Справа № 340/4420/25
Суддя: Цесельська О. С.
Дата ухвалення: 2025-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 340/4420/25
Провадження № 2-а/396/70/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2025 року м. Новоукраїнка

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Цесельської О.С., за участю секретаря судового засідання Кравченко І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новоукраїнка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа - Міністерство оборони України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

30.06.2025 року позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - РТЦК), в якому просить скасувати постанову № 390/2025 від 23.06.2025 року, якою до нього застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог наголошує, що повістку про виклик до РТЦК за місцем проживання не отримував взагалі. Також зазначає на порушенні процедури притягнення до адміністративної відповідальності. Крім того, зазначив що станом на день звернення до суду з зазначеним позовом, взагалі не отримував копію постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, а звернувся до суду одразу після отримання інформації про винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Зауважує, що постанова не містить обґрунтування обставин про адміністративне правопорушення, взагалі відсутні посилання на докази наявності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.07.2025 року справу передано за предметною підсудністю до Кропивницького районного суду Кіровоградської області.

Ухвалою судді Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 13.08.2025 року справу передано за підсудністю до Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області.

17.09.2025 відкрито провадження у адміністративній справі.

30.09.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на обґрунтованість та законність оскаржуваної постанови.

Сторони в судове засідання, в якому ухвалюється рішення по суті справи, не з`явилися.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч.1 ст.205 КАС України).

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопопрушення № 399 від 12.06.2025 року, складеному відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення за ст. 210-1 ч.3 КУпАП, викладено суть правопорушення- зокрема, ОСОБА_1 під час дії воєнного стану, в особливий період, 25.03.2025 року отримав повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 . У зазначений у повістці строк, а саме 14.04.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 не з`явився, про поважні причини не повідомляв, чим порушив вимоги ч.3 ст. 22 Закону України « Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (зі змінами), абзацу 3 ч.10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» (зі змінами), підпункту 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Такими діями ОСОБА_1 порушив законодавство України про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП. В змісті протоколу про адміністративне правопорушення викладені пояснення ОСОБА_1 , де він вину не визнав, вказав що не отримував повістку до РТЦК (а.с.10-11)

До відзиву представником відповідача долучено копію повістки № 2992013 щодо необхідності явки ОСОБА_1 04.04.2025 о 09:00 годині для уточнення даних при новоукраїнському районному ТЦК та СП. (а.с.69)

Постановою № 390/2025 від 23.06.2025 року, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

За ст.19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст.9 КУпАП).

Ст.245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Ст.280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Суд відзначає, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Елементами верховенства права є принцип рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці. Принцип правової визначеності означає, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями.

КУпАП закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту особи.

Ч.3 ст.210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про оборону» особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Крім того, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, який діє на даний час.

Порядок організації та ведення військового обліку призовників військовозобов`язаних та резервістів затверджено Постановою КМУ від 30.12.2022 №1487.

Відповідно до п.1 цей Порядок визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації).

Як унормовано у пункті 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки є:

- у разі вручення повістки особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

- у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Отже, наведений нормативно-правовий акт дійсно у певних випадках дозволяє констатувати належне оповіщення військовозобов`язаного чи резервіста про обов`язок прибути за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки навіть у разі неотримання ним повістки, проте виключно у випадках:

-відмови військовозобов`язаного чи резервіста від отримання такого документа, зафіксованої належним чином;

-повернення відповідної поштової кореспонденції, адресованої військовозобов`язаному чи резервісту, з відміткою відділення поштового зв`язку про відсутність його за місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку або зазначеним особою під час оновлення військово-облікових даних.

Крім цього, згідно з приміткою до статті 210 КУпАП положення статті 210 цього Кодексу, у тому числі щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за неприбуття до органу ТЦК та СП за повісткою про виклик для уточнення даних, не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

В протоколі про адміністративне правопорушення, складеного відносного ОСОБА_1 було зазначено, що ОСОБА_1 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 , а постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності складена у зв"язку з неприбуттям до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Наведене свідчить про неконкретність рішення суб`єкта владних повноважень на предмет об`єктивної сторони правопорушення, поставленого позивачу за провину часу його вчинення. Зазначене також призводить до суттєвого порушення права особи, що притягується до адміністративної відповідальності, на захист і є неприпустимим.

За таких умов, сама лише постанова про адміністративне правопорушення без надання доказів на підтвердження обставин, викладених у ній, не дає підстав вважати рішення відповідача правомірним і свідчить про його необґрунтованість.

Відповідач не підтвердив об`єктивної необхідності виклику ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення даних і неможливості уточнити їх шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Отже, відповідач не довів відсутності обставини, передбаченої приміткою до статті 210 КУпАП, яка виключає адміністративну відповідальність за частиною 3 статті 210 КУпАП.

Більше того, Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, не передбачають обов`язку призовників, військовозобов`язаних та резервістів прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення військово-облікових даних, а тому не виконання такого обов`язку не може бути порушенням, відповідальність за яке передбачена ст. 210 КУпАП.

Суд звертає увагу, що згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності відповідних актів законодавець покладає на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд враховує, що відповідач всупереч вимог статті 77 КАС України не спростував доводів позивача про незаконність винесеної постанови та не надав доказів зворотного.

Крім цього, Європейський суд з прав людини згідно зі своєю усталеною практикою, з огляду на каральну і профілактичну мету адміністративних стягнень, а також їх зміст і процедуру накладення, прирівнює провадження у справах про адміністративні правопорушення до кримінальних і поширює на них гарантії, встановлені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див., зокрема, рішення у справах: Надточій проти України» від 15 травня 2008 року, п.п.21-22; «Лучанінова проти України», п.39).

Виходячи з наведеного, у справах про оскарження рішень суб`єктів владних повноважень про притягнення особи до адміністративної відповідальності всі сумніви щодо винності особи у вчиненні адміністративного проступку суд тлумачить на її користь.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини.

Тобто, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури, отже позов необхідно задовольнити, оскаржувану постанову скасувати.

Керуючись ст.71,160-163 КАС, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення № 390/2025 від 23.06.2025 року, якою до ОСОБА_1 застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП закрити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання його копії. суду протягом десяти днів з дня отримання

Суддя: О. С. Цесельська