Справа № 240/32155/23
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/32155/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Черняхович Ірина Едуардівна

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

08 грудня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Матохнюка Д.Б. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 12 травня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 19.09.2023 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди роботи з 01.10.2007 по 20.12.2009 та з 30.10.2019 по 24.02.2022 та згідно з положеннями ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" врахувати право на зниження пенсійного віку на 3 роки.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 має статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням категорії 3 серії НОМЕР_1 від 21.05.1993. З метою реалізації свого права на пенсійне забезпечення, позивач по досягненню 53-річного віку, звернувся до територіального органу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою від 27.03.2023 про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах.

В квітні 2023 року від Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області надійшов лист про відмову у призначенні пенсії рішенням від 06.04.2023 року за № 0600-0212-8/38424 у зв`язку з неподанням ним довідок про підтвердження наявного трудовою стажу. Після отримання ним довідки від 08.06.2023 року за № 75000-ВС/134/23 з ДП Київська офсетна фабрика про підтвердження наявного трудового стажу, 12.06.2023 року позивач повторно звернувся до ГУПФУ в Житомирській області з заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах. Повідомленням від 28.06.2023 №0660-0212-8/67778, в якому було зазначено, що так як до пільгового стажу за списком №2 не зараховані періоди роботи згідно довідки №75000-ВС/134/23, виданої 08.06.2023 ДП "Київська офсетна фабрика", то йому було відмовлено у призначенні пенсії.

Затвердивши печаткою довідку від 08.06.2023 року за №75000-ВС/134/23 видану ДП Київська офсетна фабрика позивач втретє звернувся до ГУПФУ в Житомирській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах і в жовтні 2023 отримав Повідомлення про відмову у призначенні пенсії за № 0600-0212-8/10е6б2 від 27.09.2023 року в якому відмовлено в призначенні пенсії оскільки надана довідка не відповідає вимогам оформлення додатку №5, а тому до його трудового стажу не зараховано періоди роботи з 01.10.2007 по 20.12.2009 року та з 30.10.2019 по 24.02.2022 роки. Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зокрема, частиною 1 статті 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Пункт 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV (у редакції Закону від 03.10.2017 №2148-VІІІ) передбачає, що право на пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2 мають працівники після досягнення ними 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Так, основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-ХІІ).

Статтею 49 Закону №796-ХІІвизначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені в статті 55 Закону № 796-XII.

Відповідно статті 55 Закону №796 особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, а саме особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років (потерпілі 3 категорії) - мають право на зниження пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи але не більше 6 років. При цьому початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у визначених зонах з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи у цей період.

Відповідно до положень ст.44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Приписами п.п.5 п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема документи, які засвідчують особливий статус особи; посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 №122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи).

Як попередньо встановлено судом, ОСОБА_1 27.03.2023 звертався до Управління з заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка за принципом екстериторіальності розглянута ГУПФУ у Волниській області.

Як свідчать долучені до матеріалів справи докази, зокрема згідно з рішенням ГУПФУ у Волниській області №75 від 03.04.2023, підтверджено наявний у позивача страховий стаж 32 роки 07 місяців 05 днів за індивідуальними відомостями про застраховану особу в системі персоніфікованого обліку. Натомість у призначенні пенсії відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відмовлено. Відмова вмотивована відсутністю підтверджуючих документів. Зокрема, довідки про підтвердження наявного пільгового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. З метою підтвердження наявного пільгового стажу, позивач після отримання довідки від 08.06.2023 за №75000-ВС/134/23, 12.06.2023 звернувся до пенсійного органу з відповідною заявою.

За принципом екстериторіальності рішення від 19.06.2023 №/ПС 75 за результатами розгляду матеріалів позивача прийнято ГУПФУ в Харківській області. Вказаним рішенням відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зі зниженням пенсійного віку згідно статті 55 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки станом на 01.01.1993 заявник прожив (працював) у зоні гарантованого добровільного відселення менше 3 років і та відповідно до статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу та як такому, що не досяг пенсійного віку. Вказана підстава обгрунтована відмовою у зарахуванні до пільгового стажу позивача за списком №2 періоду роботи згідно довідки від 08.06.2023 за №75000-ВС/134/23.

За результатами розгляду заяви позивача, що подана втретє 11.09.2023, ГУПФУ в Харківській області відмовлено у призначенні пенсії позивачу, у зв"язку з відсутністю у позивача необхідного пільгового стажу та у зв"язку з недосягненням пенсійного віку.

Так, згідно рішення ГУПФУ в Харківській області від 19.09.2023 до пільгового стажу не зараховано періоди згідно довідки від 08.06.2023 за №75000-ВС/134/23; з 01.10.2007 по 20.12.2009, оскільки атестацію робочих місць проведено згідно з наказом №108 від 21.12.2009 та не зазначено, що атестація проведено вперше; з 30.10.2019 по 24.02.2022, оскільки в наказі про атестацію робочих місць №10 від 28.02.2019 зазначена професія «газозварювальник», що не відповідає пільговій довідці від 08.06.2023 за №75000-ВС/134/23 «газозварник».

В обгрунтування підстав вказано, що питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі списками № 1 та № 2 деталізоване у Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383).

Згідно Порядку № 383 під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинними на період роботи особи, затвердженні постановами Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 (за період роботи до 1 січня 1992 року); Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10; Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, від 16.01.2003 №36 і від 24.06.2016 № 461.

При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків.

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Згідно пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Надаючи оцінку правомірності відмови відповідача у зарахуванні такого стажу до пільгового за Списком №2, суд зазначає наступне.

На момент роботи позивача на вищезазначеній посаді Список № 2 виробництв, цехів, професій та посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах, був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162.

В розділі "Загальні професії" вищезазначеного Списку №2 передбачено, що до посад із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відноситься посада "Електрогазозварники, зайняті на різанні і ручному зварюванні, на напівавтоматичних машинах, а також на автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки (код 756). Таким чином, зміст інформації з трудової книжки ОСОБА_1 свідчить, що в тому числі в період з 01.10.2007 по 20.12.2009 він працював електроварником, тобто на посаді, яка передбачена Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Спірним у даній справі є факт проведення підприємством атестації робочого місця електрогазозварника в період з 01.10.2007 по 20.12.2009 з огляду на те, що така атестація робочих місць проводилась на підставі наказу від 21.12.2009 №108.

Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442.

Відповідно до пунктів 1-3 вказаного Порядку №442 атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах. Атестація проводиться згідно з цим Порядком та методичними рекомендаціями щодо проведення атестації робочих місць за умовами праці, що затверджуються Мінсоцполітики і МОЗ.

Згідно з пунктом 4 Порядку №442 відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. Зі змісту вищезазначений норм вбачається, що атестація робочих місць за умовами праці повинна проводитись на кожному підприємстві, де потенційні джерела шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть вплинути на працівників.

З матеріалів справи, трудової книжки НОМЕР_2 та довідки від 19.06.2023 №75000-ВС/138/23 вбачається, що в спірний період з 01.10.2007 до 21.12.2019 позивач працював на підприємстві Міністерства фінансів України «Київська офсетна фабрика» газозварювальником (газозварником). Також відповідачем не зараховано період з 30.10.2019 по 24.02.2022 у зв"язку з розбіжністю назви професії у наказі на атестацію та довідці підприєства «газозварювальник» та «газозварник».

Суд першої інстанції вірно визнав наявну розбіжність у назві професії формальною, та такою, що не може бути підставою відмови у зарахуванні особі пільгового стажу.

З огляду на зазначене, суд дійшов вірного висновку, що періоди роботи ОСОБА_1 на посаді газозварника на підприємстві Міністерства фінансів України «Київська офсетна фабрика» з 01.10.2007 по 20.12.2009 та з 30.10.2019 по 24.02.2022 на підставі підпункту 4.2 пункту 4 Порядку №383 підлягає зарахуванню до його пільгового стажу роботи по Списку №2, як такі, що підтверджені належними доказами.

Крім того, відповідно висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а, атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення пункту б статті 13 Закону №1788-XII - за результатами атестації робочих місць як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за не проведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у цій справі).

Особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №2, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-XII. Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах.

З огляду на зазначене, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 по справі №520/15025/16-а дійшла висновку, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Враховуючи викладене, весь період роботи ОСОБА_1 на посаді газозварника на підприємстві Міністерства фінансів України «Київська офсетна фабрика» підлягає зарахуванню до його пільгового стажу роботи за Список №2.

Водночас, в ході розгляду справи судом не встановлено протиправних дій, вчинених Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області, оскільки їх листами позивач повідомлявся про прийняті щодо нього рішення іншими пенсійними управліннями. Відтак, вказана вимога задоволенню не підлягає. Натомість, з огляду на встановлені обставини справи та наявність права суду захистити права особи у інший спосіб, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, та визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком на пільгових умовах.

Також, застосовуючи механізм належного захисту прав позивача та їх відновлення, суд першої інстанції обгрунтовано зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком №2, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди його роботи з 01.10.2007 по 20.12.2009 та з 30.10.2019 по 24.02.2022 по посаді газозварника на підприємстві Міністерства фінансів України «Київська офсетна фабрика».

В частині відмови зарахувати періоди проживання в зоні гарантованого добровільного відселення, що дає право на призначит пенсію зі зменшенням пенсійного віку згідно зі ст.55 Закону №796-XII, суд вірно зазначив, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема, призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для отримання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи". Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Аналогічна правова позиція також викладена Верховним Судом у постановах від 22 січня 2019 року у справі № 295/1087/17, від 24 жовтня 2019 року у справі № 152/651/17, 25 листопада 2019 року у справі № 464/4150/17, від 27 квітня 2020 року у справі № 212/5780/16-а та від 30 вересня 2020 року у справі №572/1921/17.

Таким чином, наявність у позивача посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серії НОМЕР_1 , виданого Облдержадміністрацією 21 травня 1993 року, надає право користуватися пільгами, визначеними Законом №796-XII, в тому числі, правом на зниження пенсійного віку при призначенні пенсії за віком. Водночас, відповідачами не надано доказів того, що видане позивачу посвідчення визнано недійсним, а наданий позивачу статус скасований. У даному контексті також слід зазначити, що посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи підтверджує, що позивач постійно проживав чи працював на території радіоактивного забруднення станом на 01.01.1993 не менше строку, необхідного для набуття особою такого статусу, оскільки відповідно до статті 14 Закону №796-XII до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, для встановлення пільг і компенсацій, належать, зокрема, особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3.

З огляду на встановлені обставини справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що період проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить більше трьох років, що є необхідною умовою для підтвердження права на додаткове зменшення пенсійного віку, передбаченого положеннями статтею 55 Закону №796-XII, а також те, що позивач має початкову величину зниження пенсійного віку на 3 роки.

Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. При вирішенні даного публічно-правового спору, суд правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку і, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Щодо інших доводів скаржника, колегія суддів зазначає, що у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії», заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12 травня 2025 року, в межах доводів апеляційної скарги відповідача відповідає.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що Житомирський окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12 травня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Матохнюк Д.Б. Граб Л.С.