Справа № 420/13863/24
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2025-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

Розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , у якій представник позивача просить суд:

розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні);

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 05.04.2022 р. по 08.04.2022 р., 08.04.2022 р. по 18.04.2022 р., з 23.05.2022 р. по 02.06.2022р., 02.06.2022 р. по 16.06.2022 р., з урахуванням фактично виплачених сум;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 05.04.2022 р. по 08.04.2022 р., 08.04.2022 р. по 18.04.2022 р., з 23.05.2022 р. по 02.06.2022 р., 02.06.2022 р. по 16.06.2022 р., з урахуванням фактично виплачених сум.

Разом із позовною заявою подані клопотання про витребування доказів та заява про поновлення пропущеного строку звернення до суду з позовом.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом; прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі; постановлено, що справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (ст.262 КАС України); витребувано у відповідача довідку від 07.08.2022 року №76/855 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), отриманої ОСОБА_1 04.04.2022 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 . 04.04.2022 р. ОСОБА_1 отримав травму під час виконання бойового завдання під час захисту Батьківщини, у зв`язку з чим перебував на стаціонарному лікуванні: у період з 05.04.2022 р. по 08.04.2022 р., що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого; у період з 08.04.2022р. по 18.04.2022 р., що підтверджується виписним епікризом із медичної карти стаціонарного хворого № 683; у період з 23.05.2022 р. по 02.06.2022 р., що підтверджується виписним епікризом із медичної карти стаціонарного хворого № 888; у період з 02.06.2022 р. по 16.06.2022 р., що підтверджується виписним епікризом із медичної карти стаціонарного хворого № 976. Також витягом з протоколу засідання 18 регіональної ВЛК № 1870 від 27.04.2023 р. травму від 04.04.2022 р. визнано такою, що пов`язана із захистом Батьківщини, зокрема на підставі довідки про обставини травми від 07.08.2022 р. № 76/855. У періоди з 05.04.2022 р. по 08.04.2022 р., 08.04.2022 р. по 18.04.2022 р., з 23.05.2022 р. по 02.06.2022 р., 02.06.2022 р. по 16.06.2022 р., ОСОБА_1 не здійснювали виплату додаткової грошової винагороди відповідно до постанови КМУ від 25.02.022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Відтак, у зв`язку з отриманням бойового поранення пов`язаного із захистом Батьківщини, позивач набув право на отримання додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100 000 грн, відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 р., пропорційно періодам стаціонарного лікування. 14.12.2023 р. в інтересах позивача було направлено заяву до відповідача з вимогами, зокрема нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі, збільшеному до 100 000 гривень, в розрахунку на місяць згідно з постановою КМУ № 168 від 28.02.2022 р. у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини. Проте, відповідач відмовився від визначення періодів лікування з подальшою добровільною виплатою винагороди.

17.06.2025 року відповідач подав відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.11.2020 №274 сержанта ОСОБА_1 зараховано до списків військової частини НОМЕР_1 . Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.04.2022 №116 сержанта ОСОБА_1 вважати таким, що самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 . Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.05.2022 №123 сержанта ОСОБА_1 вважати таким, що прибув в пункт тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 .З приводу позбавлення грошового забезпечення ОСОБА_1 то відповідно до п. 10 Телеграми Департаменту фінансів Міністерства оборони України №248/1298 від 25.03.2022 до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень не включаються військовослужбовці, які самовільно залишили розташування військової частини. Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.05.2022 №140 сержанта ОСОБА_1 направлено на стаціонарне лікування до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) у Комунальне некомерційне підприємство «Миколаївський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни» Миколаївської обласної ради (місто Миколаїв). Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.06.2022 №175 сержанта ОСОБА_1 , вважати таким, що прибув в пункт тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 . Згідно довідки про нараховане та виплачене грошове забезпечення за період червня місяця сержант ОСОБА_1 отримав всі необхідні йому виплати додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Витребувані ухвалою суду про відкриття провадження докази відповідачем не надані, тому справа розглядається за наявними у ній доказами згідно ч.9 ст.80 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для вирішення спору, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.15), проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 з 04.11.2020 року.

Відповідно до :

витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 04.11.2020 року №274 сержанта ОСОБА_1 зараховано до списків Військової частини НОМЕР_1 (а.с.73);

витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 29.04.2022 №116 сержанта ОСОБА_1 вважати таким, що самовільно залишив Військову частину НОМЕР_1 (а.с.72);

витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.05.2022 №123 сержанта ОСОБА_1 вважати таким, що прибув в пункт тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 , повернувся після самовільного залишення Військової частини (а.с.71);

витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.05.2022 №140 сержанта ОСОБА_1 направлено на стаціонарне лікування до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) у Комунальне некомерційне підприємство «Миколаївський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни» Миколаївської обласної ради (місто Миколаїв) (а.с.70);

витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.06.2022 №175 сержанта ОСОБА_1 , вважати таким, що прибув в пункт тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 (а.с.69).

В матеріалах справи міститься :

виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 . Діагноз: контузія головного мозку … Період з 05.04.2022 року по 02.04.2022 року(а.с.34-35);

виписний епікриз із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 . Діагноз: Мінно-вибухова травма 04.04.2022 року з ЧМТ, струс головного мозку. Період з 08.04.2022 року по 18.04.2022 року (а.с.36-37);

виписний епікриз із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 . Діагноз: Наслідки МВТ 04.04.2022 року ЗЧМТ, струс головного мозку. Період з 23.05.2022 року по 02.06.2022 року (а.с.38-39);

виписний епікриз із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 . Діагноз: Постравматична 04.04.2022 року контузія енцефалопатія. Період з 02.06.2022 року по 16.06.2022 року (а.с.40-41).

Відповідно до витягу з протоколу засідання Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (Протокол №1870 від 27.04.2023 року) травма сержанта ОСОБА_1 , отримана 04.04.2022 року, пов`язана із захистом Батьківщини (а.с.42).

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні: у період з 05.04.2022 р. по 08.04.2022 р., з 08.04.2022 р. по 18.04.2022 р., з 23.05.2022 р. по 02.06.2022 р. та з 02.06.2022 р. по 16.06.2022 р.

Згідно картки особового рахунку позивача (а.с.74) ОСОБА_1 з 30.04.2022 року по 05.05.2022 року рахувався у СЗЧ .

Представник позивача 14.12.2023 року звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із заявою, в якій просив:

Нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду розмірі, збільшеному до 100 000 гривень, в розрахунку на місяць згідно з постановою КМУ № 168 від 28.02.2022 р. у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за періоди:

з 05.04.2022 р. по 08.04.2022 р.,

з 08.04.2022 р. по 18.04.2022 р.,

3 23.05.2022 р. по 02.06.2022 р.,

з 02.06.2022 р. по 16.06.2022 p.

Нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2022 та 2023 роки.

Надати Довідку від 07.08.2022 р. № 76/855 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), отриманої ОСОБА_1 04.04.2022 р.

Надати інформацію та документи (їх засвідчені копії) щодо нарахованих та виплачених ОСОБА_1 сум додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ № 168 від 28.02.2022 р. за період військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 , із зазначенням:

календарних місяців, за які нараховано додаткову винагороду;

календарних місяців/конкретних дат фактичного надсилання на картковий рахунок нарахованих за відповідний календарний місяць сум винагороди (а.с.44-45).

На цю заяву отримав відповідь відповідача від 26.02.2024 року №76/1369, у якій він повідомив, що з 30.04.2022 по 05.05.2022 сержант ОСОБА_1 , знаходився таким що самовільно залишив військову частину, відповідно утримувалась премія і не виплачувалась додаткова винагорода за квітень та травень 2022. В червні отримав додаткову винагороду в сумі 32333,33 грн. Матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань отримав в грудні 2022 року в сумі 5803,52 грн. Грошову допомогу на оздоровлення за 2022 рік отримав в квітні 2022 в сумі 15096 грн. Грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік отримав в вересні при переведені до ІНФОРМАЦІЯ_3 в сумі 24573.75грн. (а.с.46).

Позивач стверджує, що стосовно вказаного у позові періоду відповідачем не нараховано та не виплачено спірну додаткову винагороду у розмірі до 100000грн.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (надалі - Закон № 2011-ХІІ), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 2 ст.1-2 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджений наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 (далі - Порядок № 260), відповідно до п. 2 якого грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 (далі - Постанова №168), встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Абзацом 4 п.1 Постанови №168 (в редакції до 19.07.2022 року) встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Відповідно до абзацу 4 п.1 Постанови №168 (в редакції після 19.07.2022 року) відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.

Згідно із витягу з протоколу засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (Протокол №1870 від 27.04.2023 року) травма сержанта ОСОБА_1 , отримана 04.04.2022 року, пов`язана із захистом Батьківщини (а.с.42).

З аналізу пунктів 1, 1-2 Постанови № 168 вбачається встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я або у відпустці для лікування, а саме:

1) пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини;

2) факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Письмовими доказами, які підтверджують факт поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини є: витяг з протоколу засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (Протокол №1870 від 27.04.2023 року).

Письмовими доказами, які підтверджують факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення є: виписка із медичної карти стаціонарного хворого; виписний епікриз із медичної карти стаціонарного хворого № 683; виписний епікриз із медичної карти стаціонарного хворого № 888; виписний епікризй із медичної карти стаціонарного хворого № 976.

Таким чином, суд робить висновок, що за встановлених обставин та наявного правового регулювання позивач має право на отримання збільшеного розміру щомісячної додаткової винагороди. При цьому, суд наголошує, що розмір такої винагороди не є фіксованим та визначений у відсотковому показнику до 100 000 грн. Тобто, у даному випадку розмір винагороди фактично залежить від часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці через отримане поранення при захисті Батьківщини.

Водночас, суд при вирішенні цієї справи зважає на те, що відповідачем не оспорюється та не спростовано факт отримання позивачем 04.04.2022 року поранення при захисті Батьківщини та проходження у зв`язку із цим лікування у періоди, що зазначені у позовних вимогах.

Жодних пояснень щодо причин, які обумовили висновок про самовільне залишення частини позивачем після отримання ним поранення відповідач не висловив. Відповідачем на вимогу суду не була надана довідка від 07.08.2022 року №76/855 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), отриманої ОСОБА_1 04.04.2022 року, що свідчить про визнання ним обставини отримання позивачем поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.

Суд враховує, що відповідно до статті 2 КАС України метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ця мета перекликається зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до неї кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (пункт 64 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15.10.2009 (заява № 40450/04).

Засіб юридичного захисту має бути «ефективним» в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (пункт 95 рішення ЄСПЛ у справі «Аксой проти Туреччини» від 18.12.1996 (заява № 21987/93).

При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (пункт 101 рішення ЄСПЛ у справі «Джорджевич проти Хорватії» від 24.07.2012 (заява № 41526/10); пункти 36-40 рішення ЄСПЛ у справі «Ван Остервійк проти Бельгії» від 06.11.1980 (заява № 7654/76). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Як зазначається у рішенні Конституційного Суду України від 29.08.2012 № 16-рп/2012, Конституція України гарантує здійснення судочинства судами на засадах, визначених у частині третій статті 129 Конституції, які забезпечують неупередженість здійснення правосуддя судом, законність та об`єктивність винесеного рішення тощо. Ці засади, є конституційними гарантіями права кожного на судовий захист, зокрема, шляхом забезпечення перевірки судових рішень в апеляційному та касаційному порядках, крім випадків, встановлених законом (рішення Конституційного Суду України від 02.11.2011 № 13-рп/2011).

Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 підкреслив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Отже, рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Суд звертає увагу, що позбавлений компетенції втручатися у повноваження відповідача та зазначати у резолютивній частині рішення суми недоотриманих коштів за спірний період.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем законність оскаржуваної бездіяльності не доведена, а його доводи суд відхиляє з вищевикладених мотивів.

Зокрема, щодо посилань на самовільне залишення позивачем військової частини позивач вважався таким, що самовільно залишив частину, у період з 29.04.2022 року по 05.05.2022 року, проте саме за цей період позивач не вимагає виплати йому спірної додаткової винагороди.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», інші витрати для розподілу відсутні.

Керуючись ст. ст. 143, 241-246, 250, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 у вигляді ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 05.04.2022 р. по 08.04.2022 р., з 08.04.2022 р. по 18.04.2022 р., з 23.05.2022 р. по 02.06.2022 р., з 02.06.2022р. по 16.06.2022 р., з урахуванням раніше виплачених йому сум цієї винагороди.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 05.04.2022 р. по 08.04.2022 р., 08.04.2022 р. по 18.04.2022 р., з 23.05.2022 р. по 02.06.2022 р., 02.06.2022 р. по 16.06.2022 р., з урахуванням раніше виплачених йому сум цієї винагороди.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 293, 295 КАС України, до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ; місцезнаходження: АДРЕСА_3 ).

Суддя М.М. Аракелян