Справа № 420/38450/25
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2025-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

Військова частина НОМЕР_1 (далі - позивач) звернулась позовною заявою до Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (далі - відповідач), в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Максимом Тирновим від 04.11.2025 р. ВП № 79497784 про стягнення виконавчого збору у розмірі 32000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 04.11.2025 р. відкрито виконавче провадження ВП № 79497784 з виконання виконавчого листа № 420/5602/25 від 08.10.2025 р., виданого Одеським окружним адміністративним судом про зобов`язання військової частини НОМЕР_2 провести нарахування та виплату ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку, як одному з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років, за 2021рік та за 2022-2024 роки з включенням до складу місячного грошового забезпечення для її нарахування додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", з урахуванням раніше виплачених сум. Також 04.11.2025 р. відповідач виніс постанову про примусове стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 32 000 грн. на підставі ст.27 Закону України "Про виконавче провадження". Позивач вважає, що відповідач помилково визначив розмір виконавчого збору, оскільки спірні відносини, які розглядались у справі № 420/5602/25 мають всі ознаки майнового спору, оскільки на виконання вказаного рішення, 29.07.2025 р. в добровільному порядку на користь ОСОБА_1 в/ч НОМЕР_2 нараховано 37250,84 грн. Не зазначення в резолютивній частині рішення конкретної суми, що належить до виплати на користь позивача, не спростовує той факт, що наслідком виконання цього рішення є зміна складу майна сторін, і не свідчить про те що позовні вимоги не піддаються грошовій оцінці, отже висновок відповідача про те, що вирішений Одеським окружним адміністративним судом у справі № 420/5602/25 спір носить немайновий характер є помилковим.

Ухвалою від 18.11.2025 р. відкрито спрощене провадження у справі, призначено судове засідання на 04.12.2025 р. на 10:00 год. та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

21.11.2025 р. представником позивача подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою від 24.11.2025 р. задоволено заяву позивача про забезпечення позову, зупинено стягнення на підставі постанови державного виконавця Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 04.11.2025 р. ВП № 79497784 про стягнення виконавчого збору у розмірі 32000 грн. до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 420/38450/25.

24.11.2025 р. від позивача надійшла заява про забезпечення можливості участі у судовому засіданні по справі в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою від 27.11.2025 р. заяву позивача задоволено, постановлено судове засідання, призначене на 04.12.2025 р. на 10:00 год., в адміністративній справі № 420/38450/25 проводити у режимі відеоконференції.

02.12.2025 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що доводи позивача є безпідставними, оскільки резолютивна частина рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.10.2025 р. у справі № 420/5602/25 не передбачає стягнення конкретної суми з Військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , а тому рішення суду не може вважатися майновим. Рішення суду у справі № 420/5602/25 зобов`язує боржника вчинити дії - провести нарахування та виплату компенсації, тобто виконати розрахунок. Суд повністю поклав на боржника обов`язок визначити суму самостійно, що є ознакою немайнового рішення. За змістом ч.3 ст.27 Закону України "Про виконавче провадження": за рішеннями немайнового характеру виконавчий збір становить 4 мінімальні заробітні плати з боржника-юридичної особи. Крім того, позивач самостійно сплатив виконавчий збір у сумі 32000 грн., що підтверджено матеріалами виконавчого провадження. Таким чином, виконавши постанову, позивач визнав її чинність, а твердження про неправомірність є суперечливими.

У судове засідання сторони не прибули, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Частиною 9 ст.205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції.

За таких обставин суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно даних КП "ДСС" рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.05.2025 р. у справі № 420/5602/25, яке набрало законної сили 09.09.2025 р., визнано протиправною бездіяльність НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, як одному з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років за 2021 рік та за 2022-2024 роки з включенням щомісячної додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" до складу суми місячного грошового забезпечення; зобов`язано НОМЕР_3 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку, як одному з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років, за 2021 рік та за 2022-2024 роки з включенням до складу місячного грошового забезпечення для її нарахування додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", з урахуванням раніше виплачених сум.

08.10.2025 р. Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 420/5602/25.

04.11.2025 р. старшим державним виконавцем Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Тирновим М.В. відкрито виконавче провадження ВП № 79497784 з виконання виконавчого листа № 420/5602/25, виданого Одеським окружним адміністративним судом 08.10.2025 р. про зобов`язання військової частини НОМЕР_2 провести нарахування та виплату ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку, як одному з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років, за 2021 рік та за 2022-2024 роки з включенням до складу місячного грошового забезпечення для її нарахування додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до п.2 постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 79497784 від 04.11.2025 р. боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Пунктом 3 постанови стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 32000 грн. та витрати виконавчого провадження у розмірі 369 грн.

Також 04.11.2025 р. старшим державним виконавцем Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Тирновим М.В. винесено постанову ВП № 79497784 про стягнення виконавчого збору, за якою з військової частини НОМЕР_1 стягнуто виконавчий збір у розмірі 32000 грн.

05.11.2025 р. військова частина НОМЕР_1 перерахувала на рахунок ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку, як одному з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років, за 2021 рік та за 2022-2024 роки з включенням до складу місячного грошового забезпечення для її нарахування додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 37250,84 грн.

Згідно листа відповідача від 27.11.2025 р. № 111464/21.3, боржником самостійно сплачено на депозитний рахунок Відділу виконавчий збір в сумі 32000 грн. на підставі постанови ВП № 79497784 від 04.11.2025 р. та перераховані до Державного бюджету згідно платіжної інструкції від 14.11.2025 р. № 3926.

27.11.2025 р. старшим державним виконавцем Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Тирновим М.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 79497784, оскільки відповідачем встановлено, що боржником сплачено кошти на виконання рішення суду, а також сплачено виконавчий збір 32000 грн. та витрати виконавчого провадження.

Вважаючи постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 32000 грн., протиправною, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 р. № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до ст.1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п.1 ч.1 ст.3 Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до вимог ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною 1 ст.18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За п.1 ч.1 ст.26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст.3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Згідно з ч.4 ст.27 Закону № 1404-VIII державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Судом встановлено, що 04.11.2025 р. відповідачем відкрито виконавче провадження ВП № 79497784 з виконання виконавчого листа від 08.10.2025 р. № 420/5602/25 про зобов`язання військової частини НОМЕР_2 провести нарахування та виплату ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку, як одному з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років, за 2021 рік та за 2022-2024 роки з включенням до складу місячного грошового забезпечення для її нарахування додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", з урахуванням раніше виплачених сум. Одночасно з цією постановою, відповідачем винесено постанову від 04.11.2025 р. ВП № 79497784 про стягнення виконавчого збору у розмірі 32000 грн.

Позивач вважає, дану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки розмір виконавчого збору визначено помилково, виходячи із позиції про немайновий характер зобов`язання військової частини НОМЕР_2 за рішенням суду від 15.05.2025 р. у справі №420/5602/25, натомість останнє має майновий характер, а отже й сума виконавчого збору має бути у розмірі 10 % суми, що підлягає стягненню.

В свою чергу відповідач наголошує на правомірності оскаржуваної постанови, оскільки в рішенні суду не вказано про суму, яка підлягала стягненню з військової частини НОМЕР_2 .

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з того, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці.

Отже, будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього. Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги є визначальною ознакою для її кваліфікації як майнової та повинна знаходити своє формальне відображення у ціні заявленого позову (що є обов`язковим елементом розрахунку судового збору та, відповідно, виконавчого збору).

Натомість, до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 р. у справі № 907/9/17 (провадження № 12-76гс18) та від 25.08.2020 р. у справі № 910/13737/19 (провадження № 12-36гс200).

Незважаючи на те, що Закон № 1404-VIII не містить чіткого визначення поняття "рішення немайнового характеру", за змістом ст.63 зазначеного Закону таким рішенням є рішення, за яким боржник зобов`язаний, зокрема, особисто вчинити певні дії.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.05.2025 р. у справі № 420/5602/25, зокрема, зобов`язано НОМЕР_3 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку, як одному з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років, за 2021 рік та за 2022-2024 роки з включенням до складу місячного грошового забезпечення для її нарахування додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", з урахуванням раніше виплачених сум.

При цьому, ані мотивувальна частина, а ні резолютивна частина рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.05.2025 р. у справі № 420/5602/25, не містять чітких сум компенсації втрати частини доходiв, яка належала до виплати за спірний в цій справі період.

Отже, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.05.2025 р. у справі № 420/5602/25 має усі ознаки рішення немайнового характеру.

Той факт, що під час виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.05.2025 р. у справі № 420/5602/25, військовою частиною НОМЕР_2 визначено суму боргу, не свідчить на користь висновків про те, що вказане рішення є рішенням майнового характеру. Більш того, на момент відкриття виконавчого провадження сума, що підлягала стягненню, не була визначена у виконавчому документі.

Згідно з позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 28.04.2025 р. у справі № 480/3452/19, стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання. Суд також зауважив, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення з боржника виконавчого збору в постанові про відкриття виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.

Таким чином, оскільки у виконавчому документі не визначено зазначену вище суму компенсації, а відповідно до імперативних приписів ст.27 Закону № 1404-VIII, постанова про стягнення виконавчого збору виноситься державним виконавцем одночасно із постановою про відкриття виконавчого провадження, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова від 04.11.2025 р. ВП 78217259 про стягнення виконавчого збору у розмірі 32000 грн. є правомірною та скасуванню не підлягає.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2025 р. у справі № 420/27414/25, від 20.11.2025 р. у справі № 420/18625/25.

Приписами ч.1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Положеннями ч.1 ст.90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-77, 242-246, 271, 287 КАС України, суд -

вирішив:

Відмовити у задоволенні позовної заяви Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) до Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (67701, Одеська обл., м.Білгород-Дністровський, вул.Миколаївська, буд.30, ) про визнання протиправною та скасування постанови.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко