Справа № 613/1297/25
Суддя: Харченко С. М.
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №-613/1297/25 Провадження №-2-а/613/124/25

02 грудня 2025 року м. Богодухів
Богодухівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Харченка С.М., за участі секретаря Мізяк М.О., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, в якому просить: скасувати постанову №448/1286-п начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 полковника ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 30 червня 2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 3 ст.210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Свої вимоги мотивує тим, що постановою ІНФОРМАЦІЯ_2 №448/1286-п від 30 червня 2025 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210- 1 КУпАП. Відповідно до даної постанови, 19 червня 2025 року, близько 20.00 год. начальником відділення військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_2 , майором ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 448 від 19 червня 2025 року відповідно ч. З ст. 210-1 КУпАП стосовно громадянина ОСОБА_1 , в частині порушення останнім законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Йому інкримінується правопорушення стосовно не проходження до 5 червня 2025 року громадян віком від 25 до 60 років які були визнані обмежено придатними до військової служби - повторного медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби. Протокол про адміністративне правопорушення № 448, був складений без його присутності. ОСОБА_1 має Тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 18 березня 2022 року, де зазначено в п. 12 особливих відмітках що 14 березня 2022 року він проходив ВЛК і визнаний непридатним до військової служби, тобто він є непридатним до військової служби, а не обмежено придатними до військової служби, про що зазначено в оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення. Крім того, відповідно до його Тимчасового посвідчення, в п. 9 зазначено, що підлягає повторному медичному пересвідченню 14 березня 2027 року. Згідно вимог абз.3 п. 3.2 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого МОУ від 14 серпня 2008 року №402, повторний медичний огляд військовозобов`язаних проводиться один раз на 5 років. Згідно протоколу №448 від 19 червня 2025 року про адміністративне правопорушення за ч .З ст.210-1 КУпАП., під час перевірки відомостей ОСОБА_1 19 червня 2025 року о 10:45 у м. Богодухів було встановлено, що ОСОБА_1 є порушником військового обліку, відносно нього було надано звернення ІНФОРМАЦІЯ_4 від 10 червня 2025 року Е 2398274 до ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо доставлення громадянина ОСОБА_1 як такого, що вчинив адміністративне правопорушення за статтею 210-1 КУпАП. Крім того, протокол №448 від 19 червня 2025 року не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому відсутній підпис позивача в роз`ясненні прав, передбачених ст.63 Конституції України статтею 268 КУпАП, відсутні пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутній підпис про отримання копії даного протоколу (не зафіксовано відмову від підпису та від отримання копію протоколу). Також, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення особа повідомляється не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. Позивача не було повідомлено про дату та час розгляду адміністративного протоколу. Крім того, обов`язок проходження медичного огляду з метою визначення ступеня придатності до військової служби під час мобілізації виникає у військовозобов`язаного з моменту отримання відповідного виклику, проте такого виклику позивач не отримував. Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду. Він не з`являвся за викликом до територіального центра, оскільки йому не було вручено жодної повістки про виклик. Вважає, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам закону, оскільки вона ґрунтується на неповному та необ`єктивному розгляді справи про адміністративне правопорушення, за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій, а отже, не підтверджує наявність адміністративного правопорушення.
Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 10 липня 2025 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_2 в судове засідання не з`явився, з невідомої суду причини, про день та час розгляду справи повідомлявся, відзиву не подав.
Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що начальником відділення військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_3 , 19 червня 2025 року було складено прокол про адміністративне правопорушення №448 відповідно до якого ОСОБА_1 порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме: содат запасу ОСОБА_1 , який перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів був визнаний обмежено придатним до військової служби. В період воєнного стану в порушення вимог Закону Укеораїни « Пр внесення змін до пункту « Прикінцеві та перехідні положення» Закону України « Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальних захист» до 5 червня 2025 року не пройшов повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби, не звертався до ІНФОРМАЦІЯ_5 або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово лікарську комісію для проходження медичного огляду, чим вчинив порушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Згідно з оскаржуваною постановою порушення ОСОБА_1 вимог законодавства полягають в тому, що він порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме: содат запасу ОСОБА_1 , який перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів був визнаний обмежено придатним до військової служби. В період воєнного стану в порушення вимог Закону Укеораїни « Пр внесення змін до пункту « Прикінцеві та перехідні положення» Закону України « Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальних захист» до 5 червня 2025 року не пройшов повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби, не звертався до ІНФОРМАЦІЯ_2 або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово лікарську комісію для проходження медичного огляду, чим вчинив порушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу».Так, згідно з частинами 1, 2 та 3статті 1 Закону № 2232-XII, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби, приписку до призовних дільниць, прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу, проходження військової служби, виконання військового обов`язку в запасі, проходження служби у військовому резерві, дотримання правил військового обліку.Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
На виконання вимог частини 10 статті 1 Закону № 2232-XII громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:
уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;
прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;
проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;
проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством. Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини.
Правила військового обліку встановлені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядком організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженим постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022.
Відповідно до ЗУ «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 02 лютого 2024 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні із 05.30 год. 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.
Відповідно до ст. 39 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Згідно з ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Відповідно до абзацу 2 частини 1 та частини 3 статті 22 Закону України, «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.
Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Відповідно до абзацу 2 пункту 56 «Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 березня 2002 р. № 352 (далі - Положення № 352) оповіщення громадян про призов на строкову військову службу та їх прибуття на призовні дільниці здійснюється за розпорядженнями керівників районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки за формою згідно з додатком 17.
Відповідно до пункту 1 «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 р. № 154 (далі - Положення № 154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Згідно із пунктами 8 та 9 Положення № 154 на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та Служби зовнішньої розвідки): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).
Отже, саме на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки законодавцем покладено обов`язок здійснювати заходи оповіщення та призову громадян.
Частиною 3 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.
Згідно зі ст.235 КУпАП адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації), а також визначає особливості ведення військового обліку громадян України, які постійно або тимчасово перебувають за кордоном встановлений в Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 (далі - Порядок № 1487).
Пунктом 22 Порядку № 1487 визначено, що взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів здійснюється відповідно до Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.
Як зазначено вище військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку (частини 1-3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»).
Разом з тим суд зазначає, що частиною 5 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» передбачено, що від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Пунктом 3 частини 6 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» в чинній редакції встановлено, що виключенню з військового обліку у відповідних районних(міських)територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України -у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяниУкраїни, які: 1)померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими; 2)припинили громадянствоУкраїни; 3)визнані непридатними до військової служби; 4) досягли граничного віку перебування в запасі.
У громадянина, якого виключено з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 цієї частини, військово-обліковий документ не вилучається.
Отже, з аналізу зазначених вище норм права суд приходить до висновку, що визнання позивача непридатним до військової служби є підставою для припинення його військового обов`язку, в тому числі в частині дотримання правил військового обліку, які визначені Положенням № 1487.
Відповідно до Тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 18 березня 2022 року, ОСОБА_1 визнаний за станом здоров`я непридатним до військової служби за ст. 21-б гр. ІІ наказу Міністерства оборони України №402-2008 та підлягає повторному медичному пересвідченню 14 березня 2027 року.
З матеріалів справи встановлено, що рішенням військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_6 від 14 березня 2022 року №7/634, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , визнаний непридатним до військової служби на підставі ст. 21-б гр. ІІ розладу хвороб (наказ МОУ від 14.08.2008 № 402/2008).
Отже, наданими документами підтверджується, що ОСОБА_1 є непридатним до військової служби, тому, не зрозуміло з яких підстав у протоколі №448 про адміністративне правопоррпушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 19 червня 2025 року та постанові №448/1286-п по справі про адміністративне правопорушеня за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 30 червня 2025 року складених відносно ОСОБА_1 , зазначено, що згідно даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, останній є визнаним обмежено придатним до військової служби.
ІНФОРМАЦІЯ_2 мав законну можливість отримати достовірні відомості та документальне підтвердження результатів проходження ВЛК позивачем. Дані про виключення позивача з обліку мали бути внесені в Єдиний реєстр, Органом ведення Реєстру (ч. 8 ст. 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів»).
Отже вбачається, що відповідні відомості про непридатність позивача до військової служби були в розпорядженні відповідача станом на день прийняття оскаржуваної постанови (30.06.2025).
Крім того, відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» , установлено, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду".
Отже, до 5 червня 2025 року повинні були пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби. Водночас, позивач був визнаний непридатним до військової служби та йому визначено дату повторного медичного переосвідчення 14 березня 2027 року.
За нормою ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (частина 1 статті 247 КУпАП).
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями статті 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2ст. 251 КУпАП).
Згідно зі ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
Відповідно до ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч.1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючисьзакономі правосвідомістю.
За ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності ззаконом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.
Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно зі статтею 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Поряд з цим статтею 268 КУпАП визначені права особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який зазакономмає право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.
Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.
Згідно з протоколом №448 від 16 червня 2025 року, розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10.00 год. 25 червня 2025 року.
Як вбачається з постанови № 448-1286-п від 30 червня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП, розгляд справи відбувся 30 червня 2025 року, при цьому не вказано з яких підстав розгляд справи було відкладено та чи повідомлено правопорушника про день та час розгляду справи. ОСОБА_1 не був присутній під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та копії постанови не отримував.
Позивач стверджує, що жодних повідомлень від відповідача про день та час розгляду справи про адміністративне правопорушення, не отримував.
Відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження належного повідомлення ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи про адміністративне правопорушення 30 червня 2025 року.
Водночас, суд зазначає, що протокол №448 від 19 червня 2025 року не містить підпису та пояснень ОСОБА_1 або зазначення того, що останній відмовився від пояснення та підписання протоколу, а також відсутні відомості про вручення останньому другого примірника постанови чи відмови в його отриманні. Також, в постанові № 448-1286-п від 30 червня 2025 року, відсутні відомості про отримання ОСОБА_1 копії постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності чи направлення її останньому, що є порушенням вимог чинного законодавства.
За приписами ст.77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Представник відповідача до суду не з`явився, відзиву на позовну заяву не надав, так само не надав і будь-які докази, що підтверджують вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За встановлених у цій справі обставин, суд доходить висновку, що оскаржена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210-1 КУпАП прийнята необґрунтовано.
Відповідно до ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Тож оскаржена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210 КУпАП підлягає скасуванню як така, що прийнята необґрунтовано, із закриттям справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу.
Керуючись ст. ст. 6, 8, 9, 72, 77, 242, 243-246, 286 КАС України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.
Скасувати постанову № 448/1286-п від 30 червня 2025 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_9 , адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Суддя