Справа № 200/7373/25
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2025-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2025 року Справа№200/7373/25

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Шинкарьова І.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення управління Пенсійного фонду України, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі відповідач), в якому просить:

Визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 21.07.2025 № 65 про відмову у призначенні пенсії на підставі ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язати відповідача призначити з 25.11.2024 пенсію на пільгових умовах на підставі ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до рішення про відмову у призначенні пенсії від 02.12.2024 №65, що також підтверджується розрахунком стажу роботи до рішення про відмову, відповідачем не заперечується наявність у Позивача пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", складає 23 роки 08 місяців 04 дні, що у сукупності складає 25 років 01 місяць 05 днів (23 роки 08 місяців 04 дні + 01 рік 05 місяців 01 день).». Вказує, що станом на 25.11.2025 у позивача був наявний пільговий стаж 25 років 01 місяць 05 днів та такого стажу достатньо для призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки така обставина встановлена рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2025 № 520/35831/24. Також вказує, що відповідач який вирішив вимагати у позивача уточнюючу довідку щодо навчання за фахом, має повноваження перевіряти шляхом запитів до закладів освіти, перевіряти інформацію у відповідних державних реєстрах, щодо періодів навчання, а не перекладати тягар на позивача.

Вважає, що у його достатньо пільгового стажу за ст. 3 ст. 114 Закону України № 1058. Також вказує, відповідач мав врахувати приписи ч. 5 ст. 114 Закону 1058 та здійснити взаємне зарахування періодів роботи, передбачених ч. 2 (Список №1) та ч. 3 ст.114 (Постанова 202) Закону 1058, в тому числі із застосуванням Роз`яснення від 20.01.1992 № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсії незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення». У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

29.09.2025 ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

07.10.2025 відповідач надав відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що період навчання з 01.09.1998 по 29.03.2002 зараховано до страхового стажу на загальних умовах, оскільки в наданих документах про навчання наявна невідповідність, а саме: в дипломі серія НОМЕР_1 від 01.04.2002 зазначена спеціальність «електрослюсар підземний, машиніст підземних установок», водночас в довідці № 28 від 02.08.2021 зазначено, що після навчання отримана професія «токар», тому для зарахування періоду навчання до страхового стажу як навчання за фахом необхідно надати уточнюючі документи, про що вказано у рішенні про відмову. Вказує, що Виписка з Реєстру документів про освіту Єдиної державної електронної бази з питань освіти щодо документа про професійну (професійно-технічну) освіту щодо періоду навчання з 01.09.1998 по 29.03.2002 сформовано позивачем 17.09.2025, тоді як рішення про відмову від 21.07.2025. Тобто до суду позивачем надані уточнюючі документи, про що вказано у рішенні про відмову, а до головного управління такі докази не надані, тому звернення до суду є передчасним.

Отже до загального страхового стажу зараховано всі періоди трудової діяльності відповідно до наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Враховуючи вище зазначене, відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу, передбаченого п.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки його пільговий стаж роботи за Постановою 202 складає 21 рік 10 місяців 16 днів (з урахуванням військової служби 1 рік 5 місяців 16 днів; військової служби в особливий період - 4 роки 7 місяців 14 днів), при необхідному 25 років, а загальний страховий стаж з урахуванням додаткових років за Списком 1 становить 40 років 4 місяці 24 дні.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою від 25.11.2024 про призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вказана заява розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області.

Рішенням № 65 від 02.12.2024 відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах, оскільки, відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, для підтвердження спеціального трудового стажу надаються уточнюючі довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Пільговий стаж роботи за Постановою 202 складає 23 роки 8 місяців 4 дні (з урахуванням періоду навчання за фахом - 3 роки 1 місяць 4 дні; військової служби 1 рік 5 місяців 16 днів; військової служби в особливий період - 4 роки 7 місяців 14 днів).

Відповідно до розрахунку стажу роботи, до пільгового стажу роботи відповідачем не зараховано: періоди роботи з 18.05.2011 по 22.12.2011 та з 07.03.2017 по 11.10.2017, у зв`язку з відсутність пільгових довідок, які підтверджують пільговий характер роботи; період роботи з 01.10.2016 по 05.11.2016 на посаді начальника дільниці підземного тимчасово через відсутність пільгової довідки; період проходження військової служби з 11.10.2024 по 25.11.2024 (до часу подачі заяви про призначення пенсії від 25.11.2024).

Період роботи з 07.03.2017 по 11.10.2017 не зараховано як до пільгового так і до страхового стажу роботи, у зв`язку із відсутністю відомостей про сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив: визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах позивачу, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» викладених у рішенні про відмову у призначенні пенсії від 02.12.2024 № 65; скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії від 02.12.2024 № 65; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати позивачу до спеціального та пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи з 18.05.2011 по 22.12.2011, з 01.10.2016 по 05.11.2016, з 07.03.2017 по 11.10.2017 та період військової служби з 11.10.2024 по 25.11.2024; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву від 25.11.2024 про призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2025 у справі 520/35831/24 позов задоволено та визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування викладених у рішенні про відмову у призначенні пенсії від 02.12.2024 року № 65 протиправними та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії від 02.12.2024 року № 65. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального та пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди роботи з 18.05.2011 по 22.12.2011, з 01.10.2016 по 05.11.2016, з 07.03.2017 по 11.10.2017 та період військової служби з 11.10.2024 по 25.11.2024. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.11.2024 про призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до ч.3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням висновків суду.

На виконання рішення суду, рішенням від 21.07.2025 №65 відповідач знову відмовив у призначенні пенсії позивачу, рішення обґрунтував тим, що до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зараховано всі періоди роботи згідно з рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2025. Період роботи з 13.01.2012 по 24.01.2012 згідно з довідкою № 314 від 27.07.2021 зараховано до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням інформації стосовно кількості підземних виходів, страйків, відпусток без оплати та роботи на поверхні відповідно до довідки № 34-а № 14.07.2021. До періоду роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 05.08.2002 по 27.10.2002 згідно з довідкою № 329 від 09.08.2021 не зараховано періоди навчання по техніці безпеці та участі в допоміжній гірничорятувальній команді (7 днів). Додатково зазначаємо, що період навчання з 01.09.1998 по 29.03.2002 зараховано до страхового стажу на загальних умовах, оскільки в наданих документах про навчання наявна невідповідність, а саме: в дипломі серія НОМЕР_1 від 01.04.2002 зазначена спеціальність «електрослюсар підземний, машиніст підземних установок», водночас в довідці № 28 від 02.08.2021 зазначено, що після навчання отримана професія «токар». Для зарахування періоду навчання до страхового стажу як навчання за фахом необхідно надати уточнюючі документи. До загального страхового стажу зараховано всі періоди трудової діяльності відповідно до наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

В даному рішенні зазначено, що пільговий стаж роботи за Постановою 202 складає: 21 рік 10 місяців 16 днів (з урахуванням військової служби 1 рік 5 місяців 16 днів; військової служби в особливий період - 4 роки 7 місяців 14 днів). Загальний страховий стаж з урахуванням додаткових років за Списком 1 становить 40 років 4 місяці 24 дні.

Не погоджуючись із означеним рішенням, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку наведеному вище, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Щодо неврахування періодів навчання до пільгового стажу позивач з 01.09.1998 по 29.03.2002 з підстав того, що в наданих документах про навчання наявна невідповідність, а саме: в дипломі серія НОМЕР_1 від 01.04.2002 зазначена спеціальність «електрослюсар підземний, машиніст підземних установок», водночас в довідці № 28 від 02.08.2021 зазначено, що після навчання отримана професія «токар».

Пунктом "д" ч.3 ст. 56 Закону № 1788-ХІІ передбачено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Згідно з ч.2 ст.38 Закону України від 10.02.1998 № 103/98-ВР "Про професійно-технічну освіту" навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Відповідно до записів диплому позивача серії НОМЕР_1 від 01.04.2002 визначена спеціальність «електрослюсар підземний, машиніст підземних установок».

Проте відповідачем, не враховано цей стаж позивача до пільгового стажу, оскільки у довідці № 28 від 02.08.2021 зазначено, що після навчання отримана професія «токар».

Разом з тим, суд вказує, що відповідно до ч.2 ст.38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» період навчання позивача у професійно-технічному училищі, що підтверджується серії НК № 17447383, за спеціальністю «електрослюсар підземний, машиніст підземних установок».

Відповідачем не висловлено по суті поданого позивачем диплому позивача серії НОМЕР_1 від 01.04.2002 жодних заперечень, не конкретизовано причини, чому відповідач не взяв їх до уваги про розгляді заяві позивача. Пенсійний орган взагалі не надав жодної правової оцінки, яка могла б свідчити про правомірність прийнятого рішення.

Крім того, у разі незгоди з відомостями, зазначеними в документах (зокрема у довідці № 28 від 02.08.2021) позивача, пенсійний орган мав право на реалізацію повноважень, наданих йому ч.3 ст.44 Закону № 1058-IV, а саме: вимагати відповідні документи від підприємства, перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню тощо, проте таким правом суб`єкт владних повноважень не скористався.

Рішенням суду у справі вирішено №520/35831/24 зарахувати позивачу до спеціального та пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди роботи з 18.05.2011 по 22.12.2011, з 01.10.2016 по 05.11.2016, з 07.03.2017 по 11.10.2017 та період військової служби з 11.10.2024 по 25.11.2024.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з тексту рішення суду від 19.03.2025 у справі №520/35831/24, яке набуло законної сили: «Загальний не зарахований період роботи до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" складає: 00 років 07 місяців 05 днів + 00 років 01 місяців 05 днів + 00 років 07 місяців 04 дні + 00 років 01 місяць 14 днів (військова служба) = 01 рік 05 місяців 01 день.

Відповідно до рішення про відмову у призначенні пенсії від 02.12.2024 року № 65, що також підтверджується розрахунком стажу роботи до рішення про відмову, Відповідачем не заперечується наявність у Позивача пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", складає 23 роки 08 місяців 04 дні, що у сукупності складає 25 років 01 місяць 05 днів (23 роки 08 місяців 04 дні + 01 рік 05 місяців 01 день).»

Відтак, враховуючи висновки суду у справі №520/35831/24, та висновки суду у цьому рішенні, суд вважає, що правових підстав для відмови у зарахуванні спірних періодів трудової діяльності позивача до пільговому обчисленні у відповідача не було, а тому такі періоди підлягали зарахуванню, суд вважає, що існує лише один вид правомірної поведінки відповідача є зарахування позивачу до спеціального та пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди навчання 01.09.1998 по 29.03.2002.

Крім то, того, при детальному дослідженні форми рс-право, судом встановлено, що позивачу при повторному розгляді заяви про призначення пенсії, відповідачем не зараховано до пільгового стажу періоди з 05.08.2002 по 08.08.2002, з 01.10.2002 по 03.10.2002, 01.08.2004, з 14.08.2004 по 16.08.2004, з 01.06.2012 по 02.06.2012, з 01.07.2012 по 06.07.2012, з 01.11.2012 по 04.11.2012, з 01.12.2012 по 03.12.2012, 01.01.2013, з 01.04.2013 по 04.04.2013, з 01.05.2013 по 02.05.2013, 01.07.2013, з 01.08.2013 по 02.08.2013, 01.12.2014, з 01.07.2014 по 02.07.2014, 01.08.2014, з 01.09.2014 по 03.09.2014, з 01.02.2015 по 03.02.2015, з 01.03.2015 по 09.03.2015, без зазначення конкретної причини.

У відзиві на адміністративний позов відповідач також не обґрунтовує назарахування спірних періодів.

Досліджуючи записи трудової книжки серії НОМЕР_3 позивача за вище вказані періоди позивач працював:

- машиністом підземних установок з повним робочим днем у шахті з 05.08.2002 по 27.10.2002;

- електрослюсарем підземним з повним робочим днем у шахті з 13.01.2012 по 02.04.2015;

Отже підстави для незарахування до пільгового стажу за Списком №1 постановою №202 періоду роботи 05.08.2002 по 08.08.2002, з 01.10.2002 по 03.10.2002, та з 01.06.2012 по 02.06.2012, з 01.07.2012 по 06.07.2012, з 01.11.2012 по 04.11.2012, з 01.12.2012 по 03.12.2012, 01.01.2013, з 01.04.2013 по 04.04.2013, з 01.05.2013 по 02.05.2013, 01.07.2013, з 01.08.2013 по 02.08.2013, 01.12.2014, з 01.07.2014 по 02.07.2014, 01.08.2014, з 01.09.2014 по 03.09.2014, з 01.02.2015 по 03.02.2015, з 01.03.2015 по 09.03.2015 відсутні.

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що трудова книжка повністю підтверджує необхідність врахування вище вказаних періодів роботи позивача.

Отже, судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що відповідач відмовляючи позивачу у призначенні пенсії не врахував всіх обставин, що мають значення для вирішення питання про призначення пенсії на пільгових умовах та як наслідок прийняв необґрунтоване рішення про відмову у призначення пенсії на пільгових умовах, таким чином, останній діяв не у спосіб передбачений нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення» та Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Вирішуючи питання про призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із ч. 3 ст. 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному п.4 ч.2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.

Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

При цьому, чинним законодавством України встановлена можливість подання відповідної заяви про призначення (перерахунок) пенсії до територіального органу Пенсійного фонду України та визначено екстериторіальний принцип обробки заяв. А тому, оскільки відповідальним за прийняття оскаржуваного рішення є орган Пенсійного фонду, що розглядав таку заяву, належним способом захисту порушеного права є зобов`язання саме такого органу Пенсійного фонду повторно розглянути заяву про призначення пенсії та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду.

А отже, позовні вимоги слід задовольнити шляхом зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу певні періоди роботи позивача та повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Оскільки судом обрано інший спосіб захисту порушеного права ніж просив позивач, в цій частині позову суд відмовляє.

Водночас, стосовно обґрунтування позовних вимог в частині обчислення пільгового стажу із застосуванням кратності 1 рік роботи за 1 рік роботи 3 місяці відповідно до Роз`яснення від 20.01.1992 № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсії незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суд зазначає, що оскільки суд дійшов висновку про необхідність повторного розгляду заяви позивача, відповідно в цій частині позовні вимоги також не підлягають задоволенню, оскільки заявлені передчасно.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, враховуючи висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями ч.3 ст.139 КАС при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем був сплачений судовий збір у сумі 968,96 грн. відповідно до наявної в матеріалах справи квитанції.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а витрат пов`язаних з розглядом справи не встановлено, питання про розподіл судових витрат у цій справі не вирішується.

Керуючись ст.2, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-262, 293-295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (адреса 61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 поверх. ) про визнання протиправним та скасування рішення управління Пенсійного фонду України, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 21.07.2025 № 65.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.11.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду про зарахування до пільгового підземного стажу за списком № 1 та за професіями згідно з постановою КМУ № 202 від 31.03.1994 періоду навчання з 01.09.1998 по 29.03.2002 та періоду роботи з 05.08.2002 по 08.08.2002, з 01.10.2002 по 03.10.2002, та з 01.06.2012 по 02.06.2012, з 01.07.2012 по 06.07.2012, з 01.11.2012 по 04.11.2012, з 01.12.2012 по 03.12.2012, 01.01.2013, з 01.04.2013 по 04.04.2013, з 01.05.2013 по 02.05.2013, 01.07.2013, з 01.08.2013 по 02.08.2013, 01.12.2014, з 01.07.2014 по 02.07.2014, 01.08.2014, з 01.09.2014 по 03.09.2014, з 01.02.2015 по 03.02.2015, з 01.03.2015 по 09.03.2015.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 04.12.2025.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Шинкарьова