Справа № 500/4661/24
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 рокуЛьвівСправа № 500/4661/24 пров. № А/857/23387/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача Пліша М.А.

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2024 року (головуючий суддя Мартиць О.І., м.Львів) у справі №500/4661/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просив:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови в перерахунку та виплаті пенсії за віком ОСОБА_1 з 15.03.2024 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме 2021- 2023 роки, а також щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області: провести перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 15.03.2024 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме 2021-2023 роки;

нарахувати та виплатити ОСОБА_1 відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови в перерахунку та виплаті пенсії за віком ОСОБА_1 з 15.03.2024 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме 2021- 2023 роки.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 15.03.2024 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме 2021-2023 роки.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій покликається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та відповідно просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та в цій частині постановити нове про задоволення позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що з 16.11.2017 ОСОБА_1 було призначено пенсію за вислугою років як працівнику освіти, грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій він не отримував.

Проте, з серпня 2022 року позивач відмовився від пенсії за вислугу років, оскільки продовжив працювати.

Після досягнення пенсійного віку, позивач 15.03.2024 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком вперше відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV.

Позивач за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-ІV звернувся вперше після досягнення пенсійного віку 60 років і не отримував будь-якої пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV.

Скаржник вказує, що суд першої інстанції безпідставно не врахував, що позивач не отримував будь-якої пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV.

Скаржник зазначає, що позивач станом на 15.03.2024 (при призначенні пенсії за віком) мав вік 60 років, мав страховий стаж 39 років 2 місяці 26 днів на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», працював на посаді тимчасово виконуючого обов`язки директора Довгенської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів, що знаходиться в комунальній власності Теребовлянської міської ради.

На думку скаржника, суд першої інстанції не застосував пункт 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV та безпідставно відмовив позивачу у визнанні протиправною відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, та у зобов`язанні Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області, як отримувач з 16.11.2017 пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», а з 15.03.2024 пенсії за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На звернення щодо перерахунку пенсії Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області листом від 10.06.2024 №5363-5109/3-02/8-1900/24 повідомило, що відповідно до пункту 4-3 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки, тобто із суми 3764,40 грн, виходячи із величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Надалі показник середньої заробітної плати (доходу) для проведення зазначеного перерахунку збільшувався на коефіцієнти, визначені постановами Кабінету Міністрів України.

Відтак, при перерахунку пенсій з 01.03.2024 застосовувався показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні в розмірі 7994,47 грн (3764,40*1,17*1,11*1,11*1,14*1,197*1,0796).

Враховуючи зазначене, з 15.03.2024 ОСОБА_1 переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) -7994,47 грн.

Зазначив, що середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки (2021-2023) застосовується при первинному призначенні, якщо звернення надійшло у 2024 році.

Також, повідомив, що оскільки пенсія за вислугу років позивачу уже призначалася раніше, тому грошова допомоги у розмірі десяти місячних пенсій не виплачується.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до суду.

Частково задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до пункту «е» статті 55 Закону №1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що у позивача відсутнє право на отримання грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону №1058-IV.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині та в межах доводів і вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Згідно з п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачає, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 №1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі по тексту - Порядок №1191).

Відповідно до п. 2 Порядку №1191 до страхового стажу, який визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е», пункту «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909.

Згідно з п. 5 вказаного Порядку визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону № 1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статті 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Колегія судів погоджується з позицією суду першої інстанції, що норму пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV слід тлумачити таким чином, що для отримання визначеної пунктом 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV грошової допомоги при виході на пенсію по Закону №1058-IV особа має дотриматись таких вимог: станом день досягнення пенсійного віку працювати в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; пенсія має призначатися особі вперше (тобто особи, які отримували пенсію раніше і з будь-яких причин перестали отримувати її, право на зазначену грошову допомогу втратили); станом на день звернення за призначенням пенсії особа повинна мати страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років, у редакції Закону № 1058 станом на час виникнення спірних правовідносин) на зазначених вище посадах.».

У постанові від 22.02.2024 у справі №260/323/20, правовідносини у якій є подібними, Верховний Суд зазначив, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на визначених законодавством посадах, досягненням пенсійного віку, працюючи на цих роботах, а також неотриманням такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Аналогічних правових висновків дотримався Верховний Суд і у постанові від 21.02.2024 у справі № 580/2737/23.

Апеляційний суд зазначає, що синтаксичний аналіз пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та пункту 5 Порядку № 1191 дає підстави для висновку, що умовою наявності права на отримання вказаної грошової допомоги є не відсутність факту отримання особою будь-якого іншого виду пенсії на момент виходу на пенсію за віком, а відсутність такого факту до моменту виходу на цю пенсію, тобто в будь-який момент до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Водночас, законодавство не ставить право особи на отримання такої допомоги в залежність від розміру або тривалості отримання нею пенсії та часу її призначення, якщо такі обставини мали місце до виходу на пенсію за віком.

Як вбачається з матеріалів справи вбачається з 16.11.2017 ОСОБА_1 було призначено пенсію за вислугою років як працівнику освіти, грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій він не отримував.

Проте, з серпня 2022 року позивач відмовився від пенсії за вислугу років, оскільки продовжив працювати.

Після досягнення пенсійного віку, позивач 15.03.2024 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком вперше відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV.

Враховуючи вище наведене та оскільки позивачу до призначення пенсії за віком згідно норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вже було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» відтак правильним є висновок, що у позивача відсутнє право на отримання грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону №1058-IV і відповідно позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають.

Наведене вище також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 05.03.2025 у справі №280/5256/22.

Колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку в межах вимог та доводів апеляційної скарги позивача, у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в оскаржуваній позивачем частині.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2025 року у справі №500/4661/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя М.А. Пліш
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула