Справа № 520/24509/25
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2025-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2025 р. № 520/24509/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитра Волошина, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає в невиплаті позивачу при звільненні грошової компенсації за невикористані відпустки: за 2022 рік 30 діб основної оплачуваної відпустки та 8 діб додаткової оплачуваної відпустки, за 2023 рік 30 діб основної оплачуваної відпустки та 9 діб додаткової оплачуваної відпустки, за 2024 рік 30 діб основної оплачуваної відпустки та 9 діб додаткової оплачуваної відпустки, а всього 116 діб невикористаної відпустки;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області виплатити грошову компенсацію за невикористані позивачем 116 діб основної та додаткової відпустки у розмірі 144068 грн 52 коп (сто сорок чотири тисячі шістдесят вісім гривень п`ятдесят дві копійки).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що проходив службу в Національній поліції України у період з 07.11.2015 по 23.06.2025. Під час проходження служби позивачем впродовж 2022-2024 роки не використано 116 діб чергової оплачуваної відпустки та відповідачем протиправно при звільнені не виплачена компенсація за невикористану частину щорічної відпустки. Позивач уважає свої права порушеними, тому звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 22.09.2025 відкрито спрощене провадження в порядку статті 262 КАС України. Запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання копії ухвали про відкриття спрощеного провадження у справі подати до суду відзив на адміністративний позов разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову та надати до суду докази надіслання (подання) копії відзиву іншим учасникам справи. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення протягом п`яти календарних днів з моменту отримання відповідних документів.

Копія ухвали про відкриття провадження доставлена сторонам по справі до електронного кабінету через систему "Електронний суд", що підтверджується довідками про доставку до електронного кабінету ЄСІТС.

Представник відповідача надала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що у наказі ГУНП в Харківській області від 23.06.2025 №358 о/с зазначено: «з виплатою компенсації за невикористану додаткову відпустку у кількості 6 діб за 2019 рік, за невикористану частину щорічної основної оплачуваної відпустки у кількості 6 діб та 8 діб додаткової відпустки за 2021 рік, за невикористану відпустку за період з 01.01.2025 по 23.06.2025 у кількості 17 діб». У зв`язку з тим, що позивач до 30.08.2024 проходив службу в Харківському Національному університеті внутрішніх справ, то інформація щодо кількості невикористаних діб відпусток останнього була надана відділом кадрового забезпечення вказаного навчального закладу, що підтверджується листом від 18.06.2025 № 20/924. Із отриманого від УФЗБО ГУНП в Харківській області листа від 09.10.2025 № убачається, що компенсація за невикористані дні щорічної основної оплачуваної та додаткової відпусток нараховано і виплачено: за 6 діб 2019 року у сумі 1 512,00 грн; за 14 діб 2021 року у сумі 3 528,00 грн; за 17 діб 2025 року - 4 284,00 грн. Отже, в наказі про звільнення кількість діб невикористаних відпусток відповідачем була зазначена виключно на підставі інформації наданої відділом кадрового забезпечення Харківського Національного університету внутрішніх справ. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача надала до суду додаткові пояснення, в яких зазначено, що кількість діб невикористаних відпусток у наказі ГУНП в Харківській області від 23.06.2025 №358 о/ с ґрунтувалося виключно на офіційній інформації, наданій Харківським національним університетом внутрішніх справ у листі від 18.06.2025 № 20/924. Після отримання адвокатського запиту та виявлення розбіжностей у кількості невикористаних діб відпусток, зазначених у листі ХНУВС від 18.06.2025 №20/924 та у відповіді на адвокатський запит від 10.09.2025 №3АЗ/20/2025, відповідач звернувся до ХНУВС для надання додаткової інформації. Листом від 20.11.2025 №1/3167/20-2025 ХНУВС надав уточнену та розширену інформацію щодо кількості невикористаних днів щорічної основної та додаткової відпусток позивача за весь період проходження ним служби в університеті. Отримавши уточнені дані, ГУНП в Харківській області видало наказ від 27.11.2025 №740 о/с, яким наказ від 23.06.2025 № 358 о/с доповнено відомостями щодо необхідності виплати грошової компенсації: за 2022 рік 30 діб основної та 9 діб додаткової відпустки; за 2023 рік 30 діб основної та 10 діб додаткової відпустки; за 2024 рік 30 діб основної та 11 діб додаткової відпустки.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом установлено таке.

Позивач проходив службу у Головному управлінні Національної поліції в Харківській області в період з 07.11.2015 по 23.06.2025, що підтверджується матеріалами справи.

Наказом ГУНП в Харківській області від 23.06.2025 № 358 о/с старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 1 Чугуївського районного управління поліції ГУНП в Харківській області звільнено з Національної поліції України на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) з 23.06.2025 (а.с.24).

Позивач зазначив, що Головним управлінням Національної поліції в Харківській області під час проходження ним служби та після звільнення не було нараховано та виплачено йому компенсацію за невикористану частину щорічної відпустки (116 діб) за 2022-2024 роки.

Уважаючи протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області, що полягає у не нарахуванні та невиплаті йому компенсації за невикористану частину щорічної та додаткової відпусток, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України "Про Національну поліцію" (далі за текстом - Закон № 580-VIII).

Відповідно до статті 3 Закону №580-VIII (у редакції від 16.08.2024) у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з пунктом 4 частини 10 статті 62 Закону № 580-VIII поліцейський своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 94 Закону № 580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається Кабінетом Міністрів України залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України. Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Закон України "Про відпустки" (далі - Закон № 504/96-ВР) (у редакції від 24.12.2023) установлює державні гарантії права на відпустки працівників, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

Згідно зі статтею 4 Закону №504/96-ВР установлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону); 3) творча відпустка (стаття 16 цього Закону); 3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 16-1 цього Закону); 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону); відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (стаття 18-1 цього Закону); додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (стаття 19 цього Закону); відпустка при народженні дитини (стаття 19-1 цього Закону); 5) відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26 цього Закону). Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватися інші види відпусток.

У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (частина перша статті 24 Закону №504/96-ВР).

Аналогічні положення містяться у частині першій статті 83 КЗпП України.

Закон № 580-VIII визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до частин першої та третьої статті 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції (стаття 60 Закону № 580-VIII).

Згідно з частинами першою та другою статті 92 Закону № 580-VIII поліцейським надаються щорічні оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 93 Закону № 580-VIII передбачено, що тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів. Тривалість щорічної відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Відповідно до частин восьмої, дев`ятої, десятої та одинадцятої статті 93 Закону № 580-VIII поліцейським, які захворіли під час щорічної відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку. Поліцейським, які звільняються зі служби в поліції за власним бажанням, за віком, за станом здоров`я (через хворобу) або у зв`язку зі скороченням штатів чи проведенням організаційних заходів, у році звільнення, за їх бажанням, надається щорічна основна відпустка з наступним звільненням, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. Датою звільнення поліцейського в цьому разі є останній день відпустки. При звільненні поліцейського зі служби в поліції проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини щорічної відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. Поліцейським, які звільняються зі служби в поліції, виплачується грошова компенсація за всі не використані під час проходження служби дні: щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток поліцейського; щорічної додаткової відпустки особам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. Відкликання поліцейського із щорічної відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання із щорічної відпустки здійснюється за письмовим наказом керівника відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Частинами першою та другою статті 94 Закону № 580-VIII обумовлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається Кабінетом Міністрів України залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Пунктом 3 розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання», затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260 (далі за текстом - Порядок № 260) (у редакції від 14.06.2024) передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абзацами сьомим і восьмим пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 260 поліцейським, які звільняються зі служби в поліції, виплачується грошова компенсація за всі невикористані під час проходження служби дні: щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток поліцейського; щорічної додаткової відпустки особам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи. Виплата грошової компенсації за невикористану відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до законодавства, на день звільнення зі служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення. У випадках припинення виплати грошового забезпечення з підстав, зазначених у пункті 8 розділу I цих Порядку та умов, і призупинення виплати грошового забезпечення з підстав, зазначених у пункті 7 цього розділу, виплата компенсації за невикористану відпустку проводиться з розміру грошового забезпечення, яке було встановлено на день припинення (призупинення), крім премії.

Отже, право працюючої особи на відпочинок у формі відпустки закріплено Конституцією України. Особу не може бути позбавлено такого права. Види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, визначені у статті 92 Закону № 580-VIII. Її аналіз дозволяє зробити висновок, що поліцейським надаються щорічні оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення частин восьмої, одинадцятої статті 93 Закону № 580-VIII, а саме: Поліцейським, які захворіли під час щорічної відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку. Відкликання поліцейського із щорічної відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання із щорічної відпустки здійснюється за письмовим наказом керівника відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд доходить висновку, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Таким чином у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Рішенням Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року № 8-рп/2002 у справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.

З огляду на відсутність правового врегулювання положеннями Закону № 580-VIII та Порядку № 260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, суд дійшов висновку, що при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону № 504/96-ВР.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 504/96-ВР та частини першої статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі № 320/3843/20.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом установлено, що наказом ГУНП в Харківській області від 23.06.2025 №358 о/с передбачено, зокрема, виплатити компенсацію за невикористану додаткову відпустку у кількості 6 діб за 2019 рік, за невикористану частину щорічної основної оплачуваної відпустки у кількості 6 діб та 8 діб додаткової відпустки за 2021 рік, за невикористану відпустку за період з 01.01.2025 по 23.06.2025 у кількості 17 діб (а.с.24).

Із листа Харківського національного університету внутрішніх справ від 18.06.2025 №20/924 установлено, що залишок невикористаних відпусток становить:

додаткова оплачувана відпустка за 2019 - у кількості 6 діб;

щорічна основна оплачувана відпустка за 2021 - у кількості 6 діб;

додаткова оплачувана відпустка за 2021 - у кількості 8 діб (а.с.72-73).

Представник відповідача зазначає, що на підставі листа Харківського національного університету внутрішніх справ від 18.06.2025 №20/924 було внесено відповідні дані до наказу ГУНП в Харківській області від 23.06.2025 №358 о/с.

Із листа Харківського національного університету внутрішніх справ від 10.09.2025 №3АЗ/20/2025, наданого у якості відповіді на адвокатський запит, установлено, що залишки невикористаних відпусток складають:

додаткова оплачувана відпустка за 2019 - у кількості 5 діб;

щорічна основна оплачувана відпустка за 2021 - у кількості 6 діб;

додаткова оплачувана відпустка за 2021 - у кількості 7 діб;

щорічна основна оплачувана відпустка за 2022 - у кількості 30 діб;

додаткова оплачувана відпустка за 2022 - у кількості 8 діб;

щорічна основна оплачувана відпустка за 2023 - у кількості 30 діб;

додаткова оплачувана відпустка за 2023 - у кількості 9 діб.

За період з 01 січня по 30 серпня 2024 щорічні основна та додаткова відпустки за 2024 ОСОБА_1 не надавались (а.с.25).

Тобто, між листом Харківського національного університету внутрішніх справ від 18.06.2025 №20/924 та листом Харківського національного університету внутрішніх справ від 10.09.2025 №3АЗ/20/2025 наявні суттєві розбіжності щодо кількості днів невикористаної відпустки.

Листом від 20.11.2025 №1/3167/20-2025 Харківський національний університет внутрішніх справ надав уточнену довідку від 20.11.2025 №20/2050, з якої установлено, що залишки невикористаних відпусток складають:

додаткова оплачувана відпустка за 2019 - у кількості 6 діб;

щорічна основна оплачувана відпустка за 2021 - у кількості 6 діб;

додаткова оплачувана відпустка за 2021 - у кількості 8 діб;

щорічна основна оплачувана відпустка за 2022 - у кількості 30 діб;

додаткова оплачувана відпустка за 2022 - у кількості 9 діб;

щорічна основна оплачувана відпустка за 2023 - у кількості 30 діб;

додаткова оплачувана відпустка за 2023 - у кількості 10 діб.

За період з 01 січня по 30 серпня 2024 щорічні основна та додаткова відпустки за 2024 ОСОБА_1 не надавались (а.с.87-88).

ГУНП в Харківській області видало наказ від 27.11.2025 №740 о/с, яким наказ від 23.06.2025 № 358 о/с доповнено відомостями щодо необхідності виплати грошової компенсації: за 2022 рік 30 діб основної та 9 діб додаткової відпустки; за 2023 рік 30 діб основної та 10 діб додаткової відпустки; за 2024 рік 30 діб основної та 11 діб додаткової відпустки. Підставою винесення вказано наказу слугувало: доповідна записка начальника УКЗ ГУНП в Харківській області № від 24.11.2025, довідка ХНУВС від 20.11.2025 №20/2050.

Отже, враховуючи наявність наказу від 27.11.2025 №740 о/с, суд доходить висновку, що позивач не використав під час проходження служби в ГУНП в Харківській області щорічні відпустки за 2022-2024 роки загальною тривалістю - 120 діб, а не 116 діб, як зазначає представник позивача в обґрунтування позовних вимог.

Зазначене свідчить, що на момент звільнення позивача Головним управлінням Національної поліції в Харківській області визначено відпустки відповідно до інформації, наданої Харківським національним університетом внутрішніх справ, що свідчить про відсутність протиправної бездіяльності в частині ненарахування та невиплати позивачу компенсації за невикористані основні та додаткові щорічні оплачувані відпустки за 2022-2024 роки (120 діб), у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Наявні в матеріалах справи документи на момент розгляду справи не містять відомостей про виплату позивачу компенсації за невикористану частину щорічної відпустки за 2022-2024 роки (120 діб) після отримання уточненої інформації та внесення змін до наказу.

Отже, суд уважає, що, з метою ефективного захисту прав позивача, слід вийти за межі позовних вимог та частково задовольнити позовні вимоги шляхом зобов`язання Головного управління Національної поліції в Харківській області виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану частину щорічної основної та додаткової оплачуваної відпустки у загальній кількості - 120 діб.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача виплатити грошову компенсацію за невикористані дні основної та додаткової відпустки у розмірі 144068,52 грн, суд зазначає, що розрахунок суми компенсації за невикористані позивачем дні відпустки належить до виключних повноважень відповідача.

З огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Отже, завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Суд є правозастосовуючим органом, тобто, не створюючи нових правових норм, не підміняючи собою органи виконавчої та законодавчої влади, на підставі закону у встановленому процесуальним законодавством порядку вирішує справи.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №13 викладено позицію щодо неможливості суду підміняти собою органи владних повноважень, згідно з якою суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визначається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Отже, визначення суми компенсації, на отримання якої має право позивач, належить виключно до повноважень відповідача і тому суд не може зобов`язати виплачувати конкретну її суму, а має зобов`язати саме здійснити нарахування та виплату такої компенсації.

Таким чином, у цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5, м. Харків, 61002, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану частину щорічної основної та додаткової оплачуваної відпустки у загальній кількості - 120 діб.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Дмитро ВОЛОШИН