Справа № 420/8709/25
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8709/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши у письмовому провадженні в місті Одесі питання про залишення позову без розгляду у справі №420/8709/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа № 420/8709/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою від 04.06.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

13.06.2025 року від представника Головного управління ДПС в Одеській області надійшло клопотання про залишення позовної заяви без руху, у зв`язку з порушенням строку звернення до суду.

Ухвалою від 13.11.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, - залишено без руху. Запропоновано позивачу протягом п`яти днів з дня отримання ухвали надати до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та докази на підтвердження поважності причин його пропуску.

20.11.2025 року від представника позивача надійшла заява про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду. В обґрунтування заяви представник позивача вказав, що предметом оскарження є зокрема бездіяльність відповідача щодо порушення порядку визначення суми податку на додану вартість в розмірі 136364,00 грн.(сто тридцять шість тисяч триста шістдесят чотири гривні 00 коп.), що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , та порушення строків проведення розрахунків. Позивач зазначає, що під бездіяльністю розуміється пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи чи інтереси фізичних або юридичних осіб, в тому числі не прийняття рішення у випадках, коли таке рішення повинно бути прийнято відповідно до вимог закону. Сама по собі бездіяльність це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити. Триваюче правопорушення передбачає перебування у стані безперервного тривалого вчинення особою протиправних дій (бездіяльності), у зв`язку із чим, неправомірна бездіяльність може бути оскаржена упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення. Крім того, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Станом на сьогодні воєнний стан продовжує діяти. Позивач зазначає, що навіть в умовах воєнного стану конституційне право людини на судовий захист не може бути обмеженим. Законодавством чітко визначено право особи на звернення до суду у разі якщо особа вважає, що її права, свободи або законні інтереси були порушені. В свою чергу враховуючи той факт, що Позивач була змушена виїхати 13 березня 2022 року з території України до Німеччини у зв`язку з російською збройною агресією проти України, що підтверджується закордонним паспортом, копія якого знаходиться в матеріалах справи, то відповідно мала і має на сьогоднішній день складнощі з реалізацією та захистом своїх законних прав, свобод та інтересів. Позивачу достеменно стало відомо про порушення її прав, свобод та інтересів 11 квітня 2025 року зі службової записки Головного управління ДПС в Одеській області № 462 від 09.04.2025, яка була долучена останнім до матеріалів справи. Жодних інших повідомлень від Головного управління ДПС в Одеській області щодо порушення її прав, свобод та інтересів Позивач від Відповідачів не отримувала. Таким чином, з урахуванням вищезазначеного, сукупності обставин - COVID-19, військового стану, триваючого правопорушення зі сторони Відповідача та дати з якої саме Позивач дізнався про порушення своїх прав та інтересів, враховуючи, що на дату звернення позивача до суду не припинили існувати підстави для звернення до суду, Позивач вважає що пропустив строк звернення до суду з поважних причин.

Вивчивши матеріали справи, надані учасниками справи заяви та докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення адміністративного позову без розгляду, з огляду на наступне.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 лютого 2023 року по справі №803/1149/18 зазначила, що Держава в особі відповідних державних органів, виконуючи певний комплекс дій, зобов`язана повернути платнику суму бюджетного відшкодування з ПДВ протягом законодавчо встановленого строку після дня набуття відповідною сумою статусу узгодженої. Якщо ж протягом згаданого строку необхідних дій для відшкодування податку здійснено не було, невідшкодовані суми вважаються бюджетною заборгованістю, на яку в силу положень пункту 200.23 статті 200 ПК нараховується пеня.

Передумовою початку нарахування пені є невиконання контролюючим органом обов`язку з повернення суми бюджетного відшкодування з ПДВ протягом строку, визначеного статтею 200 ПК.

Нарахування пені пов`язується саме з недотриманням суб`єктами владних повноважень положень статті 200 ПК, яка визначає, зокрема, комплекс дій, необхідних для своєчасного повернення сум бюджетної заборгованості з ПДВ.

Наведений юридичний факт, у свою чергу, зумовлює виникнення фінансових правовідносин між боржником в особі держави та кредитором - платником податків, права якого порушені саме внаслідок невідшкодування йому відповідної суми.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною першою статті 5 КАС закріплено право особи на звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому цим Кодексом, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, та викладено перелік можливих способів їх захисту.

Підпунктом 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 ПК передбачено право платника податків оскаржувати в порядку, встановленому цим Кодексом, рішення, дії (бездіяльність) контролюючих органів (посадових осіб).

Таким чином, законодавцем надано платнику податків можливість захистити своє право шляхом оскарження не тільки рішення контролюючого органу, а й шляхом оскарження дії чи бездіяльності контролюючого органу.

Право платника податків на стягнення заборгованості з бюджетного відшкодування ПДВ та нарахованої пені повинно бути реальним і забезпечуватись практичною можливістю, в тому числі шляхом звернення до суду.

Що стосується процесуальних строків звернення до суду, то порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначається КАС (стаття 1 цього Кодексу), процесуальні строки звернення до суду є обов`язковою складовою процедури її ініціації (частина перша статті 122 КАС). Тривалість такого строку та початок відліку є його обов`язковими елементами, які визначаються залежно від предмета судового оскарження та обраного позивачем способу захисту порушеного права.

За загальним правилом, визначеним частиною другою статті 122 КАС, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 123 КАС встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду із заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Процесуальним наслідком пропущення строків звернення до адміністративного суду стаття 123 КАС передбачає повернення позову чи залишення його без розгляду (залежно від стадії виявлення судом факту пропуску).

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок яких відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Для цілей розгляду судом термінових спорів у статті 270 КАС визначено, що днем бездіяльності є останній день встановленого законом строку, в який мало бути вчинено дію або прийнято рішення (частина четверта цієї статті).

При цьому слід враховувати, що запровадження строків звернення до суду слугує меті досягнення правової визначеності щодо правомірності акта (рішення, дії, бездіяльності) держави в особі її органів; після спливу строків правовідносини набувають ознак стабільності.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 січня 2023 року по справі № 140/1770/19 дійшла висновку, що платник ПДВ може звернутися до адміністративного суду з вимогами про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень з погашення заборгованості з відшкодування ПДВ та/або пені, нарахованої на таку заборгованість, протягом шести місяців з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, відповідно до вимог положень частини другої статті 122 КАС.

Також у цій постанові Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду, викладених, зокрема, у постановах від 14 березня 2019 року у справі № 822/553/17 та від 15 лютого 2021 року у справі №280/4452/18 про те, що позовна вимога про стягнення пені на суму несвоєчасно відшкодованого ПДВ може бути заявлена в межах строку, встановленого пунктом 102.5 статті 102 ПК для подання заяви про відшкодування надміру сплачених грошових зобов`язань, тобто протягом 1095 днів.

З матеріалів справи вбачається, що 25.03.2025 року ОСОБА_1 через представника звернулась до Одеського окружного адміністративного суду та просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС в Одеській області щодо порушення порядку визначення суми податку на додану вартість в розмірі 136364,00 грн. (сто тридцять шість тисяч триста шістдесят чотири гривні 00 коп.), що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , та порушення строків проведення розрахунків;

- стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної Казначейської Служби України в Одеській області на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 заборгованості бюджету із відшкодування ПДВ у розмірі 136 364,00 грн (сто тридцять шість тисяч триста шістдесят чотири гривні 00 коп.) та пені, нарахованої на суму такої заборгованості у розмірі 48 881,81 грн. (сорок вісім тисяч вісімсот вісімдесят одна гривня 81 коп.).

В позовній заяві в обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що рішення контролюючого органу, а саме податкове повідомленням-рішенням № від 08.01.2020 року, яким Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 було відмовлено у наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 136364,00 грн., - визнано протиправним та скасовано. Контролюючий орган отримував усі вищезазначені рішення суду, так як їх оскаржував як у апеляційній інстанції так і у касаційній, та відповідно повинен був здійснити бюджетне відшкодування Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 на банківський рахунок Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з моменту отримання відповідних рішень суду, але станом на сьогоднішній день жодних грошових коштів з бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 136364,00 грн. Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 не отримувала. Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 27.01.2025 року звернулася до Головного управління ДПС в Одеській області з проханням здійснити усі необхідні дії з бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 136364,00 грн. фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 відповідно до податкової декларація з податку на додану вартість за вересень 2019 року, у рядку 19 якої відображений показник від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду у розмірі 136364,00 гривень та у рядку 20.2.1 якої було заявлено до бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку, заяви про повернення суми бюджетного відшкодування (Додаток 4) і розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Додаток 5), але жодної відповіді не отримала.

При цьому, в межах даної справи судом встановлено, що в провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходилась справа № 420/12471/21 за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною відмову, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 січня 2022 року по справі № 420/12471/21 визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № від 08.01.2020 року; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № від 08.01.2020 року.

В рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 27 січня 2022 року по справі № 420/12471/21 судом встановлено, що 21.10.2019 року, ФОП ОСОБА_1 була подана податкова декларація з податку на додану вартість за вересень 2019 року, у рядку 19 якої відображений показник від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду у розмірі 136364,00 гривень та яку у рядку 20.2.1 було заявлено до бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку.

До податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2019 року, ФОП ОСОБА_1 були додані, зокрема: заява про повернення суми бюджетного відшкодування (Додаток 4) і розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Додаток 5).

На підставі наказу Головного управління ДПС в Одеській області №1719 від 13.11.2019 року та направлень №№1738,1739 від 22.11.2019 року, проведено документальну позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за вересень 2019 року.

За результатами проведеної перевірки Головним управлінням ДПС в Одеській області складено Акт №515/15-32-33-05/ НОМЕР_1 від 06.12.2019 року.

У вищевказаному акті зазначено, що посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області встановлені порушення ФОП ОСОБА_1 пункту 44.3 статті 44 Податкового кодексу України щодо незабезпечення зберігання первинних облікових документів; пункту 44.1, пункту 44.3 статті 44, пункту 189.1, пункту 198.3 статті 198, пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми ПДВ яка підлягає бюджетному відшкодуванню у розмірі 136364,00 гривень.

На підставі Акту перевірки №515/15-32-33-05/ НОМЕР_1 від 06.12.2019 року, Головним управлінням ДПС в Одеській області були винесені податкові повідомлення-рішення: № від 08.01.2020 року, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 510,00 гривень та № від 08.01.2020 року, яким ФОП ОСОБА_1 відмовлено у наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 136364,00 гривень.

При цьому, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2022 року по справі № 420/12471/21, апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області - залишено без задоволення. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 січня 2022 року у справі № 420/12471/21- залишено без змін. Повний текст постанови складено та підписано 18.05.2022 року.

Таким чином, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 січня 2022 року у справі №420/12471/21 набрало законної сили 11 травня 2022 року.

Верховний Суд в постанові від 25.12.2023 року по справі № 280/6365/19 вказав, що початок перебігу строку має розпочинатись з дати виникнення бюджетної заборгованості по відшкодуванню ПДВ (що є також датою початку строку для нарахування пені, оскільки вимоги щодо відшкодування пені нерозривно пов`язані із фактом існування заборгованості бюджету), і такою датою є наступний день, який слідує за датою закінчення строку, визначеного пунктом 200.15 статті 200 Податкового кодексу України, який обраховується від дати фактичного отримання контролюючим органом судового рішення, що набрало законної сили про задоволення позову позивача + 5 днів для підготовки висновку податковим органом та 5 операційних дні на відшкодування органами казначейства (зазначена кількість днів могла варіюватись в залежності періоду в якому заборгованість виникла та правового регулювання на той період, а саме пунктів 212, 213 Податкового кодексу України).

Отже статусу бюджетної заборгованості невідшкодовані суми ПДВ набувають на наступний день, який слідує за датою закінчення строку, визначеного пунктом 200.15 статті 200 Податкового кодексу України, отож, саме з указаної дати платник податків набуває право на нарахування пені та звернення до суду про її стягнення.

Подібний висновок викладений Палатою з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14.03.2018 (справа №822/553/17).

При цьому, протягом усього періоду від дати виникнення права на нарахування пені на бюджетну заборгованість з податку на додану вартість, заявлену ОСОБА_1 до відшкодування в податковій декларації за вересень 2019 року, до дати звернення до суду з даним позовом, законодавчий механізм нарахування та обчислення пені на бюджетну заборгованість з ПДВ не змінювався, а відповідне право на пеню виникло у позивача з моменту узгодження суми бюджетної заборгованості, що прямо випливає з положень пункту 200.23 статті 23 ПК України, а не з моменту вчинення податковим органом дій по відшкодуванню відповідних сум.

Таким чином, з урахуванням дати фактичного отримання контролюючим органом судового рішення по справі № 420/12471/21, що набрало законної сили, та приписів п. 200.12, 200.13 ст. 200 ПК України (п`яти днів для підготовки висновку податковим органом та п`яти операційних днів для перерахування органами казначейства), саме з 01.06.2022 року розпочався перебіг шестимісячного строку звернення позивача ОСОБА_1 до суду з позовною вимогою про стягнення пені на суму несвоєчасно відшкодованого ПДВ з Державного бюджету України.

Проте, позовну заяву ОСОБА_1 подано до суду лише 25.03.2025 року.

Таким чином, позивачем пропущений встановлений частиною другою статті 122 КАС України шестимісячний строк звернення до суду із заявленими позовними вимогами.

Так, поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

В той же час, зі змісту судових рішень по справі № 420/12471/21 слідує, що ФОП ОСОБА_1 як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, діяла через уповноваженого представника, відтак, позивач після виїзду за межі території України не був позбавлений можливості дізнатися про хід розгляду справи, та, як наслідок отримати інформацію про повернення бюджетного відшкодування після скасування ППР.

Суд вважає, що зволікання позивача та звернення, як зазначає позивач, 27.01.2025 року до Головного управління ДПС в Одеській області з проханням здійснити усі необхідні дії з бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 136364,00 грн., не змінюють момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав у відповідній частині вимог, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

Крім того, суд зауважує, що надана позивачем копія заяви ОСОБА_1 щодо повернення бюджетного відшкодування вих. №260125 від 26.01.2025 року, яка адресована ГУ ДПС в Одеській області, не містить будь-яких відміток та/або доказів її надіслання до Головного управління ДПС в Одеській області.

При цьому, згідно доповідної записки начальника управління оподаткування фізичних осіб Головного управління ДПС в Одеській області від 09.04.2025 року у 2025 році звернення від ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління ДПС в Одеській області не надходило.

В постанові від 08 грудня 2022 року по справі № 990/102/22 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Разом з тим, надаючи до суду заяву про для поновлення строку звернення до суду, позивач не надає доказів того, що введення на території України воєнного стану позбавило її можливості звернутись до суду за захистом порушеного права, в межах строків, визначених КАС України.

Відповідно до п. 3 розділу VI КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

В той же час, в клопотанні про поновлення строку звернення до суду позивачем не зазначено яким чином обмеження впроваджені карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), вплинули на можливість позивача звернутися до суду в строки, визначені КАС України.

Також, сам по собі виїзд позивача 13 березня 2022 року з території України не є безумовною підставою для поновлення строку звернення до суду. Будь-яких доказів на підтвердження того, що перебування позивача закордоном безпосередньо вплинуло на можливість належного використання ним своїх процесуальних прав та обов`язків до заяви про поновлення строку звернення до суду не додано.

В постанові від 16 травня 2024 року по справі № 420/28753/23 Верховний Суд вказав, що причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування. Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з позовною заявою, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином. Отже, поновленню підлягають лише пропущені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Аналогічна позиція викладена в постанові від 31 жовтня 2023 року по справі № 400/5692/22.

Верховний Суд в постанові від 20 грудня 2023 року по справі № 420/4212/23 зазначив, що особа, яка заявляє клопотання, згідно з частиною першою статті 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.

В той же час, ані в позовній заяві, ані в заяві, наданій на виконання ухвали суду від 13.11.2025 року, не наведено об`єктивних та непереборних обставин, які перешкоджали позивачу звернутися до суду з позовом у встановлений процесуальним законом строк та які були пов`язані з дійсно об`єктивними перешкодами реалізувати своє право на звернення до суду, передбачене КАС України.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи недоведеність заявником існування об`єктивно непереборних обставин, які унеможливили своєчасне звернення до суду з цими вимогами, суд визнає неповажними зазначені заявником в клопотанні причини пропуску строку звернення, що згідно з ч. 3 ст. 123 КАС України є підставою для залишення без розгляду позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 122, 123, 161, 171, 240, 248, 256, 293-295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволення клопотання про поновлення строку звернення до суду відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст.ст. 293-295 КАС України.

Суддя Самойлюк Г.П.