Справа № 440/4105/25
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2025-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 р. Справа № 440/4105/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№65)" на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.06.2025, головуючий суддя І інстанції: Г.В. Костенко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, по справі № 440/4105/25

за позовом Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№65)"

до Управління Північно-Східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області

про визнання протиправним та скасування пунктів наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України(№65)" (далі позивач, ДП "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України(№65)", підприємство) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до правління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області (далі відповідач, Управління Держаудистлужби), в якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати пункт 6 Вимоги Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області про усунення виявлених порушень № 201608-34/554-2025 від 20.02.2025 року за результатами ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП "Підприємство Державної Кримінально-виконавчої служби України (№65)" за період з 01 січня 2022 року по 30 вересня 2024 року;

- стягнути з Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області на користь ДП "Підприємство Державної Кримінально-виконавчої служби України (№65)" витрати на професійну правничу допомогу в сумі 40000,00 грн. (сорок тисяч гривень 00 коп.) та витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.06.2025 по справі № 440/4105/25 у задоволенні адміністративного позову ДП "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України(№65)" до Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області про визнання протиправним та скасування пунктів наказу, зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з`ясування судом обставин, що мали значення для справи, просив скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.06.2025 по справі №440/4105/25 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач наполягає на тому, що ДП "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України(№65)" в розумінні статті 74 Господарського кодексу України та згідно з відомостями Статуту, є державним комерційним підприємством, яке здійснює свою господарську діяльність на конкурентному ринку, де формування ціни на продукцію формується попитом, держава не встановлює цін на продукцію підприємства і воно самостійно несе усі ризики щодо своєї діяльності.

Посилаючись на лист Мінекономіки від 21.05.2020 року № 3304/32275-06 «Щодо визначення замовників» та правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 29 грудня 2022 року у справі 260/1666/19, апелянт стверджує, що ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№65)» є суб`єктом господарювання державного сектору економіки, яке не здійснювало закупівлі товарів, робіт і послуг за кошти державного чи місцевого бюджетів, а тому у посадових осіб підприємства був відсутній обов`язок щодо проведення тендерних закупівель, як це передбачено вимогами Закону України «Про публічні закупівлі».

Зауважує, що 03.06.2025 року набрала законної сили постанова Полтавського районного суду Полтавської області у справі про адміністративне правопорушення, №545/1641/25, якою закрито провадження стосовно керівника позивача за порушення вимог законодавства в сфері публічних закупівель саме з підстав невідповідності висновків відповідача в питанні віднесення позивача до категорії замовників.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу, заперечуючи проти доводів позивача, вказує, що відповідно до Статуту Державного підприємства «Підприємство ДКВСУ (№ 65)», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 03 вересня 2020 року № 3009/5 (далі Статут), підприємство засноване на державній власності та належить до сфери управління Міністерства юстиції України; утворено з метою залучення засуджених, які відбувають покарання в установах виконання покарань Державної кримінально-виконавчої служби України, до суспільно корисної праці, забезпечення їх професійно-технічного навчання та отримання прибутку від господарської діяльності; майно Підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання; джерелами формування майна є доходи, одержані від реалізації продукції, послуг, інших видів господарської діяльності Підприємства; інші джерела, не заборонені законодавством; для закупівлі товарів, робіт і послуг за державні кошти Підприємство застосовує процедури закупівель, визначені законом. Крім того, відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України засновником Підприємства є Міністерство юстиції України з розміром внеску до статутного фонду: 144 000,00 грн., що складає частку - 100,00%.

Враховуючи вищевикладене, наполягає, що позивач є замовником в розумінні статті 2 Закону № 922, оскільки підприємство створено органом державної влади та має в ньому частку статутного капіталу більше ніж 50%; основною метою господарської діяльності підприємства є залучення засуджених, які відбувають покарання в установах виконання покарань Державної кримінально-виконавчої служби України, до суспільно корисної праці, забезпечення їх професійно-технічного навчання. Таким чином, виступаючи як замовник у розумінні статті 2 Закону № 922 підприємство мало дотримуватись положень цього закону.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що Управлінням Північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області було проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП «Підприємство Державної Кримінально-виконавчої служби України (№65) за період з 01 січня 2022 року по 30 вересня 2024 року.

За результатами ревізії було складено акт ревізії від 27 січня 2025 року № 201608-11/12, який був підписаний підприємством із запереченнями.

Вказані заперечення Управлінням не були прийняті, про, що було складено висновок від 19.02.2025.

28.02.2025 на адресу Голови ліквідаційної комісії ДП «Підприємство Державної Кримінально-виконавчої служби України (№65) надійшла вимога про усунення виявлених порушень №201608-34/554-2025 від 20.02.2025 року.

Згідно вказаної вимоги ревізією встановлено порушення законодавства:

на порушення вимог частин 1, 5 статті 75 Господарського кодексу України від 16.01.2003 № 436-IV, частини 1 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996- XIV (далі - Закон України № 996-XIV) Підприємством надано благодійної допомоги за період з 01.01.2023 по 31.12.2023, не передбаченої фінансовим планом на 2023 рік, на загальну суму 88 919,70 грн, зокрема: медикаментами - медичній частині № 65 філії «Центр охорони здоров`я Державної кримінально - виконавчої служби України в Полтавській області» на суму 49 319,70 грн та Державній установі «Божківська виправна колонія № 16» продукцією (наволочки, покривала, простирадла) на суму 39 600,0 грн. Зазначене порушення спричинило збитки Підприємству на суму 88 919,70 грн;

в порушення вимог частин 1, 5 статті 75 Господарського кодексу України від 16.01.2003 № 436-1V, частини 1 статті 3 Закону України № 996-XIV Підприємством здійснено витрати на придбання основних засобів, страхування майна, юридичних послуг у періоді з 01.01.2022 по 30.09.2022 на суму 979 268,91 грн, які не передбачені фінансовими планами на відповідні роки;

в порушення вимог пункту 7 Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318, пунктом 10 Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290 та пункту 1 статті 3 Закону України №996-ХІ//, Підприємством недоотримано доходів у періоді з 01.01.2022 по 31.12.2023 року на загальну суму 1043028,67 грн внаслідок не включення до планових калькуляцій (визначення ціни) на виконання робіт з пошиття швейних виробів витрат на сплату єдиного соціального внеску в розмірі 22%;

на порушення вимог пункту 1 Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2011 № 138 (зі змінами) Підприємством не донараховано та не перераховано за період з 01.01.2022 по 30.09.2024 відрахувань частини чистого прибутку до державного бюджету у розмірі 80% на суму 703 430,42 грн, розрахованого з урахуванням фактів виявлених ревізією недоотриманих доходів та завищення витрат, які вплинули на визначення фінансових результатів. Зазначене порушення спричинило збитки Державному бюджету на суму 703 430,42 грн;

на порушення частини десятої статті 3 Закону України «Про публічнi закупівлі» від 25.12.2015 року № 922-VIII та абзацу 3 пункту 17 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт i послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні i та протягом 90 днів з дня його припинення a6o скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178, Підприємством здійснено закупівлю товарів, робіт та послуг в періоді з 01.01.2022 по 30.09.2024, вартість яких перевищувала порогові суми, по 21 договору без проведення процедур закупівель на загальну сyму 3 798 608,77 грн.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 8, пункту 7 статті 10, частини 2 статті 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 № 2939-ХІІ, підпункту 9 пункту 4, підпункту 16 пункту 6 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2016 року № 43, пунктів 46, 49-50, 52 Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою України, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року №550, Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області вимагає:

1) опрацювати матеріали проведеної ревізії та вжити заходи щодо притягнення у порядку, установленому законодавством, до відповідальності працівників, винних у допущених порушеннях;

2) забезпечити відшкодування збитків, завданих підприємству, внаслідок здійснення витрат на благодійну допомогу на суму 88 919,70 грн., не передбачену фінансовим планом, відповідно до норм статей 130-136 Кодексу законів про працю України;

3) забезпечити проведення претензійно-позовної роботи з метою відшкодування витрат Підприємству на суму 1043 028,67 грн за виконані роботи з пошиття швейних виробів для наступних контрагентів «ФОП ОСОБА_1 », ТОВ «АнВа», ТОВ «БАТИСТО», ТОВ «ВО «Харків», ТОВ «БРАВО-СП», ТОВ «Текслайт», ТОВ «Центр промислових засобів індивідуального захисту».

4) забезпечити відповідно до вимог пункту І Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2011 №138 (зі змінами) перерахування до Державного бюджету України неперерахованого чистого прибутку на суму 703430,42 грн.

5) витрати підприємства здійснювати у відповідності до фінансових планів на відповідні роки з дотриманням вимог частини 1.5 статті 75 Господарського Кодексу України від 16.01.2003 №436-ІV;

6) публічні закупівлі здійснювати з дотриманням частини десятої статті 3 Закону України «Про публічні закупівлі» від 25.12.2015 року №922-VIII та абзацу 3 пункту 17 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178.

Вважаючи протиправним пункт 6 вказаної Вимоги відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Державне підприємство «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України № 65» є замовником в розумінні статті 2 Закону № 922, оскільки створено органом державної влади та має в ньому частку статутного капіталу більше ніж 50%; основною метою господарської діяльність підприємства є залучення засуджених, які відбувають покарання в установах виконання покарань Державної кримінально-виконавчої служби України, до суспільно корисної праці, забезпечення їх професійно-технічного навчання. У зв`язку з чим, за висновком суду, підприємство при здійсненні закупівель товарів, робіт та послуг, вартість яких перевищує порогові суми, визначені пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 922, мало дотримуватись положень вказаного Закону в частині дотримання процедури відкритих торгів.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що приймаючи спірну Вимогу орган державного фінансового контролю діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано за наявності обґрунтованого факту порушення вимог законодавства.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. статті 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» № 2939-XII (далі Закон № 2939-XII) державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі. Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування установлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 5 Закону № 2939-XII визначено, що контроль за дотриманням законодавства у сфері закупівель здійснюється шляхом проведення моніторингу закупівлі у порядку, встановленому Законом № 922-VIII, проведення перевірки закупівель, а також під час державного фінансового аудиту та інспектування. Порядок та підстави проведення органом державного фінансового контролю перевірок закупівель встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перевірка закупівель у замовників проводиться за місцезнаходженням юридичної особи, що перевіряється, чи за місцем розташування об`єкта права власності, щодо якого проводиться перевірка, і полягає у документальному та фактичному аналізі дотримання замовником законодавства про закупівлі. Результати перевірки закупівель викладаються в акті перевірки закупівель. Моніторинг закупівлі здійснюється за місцезнаходженням органу державного фінансового контролю.

Згідно з пунктом 7 частини першої статі 10 Закону № 2939-XII органу державного фінансового контролю надається право пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади встановлює Закон України » від 25 грудня 2015 року № 922-VIII «Про публічні закупівлі (далі - Закон № 922-VIII).

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 922-VIII визначено, що замовники - органи державної влади, органи місцевого самоврядування та органи соціального страхування, створені відповідно до закону, а також юридичні особи (підприємства, установи, організації) та їх об`єднання, які забезпечують потреби держави або територіальної громади, якщо така діяльність не здійснюється на промисловій чи комерційній основі, за наявності однієї з таких ознак:

юридична особа є розпорядником, одержувачем бюджетних коштів;

органи державної влади чи органи місцевого самоврядування або інші замовники володіють більшістю голосів у вищому органі управління юридичної особи; у статутному капіталі юридичної особи державна або комунальна частка акцій (часток, паїв) перевищує 50 відсотків.

Отже, замовниками у розумінні Закону є суб`єкти, які створені державою або територіальною громадою для забезпечення потреб суспільства, яких має забезпечувати держава та які витрачають для здійснення закупівлі товарів, робіт і послуг публічні фінанси.

Частиною другою статті 81 Цивільного кодексу України обумовлено, що юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом, зокрема Президента України, органу державної влади або органу місцевого самоврядування.

За правилами статті 73 Господарського кодексу України державне унітарне підприємство утворюється компетентним органом державної влади в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини державної власності, як правило, без поділу її на частки, і входить до сфери його управління. Орган державної влади, до сфери управління якого входить підприємство, є представником власника і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами. Майно державного унітарного підприємства перебуває у державній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання чи праві оперативного управління. Найменування державного унітарного підприємства повинно містити слова «державне підприємство».

Відповідно до частин першої-третьої статті 74 Господарського кодексу України державне комерційне підприємство є суб`єктом підприємницької діяльності, діє на основі статуту або модельного статуту і несе відповідальність за наслідки своєї діяльності усім належним йому на праві господарського відання майном згідно з цим Кодексом та іншими законами, прийнятими відповідно до цього Кодексу. Майно державного комерційного підприємства закріплюється за ним на праві господарського відання. Статутний капітал державного комерційного підприємства утворюється уповноваженим органом, до сфери управління якого воно належить. Розмір статутного капіталу державного комерційного підприємства встановлюється зазначеним уповноваженим.

Отже, оскільки юридична особа публічного права створюється за безпосередньої участі держави з метою ефективного та раціонального використання державного і громадського майна, але держава чи територіальна громада не можуть управляти належними їй цінностями, то це майно закріплюється за окремими підприємствами, установами та організаціями на праві господарського відання. При цьому держава, територіальні громади як власники майна дозволяють цим підприємствам, установам та організаціям управляти належним їм майном, розпоряджатися грошовими коштами, вступати від свого імені в різні правовідносини для реалізації певних інтересів та потреб держави або територіальної громади.

Колегія суддів зауважує, що існують два способи забезпечення потреби держави або територіальної громади:

1. На умовах, установлених рішенням державних органів, які зобов`язують юридичних осіб забезпечувати ці потреби у певний спосіб.

2. На промисловій чи комерційній основі.

Діяльність юридичних осіб не є промисловою чи комерційною у разі, якщо при забезпеченні певної державної або громадської потреби діяльність підприємств, установ та організацій не орієнтована виключно на одержання прибутку, а забезпечує певну суспільну потребу (функцію держави) та не залежить від економічних ризиків і витрат на неї. Це пов`язано з тим, що держава нормативно, тобто, через нормативно-правові акти, розпорядчі рішення, статути юридичних осіб тощо, визначила мету діяльності таких юридичних осіб, встановила спосіб, умови, ціни, тарифи тощо та здійснює контроль за діяльністю та виконанням публічних функцій, направлених на забезпечення потреб держави та/або територіальної громади.

Отже, хоча юридична особа і створена, у тому числі, з метою отримання прибутку, такий суб`єкт є замовником і має дотримуватися вимог Закону під час здійснення закупівель товарів, робіт і послуг, керуючись вартісними межами, визначеними Законом, оскільки забезпечує потреби держави не на комерційній основі, а на підставі відповідного рішення, яким на нього покладено таку функцію.

Натомість, діяльність юридичних осіб здійснюється на промисловій чи комерційній основі у разі, якщо потреби держави або територіальної громади забезпечуються на конкурентному ринку, невід`ємною властивістю якого є, зокрема, попит, пропозиція, ціна та конкурентний спосіб.

Так, матеріалами справи підтверджено, що Державне підприємство «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України № 65» здійснює свою діяльність на підставі Статуту Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України № 65», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 03 вересня 2020 року № 3009/5 (далі Статут), зі змісту якого слідує наступне:

підприємство засноване на державній власності та належить до сфери управління Міністерства юстиції України (п. 1.1);

підприємство утворено з метою залучення засуджених, які відбувають покарання в установах виконання покарань Державної кримінально-виконавчої служби України, до суспільно корисної праці, забезпечення їх професійно-технічного навчання та отримання прибутку від господарської діяльності (п.2.1 та 2.4);

майно Підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання (п.4.1);

джерелами формування майна є доходи, одержані від реалізації продукції, послуг, інших видів господарської діяльності Підприємства; інші джерела, не заборонені законодавством (п.4.3);

для закупівлі товарів, робіт і послуг за державні кошти Підприємство застосовує процедури закупівель, визначені законом (п.6.3).

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, засновником Підприємства є Міністерство юстиції України з розміром внеску до статутного фонду: 144 000,00 грн., що складає частку - 100,00%.

Таким чином, враховуючи наведені відомості, які, поміж іншого, підтверджують факт забезпечення позивачем державної потреби, шляхом залучення засуджених, які відбувають покарання в установах виконання покарань Державної кримінально-виконавчої служби України, до суспільно корисної праці, забезпечення їх професійно-технічного навчання, слід дійти висновку, що Державне підприємство «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України № 65» в розумінні п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про публічні закупівлі» є замовником.

Варто зауважити, що за умови якщо б Підприємство не забезпечувало функцію держави щодо залучення засуджених, які відбувають покарання в установах виконання покарань Державної кримінально-виконавчої служби України, до суспільно корисної праці, забезпечення їх професійно-технічного навчання, а здійснювало б виключно комерційну діяльність, тоді б на таке підприємство вимоги Закону № 922-VIII не поширювались.

Посилання позивача на постанову Верховного Суду від 29.12.2022 у справі № 260/1666/19, колегія суддів вважає недоречним, оскільки обставини вказаної справи не є релевантними до обставин справи, що розглядається, з огляду на те, що позивачем у вказаній справі було Державне підприємство «Свалявське лісове господарство», мета створення і правові засади діяльності якого відрізняються від характеру діяльності установ виконання покарань, до яких відноситься позивач.

З акту планової виїзної ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України № 65» №201608-11/12 від 27.01.2025 вбачається, що за результатами моніторингу встановлено, що протягом періоду, що підлягав ревізії з 01.01.2022 по 28.02.2022 позивачем укладено 30 договорів на загальну суму 3 013 012,35 грн та з 19.10.2022 (початок дії Особливостей) по 30.09.2024 в тому числі за роками: 2022 рік (з 19.10.2022 по 29.12.2022) 23 договори на загальну суму 959 406,55 грн.; 2023 рік - 173 договори на загальну суму 9 478 856,12 грн.; 2024 рік - 71 договір на загальну суму 2 634 864,80 грн. Вказано, що Підприємство здійснювало закупівлі товарів, робіт та послуг без проведення відповідних процедур закупівель, зокрема відкритих торгів та відкритих торгів з особливостями/використанням електронного каталогу.

Так, за весь ревізійний період загалом укладено договорів в кількості 297 на загальну суму 16 086 139,82 грн., в тому числі в розрізі років:

2022 рік - з 01.01.2022 по 28.02.2022 (в термін дії Закону № 922) укладено ЗО договорів на загальну суму 3 013 012,35 грн. та з 19.10.2022 по 29.12.2022 (в термін дії Особливостей) 23 договори на загальну суму 959 406,55 грн.;

2023 рік - 173 договори на загальну суму 9 478 856,12 грн.;

2024 рік (по 30.09.2024) 71 договір на загальну суму 2 634 864,80 грн.

Вказане є порушенням пункту 1 частини першої статті 3, частини третьої статті 41 та частини десятої статті 3 Закону № 922 (в період з 01.01.2022 по 28.02.2022); пункту 10 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі, на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 (далі Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, затверджених постановою КМУ № 1178), абзацу 3 пункту 17 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, затверджених постановою КМУ № 1178 (в період з 19.10.2022 по 30.09.2024).

Як зазначено у пункті 1 частини першої статті 43 Закону № 922 договір про закупівлю є нікчемним, у разі, якщо замовник уклав договір про закупівлю без проведення процедури закупівлі згідно з вимогами цього Закону.

Аналогічні приписи містить також підпункт 1 пункту 21 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, затверджених постановою КМУ № 1178 (договір про закупівлю є нікчемним у разі, коли замовник уклав договір про закупівлю з порушенням вимог, визначених пунктом 5 цих особливостей).

З огляду на вказане, наведеним підтверджується, що підприємство, маючи статус замовника, як встановлено вище, за період з 01.01.2022 по 28.02.2022 понесло витрати по розрахунках за нікчемними договорами на загальну суму 457278,00 гривень, за період з 19.10.2022 по 30.06.2024 - на загальну суму 3 341 330,77 гривень.

Відтак, наведеним підтверджується, що не оприлюднення інформації про проведені Підприємством закупівлі є порушенням статей 10 та 19 Закону № 922 та відповідно недотриманням принципів здійснення публічних закупівель, визначених в пунктах 1-6 статті 5 Закону № 922, зокрема відкритості та прозорості на всіх стадіях закупівель.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що приймаючи пункт 6 Вимоги Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області про усунення виявлених порушень № 201608-34/554-2025 від 20.02.2025 року за результатами ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП "Підприємство Державної Кримінально-виконавчої служби України (№65)" за період з 01 січня 2022 року по 30 вересня 2024 року, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано за наявності обґрунтованого факту порушення вимог законодавства, що зумовлює відмову у задоволенні позову.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність вимог апеляційної скарги позивача та відсутність підстав для її задоволення.

Ухвалюючи це судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п. 58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329, 370, 378 Кодексу адміністративного судочинства України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№65)" - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.06.2025 по справі № 440/4105/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С.П. Жигилій
Судді Т.С. Перцова Я.М. Макаренко