Справа № 200/6076/25
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2025 року Справа№200/6076/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача: Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України, до третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Військової частини НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до відповідача: Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України, до третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Військової частини НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що він проходив військову службу в НОМЕР_3 прикордонному загоні (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України (далі відповідач) та відповідно до бойового розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 02.04.2022 року № гриф 56-Т, його було передислоковано на ділянку НОМЕР_4 прикордонного загону (військової частини НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України (далі 3 особа), де він перебував з 07.04.2022 року по 25.06.2022 року. Позивач зауважив, що у зазначений період він приймав безпосередню участь в бойових діях та забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, а саме: виконував бойові завдання на кордоні з Білорусією на підставі бойових наказів (розпоряджень), які видавались 3 особою. Таким чином, позивач вважає, що він набув право на отримання збільшеної додаткової винагороди до 100 000 грн. відповідно до постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», так як фактично виконував бойові завдання на підставі бойових розпоряджень (наказів) перебуваючи у службовому відрядженні. Позивач закцентував свою увагу на тому, що відповідач не нарахував та не виплатив йому підвищену додаткову грошову винагороду у розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях та участі у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, відповідно до постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року, за періоди з 07 квітня 2022 по 30 квітня 2022 року; з 01 травня 2022 по 31 травня 2022 року; з 01 червня 2022 по 25 червня 2022 року. Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною.

НОМЕР_3 прикордонним загоном Державної прикордонної служби України (Військовою частиною НОМЕР_1 ) було надано на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому було зазначено, що позивач призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, у 2022 році проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . Відповідач зауважив, що позивач перебував у службовому відрядженні у НОМЕР_4 прикордонному загоні (військовій частині НОМЕР_2 ), який входить в оперативне угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в період з 07.04.2022 по 25.06.2022 року, що також підтверджується інформацією, відображеною в довідці Військової частини НОМЕР_2 №1291 від 05.08.2022. В той же час у вказаний період службового відрядження позивач перебував на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 , яка і здійснювала йому нарахування та виплату грошового забезпечення. Відповідач просив звернути увагу на те, що позивач не звільнявся з військової служби у військовій частині НОМЕР_1 у лютому 2023 року, а переведений для подальшого проходження служби в іншу частину у розпорядження начальника НОМЕР_5 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України, де продовжив проходити військову службу. Відповідач зазначив, що на виконання вимог Постанови № 168, Наказу №164-АГ військовою частиною НОМЕР_1 , у період з квітня по червень 2022 року позивачу нараховано та виплачено грошову винагороду у сумі по 30 000 грн за кожен місяць в наступному за попередній, за які він мав право на отримання такої винагороди, що підтверджується інформацією про грошове забезпечення стосовно позивача, наданою фінансово-економічним відділом (бухгалтерською службою) військової частини НОМЕР_1 (додаток №4). Тобто, додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень на місяць пропорційно часу виконання обов`язків військової служби була виплачена позивачу в повному обсязі за період проходження служби в НОМЕР_3 прикордонному загоні з 07.04.2022 по 25.06.2022 та виконання обов`язків військової служби, що підтверджується Довідкою про грошове забезпечення. Відповідач зауважив, що за період перебування у службовому відрядженні позивача у військовій частині НОМЕР_2 , а саме з 07.04.2022 по 25.06.2022, остання мала б щомісячно до 5 числа повідомляти військову частину НОМЕР_1 про його безпосередню участь позивача у бойових діях або заходах за попередній місяць виключно у формі, передбаченій додатком 2 до Наказу № 164-АГ. В листах із Списками підтверджень безпосередньої участі у бойових діях або заходах за квітень-червень 2022 у складі військової частини НОМЕР_2 у формі, визначеній додатком 2 до наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 31 березня 2022 року № 164-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168», які надходили до Військової частини НОМЕР_1 , даних щодо позивача зазначено не було. Відповідач звернув увагу на те, що додаткова винагорода у розмірі 2333,33 грн. - за червень, зазначена в Інформації про грошове забезпечення позивача (додаток №4), нарахована позивачу, на підставі наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 08.08.2022 року №413-ОС «Про виплату додаткової винагороди» за участь у бойових діях та заходах, під час перебування у службовому відрядженні в іншому прикордонному загоні, та не відноситься до спірного періоду. Таким чином, враховуючи викладене, участь позивача у бойових діях або заходах протягом спірного періоду, в повній мірі не підтверджена у порядку, який визначався Наказом №164-АГ, що підтверджує відсутність у військової частини НОМЕР_1 правових підстав для здійснення нарахування та виплати додаткової винагороди у збільшеному розмірі за період спірних правовідносин. Відповідач зауважив, що довідка військової частини НОМЕР_2 №1291 яка надана стороною позивача до матеріалів справи, являється тільки персональним підтвердженням для окремого військовослужбовця його участі у бойових діях і необхідна для формування останнім матеріалів, пов`язаних отримання відповідного статусу учасника бойових дій. При цьому у вказаній довідці зазначено, що позивач з 07.04.2022 по 30.04.2022; з 01.05.2022 по 31.05.2022; з 01.06.2022 по 25.06.2022 безпосередньо приймав участь в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. Тобто, вказана довідка не свідчить про фактичну (безпосередню) участь у відповідних заходах, оскільки вона не містить конкретних дат, місць та видів залучення до безпосередньої участі у бойових діях та заходах, що передбачені пунктом 1 Постанови №168, а лише підтверджує період часу, під час якого військовослужбовець перебував у відрядженні. Відповідач зауважив, що жодної бездіяльності чи протиправності в діях посадових осіб прикордонного загону не має, оскільки нарахування та виплата додаткової грошової винагороди в підвищеному розмірі на 70000 грн., передбаченої Постановою № 168, позивачу за період з квітня по червень 2022 року, має бути здійснена лише після належного підтвердження його участі у бойових діях або заходах від Військової частини НОМЕР_2 і тільки в тій військовій частині, в якій позивач перебуває на фінансовому забезпеченні згідно з приміткою до штату на даний час. Відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача повністю.

Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: НОМЕР_4 прикордонним загоном (військовою частиною НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України були надані письмові пояснення по справі, в яких було зазначено, що позивач в період з 07.04.2022 по 25.06.2022 перебував в оперативному підпорядкуванні (перебував у відрядженні) ІНФОРМАЦІЯ_2 , у складі ІНФОРМАЦІЯ_2 не перебував, приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської та Сумської областей у складі прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_3 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ). Таким чином, позивач у штатній структурі та на посаді у ІНФОРМАЦІЯ_2 у зазначений період не перебував. Відповідно до бойового розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 09.04.2022 № 978/гриф позивач, у складі прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_3 прикордонного загону Семенова (військова частина НОМЕР_1 ) приступив до виконання бойових завдань в оперативному підпорядкуванні ІНФОРМАЦІЯ_2 . Бойове розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 09.04.2022 № 978/гриф, надати не має можливості, оскільки воно має обмежений гриф доступу «Таємно». Бойові накази (розпорядження), видавалися стосовно комендатури швидкого реагування НОМЕР_3 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) (в цілому за підрозділ, без зазначення прізвищ військовослужбовців). На підставі даних бойових наказів (розпоряджень) у прикордонній комендатурі швидкого реагування ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) видавались власні бойові розпорядження (за підпорядкованістю). Дані бойові розпорядження до військової частини НОМЕР_2 не надавалися. Тому надати бойові розпорядження, які підтверджують безпосередню участь Позивача у бойових діях у спірний період у військової частини НОМЕР_2 немає можливості. Копії з журналу бойових дій, книги оперативно-службової діяльності та журналу надходження розпоряджень по підрозділу (документів, які підтверджують виконання бойових завдань) за період з 07.04.2022 по 25.06.2022 надати не має можливості, так як їх облік та ведення безпосередньо здійснюються у прикордонній комендатурі швидкого реагування НОМЕР_3 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ). Третя особа зауважила, що оскільки дані документи знаходяться у володінні військової частини НОМЕР_1 , то провести облік фактичного часу участі позивача у бойових діях (безпосередньої участі у воєнних (бойових) діях або заходах із зазначенням кількості днів помісячно такої участі за період з 07.04.2022 по 25.06.2022 та надати інформацію щодо місця перебування позивача та виду виконуваних бойових (не бойових) завдань у військової частини НОМЕР_2 не має можливості, також надати інформацію чи залучався Позивач, у числі інших військовослужбовців до виконання бойових завдань у складі органів військового управління (штабів угруповань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, які саме завдання, на підставі яких бойових наказів (розпоряджень) та за якою посадою виконував позивач у цьому періоді; чи свідчать виконувані позивачем завдання про "безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії" у розумінні пунктів 2 Наказу №164-АГ, у військової частини НОМЕР_2 не має можливості, так як дані документи до військової частини НОМЕР_2 з прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_3 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) не надавалися. Списки, передбачені додатком 2 до наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 31.03.2022 №164-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» за квітень, травень, червень та липень 2022 року були направлені ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) листом від 26.08.2022 № 22/2658-22- Вих. Разом з тим, інформація щодо позивача в даних списках відсутня (не надана керівництвом прикордонної комендатури швидкого реагування ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ). Рапорти від прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_3 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) щодо виплати 30 000 гривень, за період квітень - червень 2022 року, до ІНФОРМАЦІЯ_2 - не надходили. Рапорти про виплату доплати до додаткової винагороди у розмірі 70 000,00 грн., пропорційно iз розрахунку на місяць, військовослужбовцям прикордонної комендатури швидкого реагування, за квітень та травень місяць за підписом першого заступника начальника загону коменданта прикордонної комендатури НОМЕР_3 прикордонного загону полковника ОСОБА_2 (за квітень 2022 року від 15.06.2022 Вих. №469 ((№2150-22-Вх від 20.06.2022), (за травень 2022 року від 11.06.2022 Вих. №455 (№2151-22-Вх від 20.06.2022) були направлені до НОМЕР_3 прикордонного загону (військової частини НОМЕР_1 ) супровідним листом від 24.06.2022 №22/1574 22 Вих. Рапорти від прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_3 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) щодо виплати 70 000 гривень, за червень 2022 року, до ІНФОРМАЦІЯ_2 - не надходили. Третя особа повідомила, що 25.08.2022 посадовими особами прикордонної комендатури швидкого реагування ІНФОРМАЦІЯ_3 було переопрацьовано рапорти від 25.08.2022 Вих. №910 та від 25.08.2022 Вих. №911 (супровідний лист від 26.08.2022 №3202-22-Вх) щодо виплати додаткової винагороди у розмірі 70 000 грн., пропорційно із розрахунку на місяць. На підставі даних рапортів, військовою частиною НОМЕР_2 було складено Списки, передбачені додатком 2 до наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 31.03.2022 №164-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» за травень, червень 2022 року та було направлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) листом від 29.08.2022 № 22/2718-22-Вих. Разом з тим, інформація щодо позивача в даних списках відсутня (не надана керівництвом зведеного загону ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ). Третя особа зауважила, що позивач був прикомандирований до військової частини НОМЕР_2 у період з 07.04.2022 по 25.06.2022, начальником військової частини НОМЕР_2 на виконання пункту 3 Наказу було видано Довідку про безпосередню участь в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії від 05.08.2022 №1291. Разом з тим, оскільки підтверджуючі документи щодо прийняття позивачем безпосередньої участі (в сукупності) у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії до військової частини НОМЕР_2 не були надані, в довідці дана інформація відсутня. Тобто дана довідка інформує про період перебування позивача в зоні бойових дій та можливість виконання ним бойових завдань згідно пункту 2 Наказу 2.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2025 року звільнено позивача від сплати судового збору. Відкрито провадження у справі за адміністративним позовом та ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлений відповідачу строк для надання на адресу суду: відзиву на позовну заяву та усі наявні докази на підтвердження зазначеного у відзиві; відомості про нараховане та виплачене позивачу грошове забезпечення за спірний період з 07.04.2022 по 25.06.2022 року. Встановлений третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача строк для надання на адресу суду: письмових пояснень щодо спірних правовідносин; інформацію (рапорти, розпорядження, листи), що стосуються участі позивача по справі в бойових діях або заходах, та які надсилались до Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України за час його відрядження до Військової частини НОМЕР_2 ; інші докази, які можуть підтвердити участь у бойових діях або заходах за час відрядження позивача до Військової частини.

Представник позивача, відповідач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача про відкриття провадження по справі були повідомлені судом належним чином відповідно до наявної реєстрації у них кабінету електронного суду де в графі «дата встановлення статусу» зазначено 18.08.2025.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_7 виданим Красноармійським МВ УМВС України в Донецькій області від 24.11.1997 року.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії посвідчення серії НОМЕР_8 виданого від 20.10.2023 року, позивач є учасником бойових дій.

Відповідач: НОМЕР_3 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ), ЄДРПОУ: НОМЕР_9 - в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_5 (Військова частина НОМЕР_2 ), ЄДРПОУ: НОМЕР_10 - в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до приписів ч.1 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Як зазначив відповідач у своєму відзиві: - «Так, дійсно позивач призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, у 2022 році проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . Наказом начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 07.04.2022 №5-вв (долучено позивачем) позивача направлено у службове відрядження до оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », з 07 квітня 2022 року, з метою прийняття участі у заходах. Наказом начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 28.06.2022 №38-вв (долучено позивачем) позивача направлено у службове відрядження до НОМЕР_11 прикордонного загону, який перебуває в оперативному угрупуванні військ « ІНФОРМАЦІЯ_6 », з 28 червня 2022 року, з метою прийняття участі у заходах. Наказом начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 13.02.2023 №88-ОС (додаток №2) позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення НОМЕР_3 прикордонного загону, який вибуває для подальшого проходження військової служби у розпорядження начальника НОМЕР_5 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України, з 13 лютого 2023 року. Таким чином слід прийти до висновку, що позивач перебував у службовому відрядженні у НОМЕР_4 прикордонному загоні (військовій частині НОМЕР_2 ), який входить в оперативне угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в період з 07.04.2022 по 25.06.2022 року, що також підтверджується інформацією, відображеною в довідці Військової частини НОМЕР_2 №1291 від 05.08.2022, долученою стороною позивача. В той же час у вказаний період службового відрядження позивач перебував на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 , яка і здійснювала йому нарахування та виплату грошового забезпечення.».

Вищезазначене підтверджується наявними в матеріалах справи копіями наступних доказів: витяг з наказу від 07.04.2022 №5-вв; витяг з наказу від 28.06.2022 №38-вв; витяг з наказу від 13.02.2023 року №88-ОС; військовий квиток серії НОМЕР_12 та не заперечується учасниками справи у відповідності до зазначеного ними у їх заявах по суті справи (позов, відзив на позовну заяву та пояснення 3 особи).

Отже, з урахуванням наведеного у спірний період (з урахуванням позовних вимог позивача) з 07.04.2022 по 30.04.2022 року, з 01.05.2022 по 31.05.2022 року та з 01.06.2022 по 25.06.2022 року, позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 (відповідач) та був відряджений до військової частини НОМЕР_2 (3 особа), в свою чергу саме відповідач здійснював йому нарахування та виплату грошового забезпечення, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами по справі.

Судом встановлено, що представником позивача було зініційовано звернення до відповідача, на який військовою частиною НОМЕР_1 було надано відповідь наступного змісту: - «Інформуємо, що за період з 01.04.2022 по 19.10.2022 військовослужбовцю ОСОБА_3 нараховувалась та виплачувалась додаткова винагорода, передбачена Постановою №168, в розмірі до 30000 грн. щомісячно в наступному місяці за попередній у порядку, передбаченому Наказом №164-АГ та Наказом №392-АГ: за квітень 2022 року - наказом начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 08.05.2022 року №243-ОС «Про виплату додаткової винагороди» за період з 01.04.2022 по 30.04.2022, - в розмірі 30000 гривень; за травень 2022 року - наказом начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 08.06.2022 року №297-ОС «Про виплату додаткової винагороди» за період з 01.05.2022 по 31.05.2022, - в розмірі 30000 гривень; за червень 2022 року - наказом начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 08.07.2022 року №356-ОС «Про виплату додаткової винагороди» за період з 01.04.2022 по 30.04.2022, - в розмірі 30000 гривень; за липень 2022 року - наказом начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 02.08.2022 №396- ОС «Про виплату додаткової винагороди» за період з 01.07.2022 по 31.07.2022, - в розмірі 30000 гривень; за серпень 2022 року - наказом начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 06.09.2022 №462-ОС «Про виплату додаткової винагороди» за період з 01.08.2022 по 31.08.2022, - в розмірі 30000 гривень; за вересень 2022 року - наказом начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 06.10.2022 №532-ОС «Про виплату додаткової винагороди» за період з 01.09.2022 по 30.09.2022, - в розмірі 27000 гривень; за жовтень 2022 року - наказом начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 07.11.2022 №596-ОС «Про виплату додаткової винагороди» за період з 01.10.2022 по 19.10.2022, - в розмірі 18387 гривні 10 коп. Стосовно виплати збільшеного розміру додаткової винагороди у розмірі до 70000 грн. інформуємо про наступне. Так, ОСОБА_4 в період з 07.04.2022 по 25.06.2022 перебував у оперативному підпорядкуванні (службовому відрядженні) у військовій частині НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) (далі - НОМЕР_4 прикордонний загін), яка виконувала завдання в складі оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_7 ». Відповідно до положень пункту 3 Наказу №164-АГ визначено, що про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах, начальникам регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби України, які ведуть (вели) бойові дії та до яких відряджені військовослужбовці, надавати останнім списки про участь у вказаних заходах із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі, у формі передбаченій додатком 1 до Наказу №164-АГ. Пунктом 5 Наказу №392-АГ визначено, що для військовослужбовців, відряджених до органів військового управління Держприкордонслужби України, окрім документів, зазначених у пункті 4 вказаного наказу, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 вказаного наказу, додатково підтверджується довідкою за формою, наведеною у додатку 1 до вказаного наказу, що видається начальником органу Держприкордонслужби України, який веде (вів) бойові дії та, до якого для виконання завдань відряджені військовослужбовці, із зазначенням періоду (кількості днів). Саме копію довідки військової частини НОМЕР_2 від 05.08.2022 за №1291, передбачену додатком 1 до Наказу №164-АГ, Ви надали додатком до адвокатського запиту. Положеннями пункту 4 Наказу №164-АГ було визначено, що начальники регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби України, до яких відряджені військовослужбовці інших органів та підрозділів щомісячно до 5 числа поточного місяця Повинні повідомляти органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу про їх безпосередню участь у бойових діях або заходах за попередній місяць у формі списку, передбаченого додатком 2 до Наказу №164-АГ. Так, абзацом 2 пункту 11 Наказу №392-АГ визначено, що інформація про військовослужбовців, відряджених до інших органів Держприкордонслужби України, дні їх безпосередньої участі у бойових діях або заходах, подаються начальниками органів з Держприкордонслужби України, включених до складу діючих угруповань військ Сил оборони держави, до 5 числа щомісячно (у поточному місяці за попередній) в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, у формі довідки, наведеної у додатку 2 до Наказу №392-АГ. Прошу Вас звернути увагу на те, що із системного розуміння пунктів 3-4 Наказу №164- АГ слід прийти до висновків що, саме списки військовослужбовців у формі, передбаченій додатком 2 до Наказу №164-АГ, являються належним підтвердженням, яке надається прикордонним загоном, у складі якого відряджені військовослужбовці беруть (брали) участь у бойових діях або заходах, прикордонному загону, в якому такі військовослужбовці перебувають на фінансовому забезпеченні, та є безпосередньою підставою для виплати додаткової винагороди у збільшеному розмірі, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, оскільки фактично військовослужбовець приймав участь у вказаних заходах на значній відстані від військової частини НОМЕР_1 і у складі інших військових частин, які і несли на період такої участі безпосередню відповідальність за особовий склад військової частини НОМЕР_1 та за контроль фактичного часу прийняття ним участі у заходах. Таким чином, за період перебування у службовому відрядженні ІНФОРМАЦІЯ_8 у військовій частині НОМЕР_2 з 07.04.2022 по 25.06.2022, остання мала б щомісячно до 5 числа повідомляти військову частину НОМЕР_1 про його безпосередню участь у бойових діях або заходах за попередній місяць виключно у формі списків, передбачених додатком 2 до Наказу №164-АГ. В той же час, саме підтвердження участі ОСОБА_5 у бойових діях або заходах за період з 07.04.2022 року по 25.06.2022 року від військової частини НОМЕР_2 у формі списків, передбачених додатком 2 до Наказу №164-АГ, на теперішній час не надходили, а тому військова частина НОМЕР_1 накази на виплату збільшеної додаткової винагороди у розмірі до 70 000 грн. за вказані періоди не видавала.».

Судом встановлено, що Військовою частиною НОМЕР_2 було складено довідку від 05.08.2022 №1291 на ім`я позивача в якій зазначено, що він приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської та Сумської областей: з 07.04.2022 по 30.04.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022 року та з 01.06.2022 по 25.06.2022 року. В графі підстава зазначено, бойове розпорядження Адміністрації державної прикордонної служби України від 02.04.2022 року №56 гриф.

У наданих 3 особою поясненнях на адресу суду зазначено: - «Відповідно до бойового розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 09.04.2022 № 978/гриф Позивач, у складі прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_3 прикордонного загону Семенова (військова частина НОМЕР_1 ) приступив до виконання бойових завдань в оперативному підпорядкуванні ІНФОРМАЦІЯ_2 . […]. Так як Позивач був прикомандирований до військової частини НОМЕР_2 у період з 07.04.2022 по 25.06.2022, начальником військової частини НОМЕР_2 , на виконання пункту 3 Наказу, було видано Довідку про безпосередню участь в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії від 05.08.2022 №1291. […]. Рапорти про виплату доплати до додаткової винагороди у розмірі 70 000,00 грн., пропорційно iз розрахунку на місяць, військовослужбовцям прикордонної комендатури швидкого реагування, за квітень та травень місяць за підписом першого заступника начальника загону коменданта прикордонної комендатури НОМЕР_3 прикордонного загону полковника ОСОБА_2 (за квітень 2022 року від 15.06.2022 Вих. №469 ((№2150-22-Вх від 20.06.2022), (за травень 2022 року від 11.06.2022 Вих. №455 (№2151-22-Вх від 20.06.2022) були направлені до НОМЕР_3 прикордонного загону (військової частини НОМЕР_1 ) супровідним листом від 24.06.2022 №22/1574 22 Вих. Витяги щодо Позивача додаються. Рапорти від прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_3 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) щодо виплати 70 000 гривень, за червень 2022 року, до ІНФОРМАЦІЯ_2 - не надходили.».

Судом встановлено з наявних в матеріалах справи доказів, а саме копій витягів сформованих відповідальною особою НОМЕР_4 прикордонного загону з рапортів першого заступника начальника загону коменданта прикордонної комендатури НОМЕР_3 прикордонного загону АДРЕСА_2 (за квітень 2022 року від 15.06.2022 Вих. №469 ((№2150-22-Вх від 20.06.2022) та (за травень 2022 року від 11.06.2022 Вих. №455 (№2151-22-Вх від 20.06.2022) наступного змісту: - «Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 31.02.2022 №164-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168», бойового розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 02.04.2022 №56/гриф, бойових розпоряджень ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 07.04.2022 №942т/окп і №941т/окп та на виконання наказів начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 09.04.2022 №979/окп, наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 02.05.2022 №21 «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» та наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 02.05.2022 №23 «Про склад органів та підрозділів, які брали участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій», а також з метою підвищення рівня соціального захисту військовослужбовців на період дії воєнного стану та відповідно до поданих рапортів начальників структурних підрозділів приккшр, клопочу про виплату доплати до додаткової винагороди у розмірі 70 000,00 грн., пропорційно із розрахунку на місяць, наступним військовослужбовцям прикордонної комендатури швидкого реагування, які брали безпосередню участь у бойових діях або забезпечували здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії за квітень, травень місяць у розмірі», де зазначений позивач за квітень №562 період безпосередньої участі з 09.04.2022 по 30.04.2022 (22 дні) та за травень №552 період безпосередньої участі з 01.05.2022 по 31.05.2022 року (31 день).

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії інформації про грошове забезпечення позивача за 2022 рік, судом встановлено, що у спірний період, відповідно до зазначених позивачем позовних вимог, а саме з 07.04.2022 по 25.06.2022 року йому було виплачено збільшену додаткову грошову винагороду передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 у наступному розмірі: квітень 2022 року 17 419,35 грн.; травень 2022 року 30 000,00 грн.; червень 2022 року 30 000,00 грн.

Доказів виплати позивачу збільшеної додаткової винагороди 70 000,00 грн. за спірний період матеріали справи не містять, учасниками справи не надано.

Позивач звертаючись до суду з даним позовом просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 у зв`язку з його безпосередньою участю у бойових діях та у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, у розмірі до 100 000 гривень, за періоди з 07 квітня 2022 по 30 квітня 2022 року, з 01 травня 2022 по 31 травня 2022 року, з 01 червня 2022 по 25 червня 2022 року, пропорційно часу участі у таких діях та заходах;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, у розмірі до 100 000 гривень, у зв`язку з його безпосередньою участю у бойових діях та у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, за періоди з 07 квітня 2022 по 30 квітня 2022 року, з 01 травня 2022 по 31 травня 2022 року, з 01 червня 2022 по 25 червня 2022 року, пропорційно часу участі у таких діях та заходах, з урахуванням уже виплачених сум;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 витрати на правничу (правову) допомогу у розмірі 7500,00 грн.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Частина перша статті 6, частина перша статті 14 Закону України від 03 квітня 2003 року № 661-IV «Про Державну прикордонну службу України» (далі - Закон № 661-IV) визначає, що Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення, до особового складу якої входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України.

Згідно зі статтею 16 цього Закону № 661-IV, умови грошового забезпечення військовослужбовців та оплати праці працівників Державної прикордонної служби України визначаються законодавством.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII, дія якого, в силу приписів пункту 1 частини першої статті 3 цього Закону, поширюється в тому числі на військовослужбовців правоохоронних органів спеціального призначення) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

За приписами частини другої статті 9 Закону № 2011-XII установлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абзацами першим і другим частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022, від 12 серпня 2022 року № 573/2022, від 07 листопада 2022 року № 757/2022, від 06 лютого 2023 року № 58/2023, від 01 травня 2023 року № 254/2023, від 26 липня 2023 року № 451/2023, від 06 листопада 2023 року № 734/2023, від 05 лютого 2024 року № 49/2024, від 06 травня 2024 року № 271/2024, від 23 липня 2024 року № 469/2024, від 28 жовтня 2024 року № 740/2024, від 14 січня 2025 року № 26/2025 та від 15 квітня 2025 року № 235/2025 строк дії режиму воєнного стану продовжується.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію", 28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнята Постанова № 168, пунктом 1 якої (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 01 квітня 2022 року № 400, яка застосовується з 24 лютого року) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "єПідтримка", виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до пункту 2-1 Постанови № 168 (в редакції Постанови № 793 від 07 липня 2022 року, яка застосовується з 24 лютого 2022 року), порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Відповідно до приписів ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд вважає за необхідним зазначити наступний правовий висновок який був зроблений Верховним Судом під час розгляду релевантних до цієї справи спірних правовідносин та учасників справи, а саме у своїй постанові №120/7519/23 від 30.10.2025 року: - «Як зазначалось вище, на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 168, в пункті 1 якої установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі: 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 липня 2022 року № 793 в абзаці першому пункту 1 Постанови № 168 слова і цифри "додаткова винагорода в розмірі: 30000 гривень щомісячно" замінено словами і цифрами "додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць". У решті зміст пункту 1 цієї постанови в частині, що стосується виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби, на час виникнення спірних правовідносин не змінювався.

Водночас, у рішенні від 06 квітня 2023 року у зразковій справі № 260/3564/22, яка набрала законної сили, Верховний Суд дійшов висновку, що зміст внесених постановою Кабінету Міністрів України від 07 липня 2022 року № 793 змін до Постанови № 168 в частині визначення розміру додаткової винагороди "до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць" замість " 30000 гривень щомісячно" не свідчить про те, що такі зміни вплинули на розмір додаткової винагороди, адже за загальним правилом заробітна плата (грошове забезпечення) виплачується щомісячно за фактично відпрацьований час, тому визначена Урядом "пропорційність" із прив`язкою до місячного періоду фактично передбачає виплату додаткової винагороди в розмірі: 30 000 гривень на місяць за умови відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця.

Отже, на підставі аналізу наведених норм чинного законодавства України суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили з того, що встановлена Постановою № 168 додаткова винагорода в розмірі: 30000 гривень на місяць є складовою грошового забезпечення військовослужбовців Державної прикордонної служби, що виплачується їм на період дії воєнного стану та підлягає збільшенню до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу їх безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Водночас реалізація зазначених приписів Постанови № 168 вимагала визначення порядку й умов виплати додаткової винагороди з метою встановлення переліку бойових дій та заходів, передбачених абзацом першим пункту 1 цієї постанови, а також визначення документів, які підтверджують безпосередню участь військовослужбовця у таких діях і заходах, враховуючи, що Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25 червня 2018 року № 558, не врегульовувала цих питань.

Про необхідність визначення керівниками відповідних міністерств та державних органів порядку і умов виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених Постановою № 168, вказано і в пункті 2-1 цієї постанови, доповненому згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07 липня 2022 року №793.

Оскільки одночасно з прийняттям Постанови № 168 не було визначено порядку й умов виплати передбаченої нею додаткової винагороди, 17 квітня 2022 року Адміністрація Державної прикордонної служби України надіслала органам Держприкордонслужби лист № 21-1215-2022 "Щодо однакового трактування положень" за підписом Голови Державної прикордонної служби України ОСОБА_2, в якому з метою упорядкування обліку особового складу, який має право на збільшення додаткової винагороди до 100000 гривень, були визначені бойові завдання в районах ведення бойових дій, за умови виконання яких військовослужбовцям мала виплачуватися вказана додаткова винагорода.

31 березня 2022 року Адміністрація Держприкордонслужби видала наказ № 164-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168».

У пункті 3 наказу №164-АГ встановлено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходів, здійснювати на підставі одного з таких документів:

1) бойового наказу (бойового розпорядження);

2) журналу бойових дій (вахтового журналу) або журналу ведення оперативної обстановки або бойового донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постових відомостей (під час охорони об`єкту, на який було здійснено збройний напад, або артилерійський ракетний обстріл);

3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, КрМО, КаМО, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по-батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах, начальникам регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, які ведуть (вели) бойові дії та до яких відряджені військовослужбовці, надавати останнім довідку про участь у вказаних заходах із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі (додаток 1).

Пункт 4 наказу № 164-АГ передбачав, що начальникам регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, до яких відряджені військовослужбовці з інших органів та підрозділів щомісячно до 5 числа поточного місяця повідомляти органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу про їх безпосередню участь у бойових діях або заходах за попередній місяць (додаток 2).

30 липня 2022 року Адміністрація Держприкордонслужби, посилаючись на пункт 2-1 Постанови № 168, видала Наказ №392-АГ, який був уведений в дію з 01 серпня 2022 року, а з 01 грудня 2022 року був уведений в дію Наказ № 628-АГ, в цих наказах був дещо змінений перелік бойових дій і заходів, передбачених пунктом 1 Постанови № 168, проте залишився незмінним перелік документів для підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців, у тому числі відряджених, у таких бойових діях або заходах.

У спірний період виключно зазначені накази Адміністрації Держприкордонслужби визначали механізм реалізації Постанови №168 щодо виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Держприкордонслужби під час дії воєнного стану.

За відсутності цих відомчих нормативно-правових актів не здійснювався би облік особового складу, який мав право на збільшену додаткову винагороду, що призвело б до невиплати цієї частини грошового забезпечення військовослужбовцям.

Відтак, відповідаючи на поставлені перед судом касаційної інстанції питання касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про те, що застосуванню для визначення порядку та умов виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, передбаченої Постановою № 168, у спірний період підлягає Наказ №164-АГ. Протилежний висновок поставив би питання необхідності повернення вже виплачених на підставі цих наказів сум додаткової винагороди.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 грудня 2023 року у справі № 200/193/23, а також підтримана в подальшій судовій практиці Верховного Суду.

Згідно з обставинами цієї справи позивач є військовослужбовцем Держприкордонслужби, проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 та у відрядженні перебував у НОМЕР_3 прикордонному загоні (Військовій частині НОМЕР_2 ).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції встановив те, що позивач має право на отримання збільшеної додаткової винагороди, передбаченої п. 1 Постанови №168, в розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

До того ж як вказав суд першої інстанції, оформлена відносно ОСОБА_1 довідка від 05.08.2022 № 1690 (видана на підставі бойового розпорядження Адміністрації державної прикордонної служби України 02.04.2022 № 56 гриф) є допустимим, належним, достовірним та достатнім доказом безпосередньої участі позивача (відрядженого військовослужбовця) у бойових діях або заходах, а відтак і підтверджує його право на виплату додаткової винагороди у збільшеному розмірі за періоди, вказані у відповідній довідці.

Натомість, суд апеляційної скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог (01.06.2022 по 25.06.2022) вказав, що надані ВЧ НОМЕР_2 копії витягу зі списку військовослужбовців, які забезпечували здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії за квітень 2022 року та витяги з рапорту першого заступника начальника загону-коменданта прикордонної комендатури швидкого реагування ІНФОРМАЦІЯ_2, підтверджують участь позивача у бойових діях або забезпеченні захисту національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії тільки в період з 07.04.2022 по 30.04.2022 та з 01.05.2022 по 31.05.2022. Водночас, період з 01.06.2022 по 25.06.2022 не підтверджений належними доказами.

Верховний Суд погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції з огляду на те, що матеріалами справи, зокрема витягами з рапорту першого заступника начальника загону-коменданта прикордонної комендатури швидкого реагування ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджується участь позивача у бойових діях або забезпеченні захисту національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії тільки в період з 07.04.2022 по 30.04.2022 та з 01.05.2022 по 31.05.2022.

У вимірі спірних правовідносин суди попередніх інстанцій обґрунтовано відхилили доводи відповідача про те, що підставою для нарахування додаткової винагороди є виключно списки за формою згідно додатку 2 до наказу № 164-АГ, які мали направлятись військовою частиною, у відрядженні якої перебував позивач.

Суди першої й апеляційної інстанцій мотивовано зазначили про те, що надіслання цих списків є елементом процедури виплати додаткової винагороди, тоді як право позивача на отримання спірних сум підтверджується довідкою від 05 серпня 2022 року № 1690, виданою на підставі бойового розпорядження Адміністрації державної прикордонної служби України від 02 квітня 2022 року № 56 гриф та витягами з рапорту першого заступника начальника загону-коменданта прикордонної комендатури швидкого реагування ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зрештою порушення порядку передання документів, рапортів та іншої інформації між військовими частинами щодо безпосередньої участі військовослужбовця у забезпеченні бойових дій по забезпеченню заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, не свідчить про відсутність у нього права на таку винагороду.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 23 травня 2024 року у справі № 120/4387/23, від 24 травня 2024 року у справі № 120/4967/23, від 28 травня 2024 року у справі № 120/5170/23 та від 08 серпня 2024 року у справі № 280/2754/23.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про доведеність обставин безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії на території Чернігівської і Сумської областей, що дає підстави для виплати йому за цей період додаткової винагороди у збільшеному до 100 000 грн розмірі.».

Суд не вбачає підстав для відступу від вищезазначеного правового висновку та з урахуванням наведеного дійшов наступного висновку.

Так, позивачем, в якості доказу на підтвердження участі у бойових діях, надано суду копію довідки в/ч НОМЕР_2 від 05.08.2022 №1291, згідно якої останній приймав безпосередню участь в бойових діях або забезпеченні заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії на території Чернігівської та Сумської областей в період з 07 квітня 2022 року по 25 червня 2022 року включно.

З метою всебічного та об`єктивного розгляду адміністративної справи, суд своєю ухвалою від 18.08.2025 встановив ІНФОРМАЦІЯ_2 надати інформацію (рапорти, розпорядження, листи), що стосуються участі позивача по справі в бойових діях або заходах, та які надсилались до Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України за час його відрядження до Військової частини НОМЕР_2 ; інші докази, які можуть підтвердити участь у бойових діях або заходах за час відрядження позивача до Військової частини.

На виконання ухвали суду, ІНФОРМАЦІЯ_2 направлено до суду письмові пояснення, до яких в якості додатків долучено витяги з рапорту першого заступника начальника загону-коменданта прикордонної комендатури НОМЕР_3 прикордонного загону, якими підтверджується участь позивача у бойових діях або забезпеченні захисту національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії в періоди з 09.04.2022 по 30.04.2022 (22 дні) та з 01.05.2022 по 31.05.2022 (31 день).

Таким чином, надана третьою особою інформація, лише частково підтверджує відомості відображені у довідці від 05.08.2022 №1291.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить до висновку, що у відповідача відсутні правові підстави для нарахування та виплати позивачу збільшеної додаткової винагороди за період з 07.04.2022 по 08.04.2022 (включно) та з 01.06.2022 по 25.06.2022, оскільки такий не підтверджений належними доказами, з урахуванням наведеного позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

При цьому, позивач, за умови надання належних доказів на підтвердження перебування безпосередньо в районах бойових дій у період здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період з 07.04.2022 по 08.04.2022 (включно) та з 01.06.2022 по 25.06.2022, не позбавлений права, повторно звернутися до суду.

Щодо інших періодів участі позивача у бойових діях або забезпеченні захисту національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії в періоди з 09.04.2022 по 30.04.2022 (22 дні) та з 01.05.2022 по 31.05.2022 (31 день), які підтверджені належними та наявними доказами, при цьому, фактично єдиною підставою для невиплати додаткової винагороди у збільшеному розмірі є не надіслання інформації за встановленою формою та у передбачені строки, як цього вимагає пункт 4 Наказу № 164-АГ, що спричинило порушення прав позивача на отримання у повному обсязі належних йому сум грошового забезпечення.

За цих обставин суд не може погодитися із аргументами відповідача, що підставою для нарахування додаткової винагороди є виключно списки за формою згідно додатку 2 до Наказу № 164-АГ, які мали направлятись військовою частиною, у відрядженні якої перебував позивач. Суд зауважує, що надіслання цих списків є елементом процедури виплати додаткової винагороди, тоді як право позивача на отримання спірних сум підтверджується відповідними доказами, про які суд зазначав вище.

Водночас, позивач не може бути позбавлений права на отримання додаткової винагороди у збільшеному розмірі, у зв`язку з невиконанням військовою частиною НОМЕР_2 формальних процедур реалізації такого права, адже в іншому випадку на позивача буде покладено тягар негативних наслідків за недотримання однією із військових частин встановленого Державною прикордонною службою України порядку.

Відтак, узагальнюючи встановлені обставини та надану їм оцінку, суд доходить висновку про беззаперечне встановлення участі позивача у бойових діях та заходах в період з 09.04.2022 по 30.04.2022; з 01.05.2022 по 31.05.2022, що дає йому право на отримання додаткової винагороди в розрахунку 100000 на місяць пропорційно часу участі в таких заходах.

Щодо зазначеного відповідачем у його відзиві з приводу: - «В свою чергу, прошу звернути увагу суду, що позивач не звільнявся з військової служби у військовій частині НОМЕР_1 у лютому 2023 року, а переведений для подальшого проходження служби в іншу частину у розпорядження начальника НОМЕР_5 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України, де продовжив проходити військову службу. […]. Також вважаємо за потрібне зазначити, що згідно пункту 3 розділу І Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №558 від 25.06.2018, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23.07.2018 за №854/32306 (далі Інструкція №558), грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується в органах Держприкордонслужби за місцем їх служби або органом, у якому вони перебувають на фінансовому забезпеченні згідно з приміткою до штату. В свою чергу, додаткова грошова винагорода передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» являється одноразовим додатковим видом грошового забезпечення і як і всі інші види грошового забезпечення виплачується на підставі наказів начальників загонів, в яких військовослужбовці перебувають на фінансовому забезпеченні, що вказує на те, що за відсутності зобов`язального рішення суду, відсутні правові підстави видавати накази стосовно осіб, які не проходять військову службу в прикордонному загоні. Як зазначалось вище Наказом начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 13.02.2023 №88-ОС позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення НОМЕР_3 прикордонного загону, який вибуває для подальшого проходження військової служби у розпорядження начальника НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, з 13 лютого 2023 року», суд зазначає наступне.

Суд розглянув наявну в матеріалах справи копію витягу з наказу від 13.02.2023 року №88-ОС та встановив, що позивача з 13 лютого 2023 року було виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення який вибув для подальшого проходження військової служби у розпорядження іншого прикордонного загону.

В даному випадку слід зауважити, що під час розгляду даної справи судом встановлено протиправну бездіяльність саме Військової частини НОМЕР_1 , яка у спірний період здійснювала позивачу нарахування та виплату грошового забезпечення.

Згідно п. 3 розділу І Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 25.06.2018 № 558 (далі - Інструкція № 558), грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується в органах Держприкордонслужби за місцем їх служби або органом, у якому вони перебувають на фінансовому забезпеченні згідно з приміткою до штату.

Таким чином, звільнений з військової служби військовослужбовець на день виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби має бути повністю забезпечений матеріальним і грошовим забезпеченням. У випадку звільнення військовослужбовця з військової служби з ним має бути проведено повний розрахунок за всіма видами належного йому на день звільнення продовольчого, речового та грошового забезпечення.

Тобто, у випадку звільнення військовослужбовця з військової служби з ним має бути проведено повний розрахунок за всіма видами належного йому на день звільнення продовольчого, речового та грошового забезпечення.

Розрахунок з військовослужбовцем проводитися військовою частиною на грошовому утриманні якої (останньої) він знаходився.

Отже, розрахунок з військовослужбовцем проводитися військовою частиною на грошовому утриманні якої (останньої) він знаходився, та звідки був звільнений.

Позивач у спірний період з 07.04.2022 по 25.06.2022 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , звідки він був виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, в свою чергу матеріали справи не містять доказів, що позивача було переведено оскільки зазначено «вибув для подальшого проходження».

Доказів переведення або звільнення з військової служби взагалі матеріали справи не містять, доказів протилежного учасниками справи не надано.

Тому, саме відповідач Військова частина НОМЕР_1 повинен нарахувати і виплатити позивачу збільшену додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за спірний період.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, спосіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Ефективний засіб правого захисту в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Відповідно до приписів ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або заходах за періоди з 09.04.2022 по 30.04.2022 (22 дні); з 01.05.2022 по 31.05.2022 (31 день) в розрахунку до 100000,00 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, та як похідна вимога, зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України здійснити нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або заходах за періоди з 09.04.2022 по 30.04.2022 (22 дні) та з 01.05.2022 по 31.05.2022 (31 день) в розрахунку до 100000,00 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, з врахуванням проведених виплат за цей період.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 з врахуванням вищезазначеного підлягають частковому задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 7500,00 грн., суд зазначає наступне.

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення яким надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 та від 11 липня 2013 року №6-рп/2013.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частина третя вказаної статті).

Таким чином, послуги зі складання позовних заяв, апеляційних та касаційних скарг є різновидом правової допомоги, витрати на яку включаються до складу судових витрат.

За змістом статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною чи третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, установлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (послуг), виконаних (наданих) адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надані суду: договір про надання послуг правничої (правової) допомоги від 26.03.2025 №2025-0117; ордер на надання правової допомоги серії АА №1604949; акт надання послуг №207 від 08.08.2025 року; платіжна інструкція від 31.03.2025 на суму 4400 грн.; платіжна інструкція на суму 3100 грн. від 06.08.2025 року.

Сума витрат складається загалом 7500,00 грн.

Суд звертає увагу, що вказані вище документи оформлені належним чином, є взаємопов`язаними, містять посилання на адміністративний позов, що був пред`явлений до суду, вартість та перелік наданих ним послуг, які віднесені Законом України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до правничої допомоги.

Разом з цим, у постанові Верховного Суду від 02.02.2024 у справі №910/9714/22 викладено критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову з урахуванням складності та значення справи для сторони.

Так, відповідно до частини другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ, практику Європейського Суду з прав людини, застосовують як джерело права.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Lavents v. Latvia» (заява № 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Водночас, суд звертає увагу, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2019 (справа № 810/3806/18) та від 10.12.2019 (справа № 10.12.2019).

З огляду на вказане, суд вважає, що визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду цієї справи не є належним чином обґрунтованою у контексті дослідження кількості витраченого адвокатом часу на надання нею послуг із урахуванням складності справи та, відповідно, із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

Зважаючи на те, що предметом цього спору є справа незначної складності, розгляд справи у письмовому провадженні, відсутність надання відповіді на відзив, а також часткове задоволення позову, виходячи з критерію розумності, пропорційності розподілу витрат на професійну правничу допомогу, а також критерію необхідності їх понесення, суд доходить висновку про те, що заявлена до відшкодування сума витрат на правничу професійну допомогу є необґрунтованою через призму наведених вище критеріїв, тому суд вважає, що розмір вказаних витрат має бути зменшений до 4 400,00 грн.

Враховуючи наведене, за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України на користь позивача мають бути стягнуті судові витрати в розмірі 4400,00 грн.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 ) до відповідача: Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України (адреса: АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ: НОМЕР_9 ), до третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Військової частини НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України (адреса: АДРЕСА_4 , ЄДРПОУ: НОМЕР_10 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України (ЄДРПОУ: НОМЕР_9 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 ) додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або заходах за періоди з 09.04.2022 по 30.04.2022 (22 дні); з 01.05.2022 по 31.05.2022 (31 день) в розрахунку до 100000,00 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України (ЄДРПОУ: НОМЕР_9 ) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 ) додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або заходах за періоди з 09.04.2022 по 30.04.2022 (22 дні) та з 01.05.2022 по 31.05.2022 (31 день) в розрахунку до 100000,00 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, з врахуванням проведених виплат за цей період.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України (адреса: АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ: НОМЕР_9 ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 ) судові витрати на правничу допомогу у розмірі 4400 (чотири тисячі чотириста) гривень 00 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 08 грудня 2025 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець