до акту індивідуальної дії, а отже підлягають скасуванню.

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 28.08.2025 відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження (відповідно до ст. 262 КАСУ) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

12.09.2025 року за вхід.№ЕС/95430/25 надійшов відзив на позов, в якому наголошено на необґрунтованості вимог позивача.

Комісією центрального рівня 25.07.2025 проведено ґрунтовний аналіз діяльності платника, поданої ним податкової й іншої звітності, наданих пояснень, даних Реєстру та встановлено, що ТОВ «ОВІ-ДИСТРИБУШН» протягом 2024-2025 років здійснювало операції з придбання товарно-матеріальних цінностей, зокрема інструментів, електричного освітлювального устаткування або сигналізаційного, склоочищувачів, антиобмерзлювачів та протизапітнювачів, які використовуються для велосипедів або автомобілів, інших виробів з натуральної або композиційної шкіри, талів підіймальних та підіймачів, лебідок та кабестанів, домкратів тощо (за кодом товару згідно з УКТЗЕД , , , тощо) на загальну суму 20,3 млн грн (в т. ч. 3,4 млн грн ПДВ) та реалізацію обігрівача автономного дизельного, лійки оцинкованої, рамки номера нержавіючого, зарядного пристрою тощо (за кодом товару згідно з УКТЗЕД , , , тощо) на загальну суму 0,8 млн грн (в т. ч. 0,13 млн грн ПДВ) суб`єктам господарювання, стосовно яких контролюючим органом прийнято рішення про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку, зокрема:

-TOB «АВТО-МАТ» () - платника включено до переліку ризикових платників на підставі того, що у контролюючого органу наявна інформація щодо застосування до платника податку спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) відповідно до прийнятих рішень Ради національної безпеки і оборони України, введених у дію указами Президента України;

-ТОВ «АВТОЖЕНЕВА» () підставою для розгляду питання про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку є:

-відсутність необхідних умов та/або обсягів матеріальних ресурсів для виробництва товарів, виконання робіт або надання послуг в обсягах, відображених у ПН/РК (відсутні відомості про об`єкти оподаткування, відсутнє придбання послуг оренди об`єктів оподаткування, послуг транспортування, послуг оренди місць зберігання товарно-матеріальних цінностей, послуг оренди місць зберігання паливно-мастильних матеріалів тощо), відповідно до поданої до контролюючих органів звітності;

- накопичення залишків нереалізованих товарів за відсутності (недостатності) місць для їх зберігання (власних, орендованих складських приміщень) відповідно до поданої до контролюючих органів звітності;

-придбання товарів (послуг) у платника податку, щодо якого прийняте рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку;

-TOB «ХАРІС ГРУП» () у платника наявні відсутність необхідних умов та/або обсягів матеріальних ресурсів для виробництва товарів, виконання робіт або надання послуг в обсягах, відображених у ПН/РК (відсутні відомості про об`єкти оподаткування, відсутнє придбання послуг оренди об`єктів оподаткування, послуг транспортування, послуг оренди місць зберігання товарно-матеріальних цінностей, послуг оренди місць зберігання паливно-мастильних матеріалів тощо), відповідно до поданої до контролюючих органів звітності;

недостатня кількість трудових ресурсів, необхідних для здійснення господарської операції в обсягах, зазначених у ПН / РК (за відсутності інформації щодо придбання послуг з виконання робіт, які необхідні для здійснення господарської операції);

постачання товарів (послуг) платникам податку, щодо яких прийняте рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку;

-ПП «БУ ДІНДУ СТРІЯРЕСУРС» () платник здійснює постачання товарів платникам податку, які здійснюють постачання товарів, відмінних від придбаних (крім постачання виробнику таких товарів) та постачання товарів/послуг платникам податку, щодо яких прийнято рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку, якщо дата подання податкової накладної/розрахунку коригування для реєстрації в Реєстрі за операцією з постачання припадає на період після дати прийняття щодо покупця рішення про відповідність такого покупця критеріям ризиковості платника податку тощо.

Крім того, за результатами аналізу Реєстру встановлено, що товариство протягом 2024-2025 років здійснює придбання товарно-матеріальних цінностей в обсягах неспіввідносних з обсягами реалізації, зокрема:

- придбало засоби, які використовують перед голінням, під час гоління або після гоління; дезодоранти для тіла, препарати для приготування ванн, депілятори, інші парфумерні або туалетні і косметичні препарати, не включені до інших угруповань;

дезодоранти (за кодом товару згідно з УКТЗЕД 3307) на загальну суму (без урахування ПДВ) 10 379,1 тис грн, проте реалізовано товару на загальну суму 2 935,1 тис грн (без урахування ПДВ);

- придбало вакси та креми для чищення взуття, воскові мастики, полірувальні засоби для догляду за меблями, підлогою, кузовами транспортних засобів, склом або металом, пасти для чищення, порошки та аналогічні засоби (за кодом товару згідно з УКТЗЕД 3405) на загальну суму (без урахування ПДВ) 7 266,5 тис грн, проте реалізовано товару на загальну суму (без урахування ПДВ) 2 388,4 тис грн;

- придбало інші вироби з натуральної або композиційної шкіри (за кодом товару згідно з УКТЗЕД 4205) на загальну суму (без урахування ПДВ) 6 440,8 тис грн, проте реалізовано товару на загальну суму (без урахування ПДВ) 2 998,4 тис грн тощо.

Проте, платником в поясненні до таблиці даних платника податку інформація щодо мети накопичення значних залишків нереалізованих товарів на складах підприємства не надана.

19.09.2025 за вхід.№ЕС/98024/25 надійшла відповідь на відзив, в якій представником позивача наголошено, що аналіз господарської діяльності Позивача, на який Відповідач посилається лише у своєму відзиві на позовну заяву, стосується операцій із суб`єктами господарювання, стосовно яких контролюючим органом прийнято рішення про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку, зокрема: ТОВ «АВТО-МАТ» (), ТОВ «АВТОЖЕНЕВА» (), ТОВ «ХАРІС ГРУП» (), ПП «БУ ДІНДУ СТРІПРЕСУРС» ().

Звертаємо увагу, що рішення контролюючого органу про відповідність ТОВ «АВТО-МАТ» критеріям ризиковості було прийнято лише 19.04.2024 року.

При цьому, всі документи, що стосуються господарських операцій з цим контрагентом були надані разом з Таблицями даних відповідно до пункту 14 Порядку №1165, були складені до 19.04.2024 року.

Окрім того, санкції щодо ТОВ «АВТО-МАТ» були введені в дію Указом Президента України №219/2024 від 04.04.2024 року. Позивач, отримавши офіційну інформацію про застосування санкцій, негайно припинив будь-яку співпрацю з вказаним суб`єктом.

Також слід врахувати, що відповідно до рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку від 28.08.2025 року №213257 щодо ТОВ «АВТО-МАТ» було прийнято рішення про його невідповідність критеріям ризиковості платника податку.

Таким чином, на момент здійснення господарських операцій з ТОВ «АВТО-МАТ», у позивача не було жодних підстав вважати контрагента ризиковим, оскільки відповідне рішення контролюючого органу ще не було прийняте, а інформація про застосування санкцій не була публічною.

Отже, господарські операції з ТОВ «АВТО-МАТ» відбувалися до моменту прийняття рішення про його відповідність критеріям ризиковості платника податку та до моменту публікації інформації щодо застосування санкцій.

Щодо необхідності зазначення в рішенні про неврахування таблиці даних платника ПДВ конкретної податкової інформації та доведення її наявності під час судового розгляду справи неодноразово вказував Верховний Суд у своїх постановах, зокрема, від 20.04.2023 у справі №380/4746/22, від 31.05.2023 у справі №280/1255/20.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

13.06.2025 року ТОВ «ОВІ-ДИСТРИБУШН», керуючись положеннями розділу «Таблиця даних платника податку» Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого Постановою КМУ від 11.12.2019 року №1165, підготувало та подало на врахування до Головного управління ДПС в Одеській області Таблицю даних платника податку на додану вартість, що була зареєстрована у контролюючому органі 13.06.2025 року за №.

Рішенням про врахування/неврахування таблиці даних платника податку від 16.06.2025 року за №12979479/38352380 Головне управління ДПС в Одеській області врахувало вищевказану Таблицю 1 від 13.06.2025 року за №.

Крім того, 31.05.2024 року за наслідками розгляду адміністративної справи №420/9315/24 судом вирішено:

Визнати протиправними та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС в Одеській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних про врахування/неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість від 27.02.2024 року №10632667/38352380, від 29.02.2024 року №10650737/38352380.

16.07.2025 року ТОВ «ОВІ-ДИСТРИБУШН» направило до ГУ ДПС в Одеській області заяву про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.05.2024 року по справі №420/9315/24 з проханням здійснити врахування таблиць даних платника податку, поданої Товариством з обмеженою відповідальністю «ОВІ-ДИСТРИБУШН» та зареєстрованих у контролюючому органі від 21.02.2024 року за №, від 26.02.2024 року за № .

Згідно з повідомленнями від 22.07.2025 року №185470 та №185471, таблиці даних платника податку на додану вартість зареєстровані у контролюючому органі від 21.02.2024 року за №, від 26.02.2024 року за № були враховані 22.07.2025 року згідно з рішенням суду від 31.05.2024 №420/9315/24.

25.07.2025 року Державною податковою службою України прийнято ряд рішень, а саме:

№13110768/38352380 про неврахування таблиці даних від 13.06.2025 року зареєстрованої за №,

№13110770/38352380 про неврахування таблиці даних від 21.02.2024 року зареєстрованої за №,

№13110771/38352380 про неврахування таблиці даних від 29.02.2024 року зареєстрованої за №.

Підставою для прийняття всіх вказаних трьох рішень від 25.07.2025 року стало:

«інше: отримано податкову інформацію, що свідчить про здійснення платником податку ризикових операцій: встановлено невідповідність обсягів реалізованого товару до придбаного; отримано податкову інформацію, що свідчить про здійснення платником податку ризик…».

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Права і свободи людини, гарантії щодо них визначають зміст та спрямованість діяльності держави. Ст. 55 Конституції України проголошує: «Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб».

Безперечно, забезпечити надійний захист прав і свобод людини та громадянина може тільки судова система, яка діє виключно на засадах законності, рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, гласності судового процесу, змагальності сторін, додержання презумпції невинуватості тощо, в умовах незалежності і недоторканності суддів. Тому серед правових засобів захисту суб`єктивних прав і свобод людини та громадянина одним із найефективніших є судовий захист.

Судовий контроль за суб`єктами владних повноважень, які зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, не суперечить державному контролю, ці види контролю доповнюють один одного та забезпечують збалансовану систему стримувань і противаг.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Податковий кодекс України).

Відповідно до підпункту 16.1.2, 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1165 затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок №1165).

За визначенням, наведеним у пункті 2 вказаного Порядку №1165, таблиця даних платника податку - це зведена інформація, що подається платником податку до контролюючого органу, щодо кодів видів економічної діяльності платника податку згідно з Класифікатором видів економічної діяльності, кодів товарів згідно з УКТЗЕД та/або кодів послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, що постачаються та/або придбаваються (отримуються) платником податку, ввозяться на митну територію України.

Пунктами 12-16 Порядку №1165 встановлено, що платник податку має право подати до ДПС таблицю даних платника податку за встановленою формою (додаток 5).

У таблиці даних платника податку зазначаються:

види економічної діяльності відповідно до КВЕД;

коди товарів згідно з УКТЗЕД, що постачаються та/або придбаваються (отримуються) платником податку, ввозяться на митну територію України;

коди послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, що постачаються та/або придбаваються (отримуються) платником податку, ввозяться на митну територію України.

Таблиця даних платника податку подається з поясненням, в якому зазначається вид діяльності, з посиланням на податкову та іншу звітність платника податку.

Таблиця даних платника податку з поясненнями розглядається комісією регіонального рівня протягом п`яти робочих днів після її отримання.

Комісія регіонального рівня приймає рішення про врахування або неврахування таблиці даних платника податку, яке надсилається платнику податку в електронний кабінет засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог Кодексу, Законів України Про електронні документи та електронний документообіг та Про електронні довірчі послуги (додаток 6).

Згідно з п. 17 Порядку №1165 у рішенні про неврахування таблиці даних платника податку в обов`язковому порядку зазначається причина такого неврахування.

У разі прийняття рішення про неврахування таблиці даних платника у відповідних полях рішення зазначається детальна інформація, що стала підставою для неврахування таблиці даних платник податку, а саме: тип операції (придбання/постачання), період здійснення господарської операції, код згідно з УКТЗЕД/ДКПП/умовним кодом товару, податковий номер платника податку, задіяного в ризиковій операції, дата включення платника податку, задіяного в ризиковій операції, до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.

Відповідно до п.18, п.19 Порядку № 1165 таблиця даних платника податку враховується ДПС в автоматичному режимі у разі, коли:

така таблиця подається платниками податку - сільськогосподарськими товаровиробниками, включеними до Реєстру отримувачів бюджетної дотації відповідно до Закону України Про державну підтримку сільського господарства України, та/або сільськогосподарськими товаровиробниками, які на 31 грудня 2016 р. застосовували спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 Кодексу (у редакції, що діяла на 31 грудня 2016 р.) та мають у власності (право власності/користування) та/або на умовах оренди земельні ділянки, загальна площа яких становить не менш як 200 гектарів включно станом на 1 січня та які відображені в податковій звітності до 20 лютого поточного року (до 20 лютого поточного року враховується наявність таких ділянок за звітний період попереднього року), та у поданій таблиці даних платника податку зазначаються відомості про постачання (виготовлення) таких груп товарів за кодами згідно з УКТЗЕД, як живі тварини (код згідно з УКТЗЕД 01); риба і ракоподібні, молюски та інші водяні безхребетні (код згідно з УКТЗЕД 03); молоко та молочні продукти; яйця птиці; натуральний мед; їстівні продукти тваринного походження, в іншому місці не зазначені (код згідно з УКТЗЕД 04); овочі та деякі їстівні коренеплоди і бульби (код згідно з УКТЗЕД 07); їстівні плоди та горіхи; шкірки цитрусових або динь (код згідно з УКТЗЕД 08); зернові культури (код згідно з УКТЗЕД 10); насіння і плоди олійних рослин; інше насіння, плоди та зерна; технічні або лікарські рослини; солома і фураж (код згідно з УКТЗЕД 12);

зазначена таблиця подається платниками податку, в яких значення показників D та P, розрахованих у порядку, встановленому пунктом 3 цього Порядку, мають такі розміри: D >0,02, P

Комісії контролюючих органів приймають рішення про неврахування таблиці даних платника податку (додаток 7), врахованої відповідно до пунктів 16 та/або 18 цього Порядку, комісія центрального рівня приймає рішення про неврахування таблиці даних платника податку, врахованої відповідно до рішення про задоволення скарги щодо рішення про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість, що надсилається платнику податку в електронний кабінет засобами електронного зв`язку в електронній формі, з дотриманням вимог Кодексу, Законів України Про електронні документи та електронний документообіг та Про електронні довірчі послуги, якщо:

стосовно платника податку прийнято рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку (додаток 4), визначених у пунктах 1-5 додатка 1;

до контролюючого органу надійшла податкова інформація щодо невідповідності інформації, зазначеної в таблиці даних платника податку, видам економічної діяльності відповідно до Класифікатора видів економічної діяльності, кодам товарів згідно з УКТЗЕД та/або кодам послуг згідно з Державним класифікатором, що постачаються та/або придбаваються (отримуються) платником податку, ввозяться на митну територію України, яка свідчить про надання платником податку недостовірної інформації в таблиці даних платника податку.

У рішенні про неврахування таблиці даних платника, у відповідних полях рішення зазначається детальна інформація, що стала підставою для неврахування таблиці даних платника податку, а саме: тип операції (придбання/постачання), період здійснення господарської операції, код згідно з УКТЗЕД/ДКПП/умовним кодом товару, податковий номер платника податку, задіяного в ризиковій операції, дата включення платника податку, задіяного в ризиковій операції, до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.

Рішення про неврахування таблиці даних платника податку може бути оскаржено:

в адміністративному або судовому порядку у разі прийняття рішення комісією регіонального рівня;

у судовому порядку у разі прийняття рішення комісією центрального рівня.

Згідно з п. 22, п. 23 Порядку №1165 таблиця даних платника податку враховується у разі надходження до контролюючого органу рішення суду про скасування рішення про неврахування таблиці даних платника податку, яке набрало законної сили.

Комісія центрального рівня діє в межах повноважень, визначених цим Порядком та Порядком розгляду скарги щодо рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість, про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 р. №1165.

Комісія контролюючого органу в своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України і постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції України, Податкового кодексу України та законів, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства, а також цим Порядком.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що рішення про неврахування таблиці даних платника податку в обов`язковому порядку повинно містити чітку підставу для такого неврахування.

Суд зазначає, що оскаржене рішення контролюючого органу є актом індивідуальної дії.

Правовий акт індивідуальної дії виданий суб`єктом владних повноважень - документ, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов`язкових правил поведінки та стосується прав і обов`язків чітко визначеного суб`єкта (суб`єктів), якому він адресований.

Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер.

Головною рисою таких актів є їхня конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акта нормам чинного законодавства.

Конституційним Судом України в рішенні від 8 червня 2016 року №3-рп/2016 зазначено, що принцип юридичної визначеності не виключає визнання за органом державної влади певних дискреційних повноважень у прийнятті рішень, однак у такому випадку має існувати механізм запобігання зловживанню ними. В даному конкретному випадку, наведений механізм полягає в обов`язку податкового органу визначити, чому подана платником податку інформація не прийнята, яка конкретно інформація, зазначена позивачем в таблиці даних платника податку є, на думку відповідача, недостовірною.

Як встановлено судом, у спірних рішеннях про неврахування таблиці даних платника податку підставою для відмови вказано про наявність в органах державної фіскальної служби податкової інформації, що свідчить про здійснення платником податків ризикових операцій.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

У рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

При цьому, прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Так, якщо контролюючий орган і вважав, що є обставини, які унеможливлювали врахування Таблиці даних платника податків, поданою позивачем, то відповідні обставини повинні бути чітко зазначені у рішенні, що в даному випадку зроблено не було.

Суд звертає увагу, що оскільки комісія контролюючого органу прийняла оскаржуване рішення з посиланням на те, що у контролюючих органах наявна податкова інформація, що свідчить про здійснення платником ризикових операцій, то відповідач має обґрунтувати суду на підставі якої інформації комісія дійшла такого висновку та надати належні, допустимі докази в підтвердження цієї інформації.

Наведений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 22.07.2021 у справі №520/480/20.

Досліджуючи зміст оскаржуваних у цій справі рішень Комісії, суд встановив, що в них не зазначено, яка сама податкова інформація про здійснення позивачем ризикових операцій була отримана ДПС України. Зокрема, спірне рішення не містить ані посилань на господарську операцію, яка на думку відповідача, є ризиковою, ані на підстави за яких така операція визнана ризиковою, що свідчить про формальність прийнятого рішення.

Суд додатково зазначає, що оскаржувані рішення відповідача не містять реквізитів рішень, якими контрагентів позивача (ТОВ «АВТОЖЕНЕВА» (), ТОВ «ХАРІС ГРУП» (), ПП «БУ ДІНДУ СТРІПРЕСУРС» () віднесено до ризикових платників податків.

Про такі обставини відповідач повідомив у відзиві на позовну заяву, проте до відзиву вказані рішення не надані. Не зазначено у відзиві і реквізитів вказаних рішень, що унеможливлює з`ясування фактичних обставин щодо чинності цих рішень. Більш того, не переконання суду, вказані доводи не можуть бути враховані судом, оскільки формальне зазначення інформації про наявність рішень про віднесення до ризикових платників податків без надання допустимих та належних доказів існування цих рішень, свідчить про їх порушення відповідачем ст. 77 КАС України.

Відповідно до абзаців першого та другого частини другої статті 77 КАС (в редакції до внесення змін Законом №1914-IX від 30.11.2021) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У постанові від 13.01.2022 у справі №520/11061/2020 Верховний Суд, застосовуючи норми статті 77 КАС, виснував, що з огляду на наведені вище приписи процесуального закону відповідач, як учасник процесу, до якого позивач висуває певні вимоги (претензії), безперечно, має право наводити відповідні аргументи й надавати наявні у його розпорядженні докази на їх спростування, і такі докази повинні отримати правову оцінку під час судового розгляду справи.

Своєю чергою, завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушення принципу поділу влади. Звідси висновується, що адміністративний суд аналізує рішення контролюючого органу, виключно на предмет його відповідності вимогам частини другої статті 2 КАС.

До того ж, навіть віднесення контрагентів позивача до переліку ризикових платників податків не може бути підставою для прийняття рішення про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість, оскільки контролюючим органом повинно бути зазначено об`єктивні обставини, які перешкоджають врахуванню вказаної таблиці, при цьому, обов`язково повинна бути надана оцінка тим документам, що фактично подано платником податку разом із таблицею.

Натомість, як вбачається зі спірних рішень, та навіть з відзиву на позовну заяву, ДПС України не надано ґрунтовного аналізу документів які були надані позивачем до таблиць, не зазначено про відхилення документів та їх причини.

Додатково суд зазначає, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.10.2025 у справі №420/17358/25 визнано протиправним та скасовано рішення Комісії Головного управління ДПС України в Одеській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №116713 від 01.05.2025 року про відповідність товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОЖЕНЕВА» п.8 Критеріїв ризиковості платника податку.

Рішення законної сили не набрало. Водночас, у зв`язку з тим, що податковим органом не конкретизовано реквізити рішення про відповідність критеріям ризиковості, суд не стверджує, що саме це рішення, на думку відповідача, стало, у тому числі, підставою для неврахування таблиці даних позивача.

Суд наголошує, що Порядком №1165 затверджено форму рішення, у якому зазначена графа «інше» і відповідачем зазначено «отримано податкову інформацію, що свідчить про здійснення платником податку ризикових операцій: встановлено невідповідність обсягів реалізованого товару до придбаного; отримано податкову інформацію, що свідчить про здійснення платником податку ризик…». Проте, у графі також наявне наступне «зазначити причини неврахування таблиці даних платника податку», яка передбачає конкретизацію підстав у разі неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість, проте відповідачем обов`язок щодо конкретизації не виконано.

Суд наголошує, що відсутність конкретизації підстав неврахування таблиці даних є порушенням відповідачем прямої норми (п. 17 Порядку №1165): У разі прийняття рішення про неврахування таблиці даних платника у відповідних полях рішення зазначається детальна інформація, що стала підставою для неврахування таблиці даних платник податку, а саме: тип операції (придбання/постачання), період здійснення господарської операції, код згідно з УКТЗЕД/ДКПП/умовним кодом товару, податковий номер платника податку, задіяного в ризиковій операції, дата включення платника податку, задіяного в ризиковій операції, до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.

Не виконання відповідачем обов`язку доказування, встановленого частиною 2 статті 77 КАС України, а саме: недоведеність суду правомірності прийняття рішення (що воно прийняте обґрунтовано, добросовісно, розсудливо, за наявності визначених Порядком №1165 підстав), є підставою для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення.

Ураховуючи зазначене, суд зазначає, що оскаржувані рішення податкового органу не відповідають критеріям чіткості та зрозумілості акта індивідуальної дії, та породжує його неоднозначне трактування, що в свою чергу впливає на можливість реалізації права або виконання обов`язку платником податків виконати юридичне волевиявлення суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд наголошує, що податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні КАС України. Крім того, така інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень.

Поряд із цим, суд звертає увагу, що Верховний Суд в постанові від 04.06.2020 у справі № 340/422/19 зазначив, що будь-яка податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, в тому числі і складена з причин неможливості проведення документальних перевірок, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02.06.2020 у справі №160/93/19.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав їх прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів їх прийняття.

Невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

У даних правовідносинах наявна правова невизначеність, що викликає суттєві колізії, які призводять до порушення балансу між захистом прав та інтересів недержавних суб`єктів та дотриманням визначених державою ідей та цілей.

Суд, захищаючи правовідносини у даному випадку, дотримується принципу верховенства права та його стрижневого елементу - принципу правової визначеності.

У постанові від 20.04.2023 у справі №380/4746/22 Верховний Суд дійшов висновку, що рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли рішення породжує для особи несприятливі наслідки.

Згідно з висновком Верховного Суду принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Верховний Суд у постанові від 20.04.2023 також зазначив, що висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону. Так, якщо контролюючий орган і вважав, що є обставини, які унеможливлювали врахування таблиці даних платника податків, поданою платником податку, то відповідні обставини повинні бути чітко зазначені у рішенні.

Також суд наголошує, що для вирішення публічно-правового спору, що виник між сторонами, суду належить перевірити додержання податковим органом вимог Закону України від 17 лютого 2022 року №2073-ІХ Про адміністративну процедуру (далі Закон №2073), а його оскаржувані дії (бездіяльність) на відповідність критеріям, наведеним у ч. 2 ст. 2 КАС.

Закон №2073 регулює відносини органів виконавчої влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших суб`єктів, які відповідно до закону уповноважені здійснювати функції публічної адміністрації, з фізичними та юридичними особами щодо розгляду і вирішення адміністративних справ шляхом прийняття та виконання адміністративних актів (ч. 1 ст. 1 цього Закону).

За ч. 1 ст. 2 Закону № 2073:

1) адміністративний орган виконавчої влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадова особа, інший суб`єкт, який відповідно до закону уповноважений здійснювати функції публічної адміністрації;

2) адміністративна справа (далі справа) справа, що стосується публічно-правових відносин щодо забезпечення реалізації права, свободи чи законного інтересу особи та/або виконання нею визначених законом обов`язків, захисту її права, свободи чи законного інтересу, розгляд якої здійснюється адміністративним органом;

3) адміністративний акт рішення або юридично значуща дія індивідуального характеру, прийняте (вчинена) адміністративним органом для вирішення конкретної справи та спрямоване (спрямована) на набуття, зміну, припинення чи реалізацію прав та/або обов`язків окремої особи (осіб);

4) адміністративне провадження сукупність процедурних дій, що вчиняються адміністративним органом, і прийнятих процедурних рішень з розгляду та вирішення справи, що завершується прийняттям і, в необхідних випадках, виконанням адміністративного акта;

5) адміністративна процедура визначений законом порядок розгляду та вирішення справи;

У спірних правовідносинах відповідач є адміністративним органом, а прийняте ним рішення адміністративним актом.

В процесі адміністративного провадження відповідач не забезпечив дотримання принципів адміністративної процедури, зокрема тих, про які йдеться в п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 4 Закону №2073.

За ч. 1 ст. 6 Закону №2073 адміністративний орган здійснює адміністративне провадження виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, цим Законом та іншими законами України, а також на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Висновки про застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх адміністративних органів, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права (ч. 4 ст. 6 Закону №2073).

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону №2073 адміністративний орган забезпечує належність та повноту з`ясування обставин справи, безпосередньо досліджує докази та інші матеріали.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 8 Закону №2073 адміністративний орган під час здійснення адміністративного провадження враховує всі обставини, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону №2073 адміністративний орган зобов`язаний обґрунтовувати адміністративні акти, які він приймає, крім випадків, визначених законом; адміністративний акт, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес особи, повинен містити мотивувальну частину, що відповідає вимогам цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону № 2073 адміністративний орган зобов`язаний діяти добросовісно для досягнення мети, визначеної законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону №2073 адміністративний орган при здійсненні адміністративного провадження повинен діяти, керуючись здоровим глуздом, логікою та загальноприйнятими нормами моралі, з дотриманням вимог законодавства.

Порушення принципів адміністративної процедури виявилося у тому, що по спірним правовідносинам (щодо необхідності обґрунтування рішення про неврахування таблиці даних платника податку) існують висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, які є обов`язковими для всіх адміністративних органів, в тому числі для ДПС України, зокрема, але не виключно, постанова у справі №380/4746/23, №280/1255/20.

ДПС України не враховано висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, які регулюють спірні правовідносини, що не може бути визнано правомірною, добросовісною і розумною поведінкою.

В процесі адміністративної процедури ДПС України не врахувало всі обставини, що мали значення для вирішення справи.

За визначенням, наведеним у п. 7 ч. 1 ст. 2 Закону №2073, дискреційне повноваження, надане адміністративному органу законом, обрати один із можливих варіантів рішення відповідно до закону та мети, з якою таке повноваження надано.

Як визначено у Рекомендації №R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи щодо здійснення дискреційних повноважень адміністративними органами від 11 березня 1980 року, дискреційні повноваження означають свободу адміністрації оцінювати ситуації й приймати у них рішення, надають адміністрації простір у здійсненні вибору між вільними рішеннями.

Проявом адміністративного розсуду може бути:

а) коли норма, встановлюючи певні варіанти рішень, зобов`язує орган зробити вибір одного з варіантів;

б) коли норма уповноважує орган або посадову особу діяти на власний розсуд і при цьому настання правових наслідків не пов`язується конкретними умовами тощо.

Разом з цим, у спірних правовідносинах, таких дискреційних повноважень ДПС України не має, так як згідно з п.22 Порядку №1165 таблиця даних платника податку враховується у разі надходження до контролюючого органу рішення суду про скасування рішення про неврахування таблиці даних платника податку, яке набрало законної сили.

Відтак, врахування таблиці даних платника податку є законодавчо встановленим обов`язком для контролюючого органу у разі надходження до нього рішення суду про скасування рішення про неврахування таблиці даних платника податку, яке набрало законної сили.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999 року у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007 року у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 року у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 року у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994 року у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 року у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 року у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, з урахуванням вказаної норми КАС України на користь позивача належить стягнути 7267,20 грн. судових витрат, сплачених згідно платіжної інструкції №3472 від 19.08.2025 року.

Керуючись ст.ст.2-9, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 293-297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОВІ-ДИСТРИБУШН» до Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання врахувати таблицю даних платника податку задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової служби України про врахування/неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість від 25.07.2025 року №13110770/38352380.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової служби України про врахування/неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість від 25.07.2025 року №13110771/38352380.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової служби України про врахування/неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість від 25.07.2025 року №13110768/38352380.

Зобов`язати Державну податкову службу України врахувати таблицю даних платника податку, подану товариством з обмеженою відповідальністю «ОВІ-ДИСТРИБУШН» та зареєстровану у контролюючому органі 21.02.2024 року за №.

Зобов`язати Державну податкову службу України врахувати таблицю даних платника податку, подану товариством з обмеженою відповідальністю «ОВІ-ДИСТРИБУШН» та зареєстровану у контролюючому органі 26.02.2024 року за №.

Зобов`язати Державну податкову службу України врахувати таблицю даних платника податку, подану товариством з обмеженою відповідальністю «ОВІ-ДИСТРИБУШН» та зареєстровану у контролюючому органі 13.06.2025 року за №917094866.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОВІ ДИСТРИБУШН» (адреса: 65005, Одеська область, м. Одеса, вул. Дальницька, 43/15, ) судові витрати за сплату судового збору у розмірі 7267 (сім тисяч двісті шістдесят сім гривень) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (адреса: 04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ), сплачені згідно платіжної інструкції №3472 від 19.08.2025 року.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОВІ ДИСТРИБУШН» (адреса: 65005, Одеська область, м. Одеса, вул. Дальницька, 43/15, )

Державна податкова служба України (адреса: 04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8, , електронна пошта: )

Головуючий суддя Нінель ПОТОЦЬКА