Справа № 260/7055/24
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2025-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 рокуЛьвівСправа № 260/7055/24 пров. № А/857/9600/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Матковської З.М.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2025 року у справі № 260/7055/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії (головуючий суддя першої інстанції Ващилін Р.О., час ухвалення - у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, місце ухвалення м. Ужгород, дата складання повного тексту рішення 12 лютого 2025 року),-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області, в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області щодо невиплати грошової компенсації за невикористані позивачем відпустки - за 2015 рік у кількості 3 календарних днів, 2016 рік у кількості 20 календарних днів, 2017 рік у кількості 12 календарних днів, 2018 рік у кількості 14 календарних днів, 2019 рік у кількості 13 календарних днів, 2020 рік у кількості 45 календарних днів, а всього у загальному 107 днів, яке було виконано Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області за рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 червня 2024 року у справі № 260/403/24, як таким, що виконано не у повному обсязі;

зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Закарпатській області виплатити недоплачену суму грошової компенсації за невикористану відпустку у кількості 107 календарних днів у розмірі 45 997,16 гривень.

Позовні вимоги мотивовано тим, що при звільнення зі служби в поліції йому протиправно не було виплачено грошову компенсацію за невикористані дні відпустки за період роботи з 2015 по 2020 роки. На виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 25.06.2024 у справі №260/403/24 відповідач нарахував йому у 56502,26 грн в якості компенсації за невикористані дні відпустки за спірний період, виходячи з одноденного розміру грошового забезпечення 528,06 грн. Однак з таким порядком розрахунку суми компенсації позивач не погоджується, оскільки він суперечить діючим законодавчим нормами. Так, зокрема, згідно з розрахунками позивача середньоденна заробітна плата повинна становити 957,94 грн.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2025 року у справі № 260/7055/24 позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Закарпатській області щодо невиплати ОСОБА_1 у повному обсязі грошової компенсації за 107 днів невикористаної відпустки.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Закарпатській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену суму грошової компенсації за невикористані відпустки у розмірі 46821,22 грн.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зазначив, що розрахунок грошового забезпечення за всі невикористані дні відпустки за 2015-2020 роки проведений правильно, а рішення суду першої інстанції прийняте на підставі неповного з`ясування обставин справи та неправильного застосування норм матеріального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 26 лютого 2021 року № 47 о/с позивача звільнено зі служби в поліції, відповідно до частини першої статті 77 Закону України Про національну поліцію за п. 7 (за власним бажанням)..

Відповідно до вказаного наказу невикористана частина чергової відпустки за фактично відпрацьований час у 2021 році складає 7 календарних днів. При цьому жодних відомостей щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за всі невикористані дні відпустки за попередні роки роботи наказ ГУ НП в Закарпатській області №47 о/с від 26.02.2021 не містить.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо невиплати під час звільнення передбаченої нормами законодавства України грошової компенсації протиправною, з метою захисту порушеного права позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 25.06.2024 року у справі №260/403/24 позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні відпустки: за 2015 рік у кількості 3 календарні дні, за 2016 рік у кількості 20 календарних днів, за 2017 рік у кількості 12 календарних днів, за 2018 рік у кількості 14 календарних днів, за 2019 рік у кількості 13 календарних днів, за 2020 рік у кількості 45 календарних днів. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Закарпатській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні відпустки: за 2015 рік у кількості 3 календарні дні, за 2016 рік у кількості 20 календарних днів, за 2017 рік у кількості 12 календарних днів, за 2018 рік у кількості 14 календарних днів, за 2019 рік у кількості 13 календарних днів, за 2020 рік у кількості 45 календарних днів.

На виконання зазначеного судового рішення 16 жовтня 2024 року ГУ НП в Закарпатській області перерахувало на рахунок ОСОБА_1 56502,26 грн грошової компенсації за всі невикористані дні відпустки за 2015-2020 роки.

Не погоджуючись з проведеним ГУ НП в Закарпатській області розрахунком грошового забезпечення за всі невикористані дні відпустки за 2015-2020 роки, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що позивачу недоплачена сума грошової компенсації за невикористану відпустку у кількості 107 календарних днів.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору, оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Завданням адміністративного судочинства України відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регламентуються нормами Закону України Про Національну поліцію від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580).

Відповідно до ст. 92 Закону №580 поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 93 Закону №580 тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів. Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Відповідно до ч.ч. 8,11 ст. 93 Закону №580 поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону. Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Приписами ст. 83 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) та ст. 24 Закону України Про відпустки від 15.11.1996 №504/96-ВР передбачено, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Вказане кореспондується також з положеннями спеціального законодавства, що регулюють порядок проходження служби в поліції.

Так, відповідно до ч. 10 ст. 93 Закону №580 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Колегія суддів наголошує, що право позивача на отримання компенсації за 107 календарних днів невикористаної відпустки підтверджено рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 25.06.2024 року у справі №260/403/24, яке набрало законної сили, та відповідно до частини 4 статті 78 КАС України доказуванню не підлягає.

Вирішенню у даній справі підлягає питання порядку обрахунку розміру такої компенсації.

Відповідно до абзацу 8 п. 8 Розділу III Порядку виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських №260 (далі - Порядок №260, у редакції, чинній на момент звільнення) виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

У постанові від 06.02.2020 в справі №818/1276/17 Верховний Суд зазначив, що питання виплати грошової компенсації за невикористану частину відпустки поліцейським, які звільняються, урегульовані нормами п. 8 розділу ІІІ Порядку, які є спеціальними за своєю правовою природою та підлягають застосуванню до спірних правовідносин. На підставі п. 8 розділу ІІІ Порядку виплата грошової компенсації передбачена виключно за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції.

При цьому законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року, та не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Рішенням Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.

З огляду на не врегулювання положеннями Закону №580 та Порядку №260 питання компенсації невідбутої частини відпустки поліцейському за минулі роки, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що при вирішенні вказаного питання підлягають застосуванню положення КЗпП України, Закону України Про відпустки та Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок №100).

Щодо доводів скаржника про внесення до Порядку №260 наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08 листопада 2023 року №903 зміни, то в даному випадку при розрахунку компенсації слід застосовувати законодавчі норми, чинні на момент звільнення ОСОБА_1 26.02.2021 року.

Таким чином, при розрахунку суми компенсації позивачу за невикористані дні відпустки підлягають застосування правила, визначені Положенням №100.

Відповідно до вимог пункту 2 Розділу 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 (у редакції чинній на момент звільнення позивача), обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або компенсації за невикористані відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Із розрахунку виключаються святкові та неробочі дні, встановлені законодавством. Отриманий результат множиться на число календарних днів відпустки.

Проводячи обчислення середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористані відпустки, суд першої інстанції застосував відомості наявних в матеріалах справи довідок про доходи ОСОБА_1 за період з лютого 2020 року по січень 2021 року.

Розрахунок норм тривалості робочого часу на 2020 рік Мінсоцполітики надало у листі від 29.07.2019 № 1133/0/206-19, де з 01 лютого 2020 року по 31 грудня 2020 року 230 робочий день; згідно листа Міністерства економіки України від 12.08.2020 № 3501-06/219 з 01 січня 2021 року по 31 січня 2021 року 19 робочих днів.

Таким чином, загальна кількість робочих днів з 01 лютого 2020 року по 31 січня 2021 року становить 249 робочих днів. Відтак, середньоденна заробітна плата позивача за 12 календарних місяців становить 965,64 грн (240445,22 грн /249 робочих днів).

Отже, грошова компенсація, що повинна була бути виплачена Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області позивачу становить 107 к.д. х 965,64 грн = 103323,48 грн.

Сторонами визнається та обставина, що 16 жовтня 2024 року Головним управлінням Національної поліції України в Закарпатській області нараховано на картковий рахунок ОСОБА_1 56502,26 грн.

Таким чином, недоплачена сума грошової компенсації за невикористану відпустку у кількості 107 календарних днів складає 46821,22 грн (103323,48 грн - 56502,26 грн).

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції

Аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що стягненню на користь позивача підлягає недоплачена сума грошової компенсації у розмірі 46821,22 грн.

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2025 року у справі № 260/7055/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін