Справа № 320/18565/24
Суддя: Черпак Юрій Кононович
Дата ухвалення: 2025-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Черпака Ю.К.,

суддів Кобаля М.І., Штульман І.В.,

за участі секретаря судового засідання Григор`єв С.О.,

представника позивача адвоката Омельченко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Омельченко Тетяни Леонідівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 10 травня 2024 року про відмову у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Васильківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) про визнання протиправним та скасування актового запису, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач/апелянт/ ОСОБА_1 ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Васильківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) (далі - відповідач) про:

- визнання протиправною відмови Васильківського відділу реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) щодо внесення змін до актового запису про народження № 169 від 18 травня 1968 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міського управління юстиції Київської області, а саме: змінити ім`я дитини з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 »;

- зобов`язання Васильківського відділу реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) внести до актового запису про народження № 169 від 18 травня 1967 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міського управління юстиції Київської області наступні зміни: змінити ім`я дитини з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 ».

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що при первинній реєстрації його народження у 1967 році відділом РАЦС Васильківського міського управління юстиції було видано свідоцтво про народження №169 від 18 травня 1967 року, в якому ім`я дитини помилково зазначено як « ОСОБА_3 » замість « ОСОБА_4 ». У подальшому, при повторній видачі свідоцтва про народження ІНФОРМАЦІЯ_2 (серія НОМЕР_1 ), допущену помилку не виправлено і у графі «ім`я» знову зазначено « ОСОБА_3 ». Разом з тим, усі інші документи, що посвідчують особу позивача, містять правильне ім`я - « ОСОБА_4 ». Так, паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Васильківським МВ ГУ МВС України в Київській області 19 грудня 1997 року, оформлено на ім`я ОСОБА_1 . Заяву для отримання паспорта позивач подавав 02 грудня 1997 року (форма №1), у ній ім`я також зазначено як « ОСОБА_4 », що підтверджується копією цієї заяви. Ідентифікаційний код платника податків № НОМЕР_3 видано на те ж ім`я. Усі освітні документи позивача (атестат про середню освіту, виданий у 1984 році на ім`я ОСОБА_1 , і диплом про закінчення Київського вищого авіаційно-технічного училища цивільної авіації від 1987 року) також підтверджують правильність імені. Позивач ніколи не змінював ім`я в установленому законом порядку, не подавав заяв про зміну, і від народження вживає лише ім`я « ОСОБА_4 ». У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Васильківського відділу реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про внесення змін до актового запису про народження № 169 від 18 травня 1967 року, однак висновком від 21 жовтня 2023 року йому було відмовлено, мотивуючи відсутністю підстав для виправлення. Відмова є протиправною, оскільки всі офіційні документи, видані державними органами з 1980-х років і дотепер, підтверджують його ім`я як « ОСОБА_4 », тоді як помилкове зазначення « ОСОБА_3 » у первинному актовому записі стало наслідком технічної описки при заповненні документа вручну. Через невідповідність записів у документах позивач фактично позбавлений можливості отримувати нові офіційні документи, що вимагають підтвердження даних про народження.

Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 10 травня 2024 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі на підставі пункту 1 частини першої статті 170 КАС України, оскільки позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Мотивами її прийняття стало те, що у заявленому спорі відсутні ознаки публічно-правового характеру, оскільки позивач фактично просить встановити юридично значущий факт (правильність власного імені) та внести відповідні зміни до актового запису про народження, що належить до сфери приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Адміністративна юрисдикція поширюється виключно на спори щодо рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій. Натомість заявлені вимоги не спрямовані на оскарження конкретної відмови відповідача, а фактично передбачають встановлення факту, що має юридичне значення, та корекцію запису цивільного стану. Такі питання, згідно із статтями 19, 293, 315 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються судами загальної юрисдикції в порядку окремого провадження. Крім того, суд послався на усталену практику Великої Палати Верховного Суду, яка чітко розмежовує юрисдикцію адміністративних та цивільних судів і неодноразово наголошувала, що справи про встановлення юридичних фактів не підлягають розгляду адміністративними судами. Саме тому суд зазначив, що розгляд вимог ОСОБА_1 має здійснюватися не в адміністративному, а в цивільному судочинстві.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати ухвалу, справу надіслати до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального, процесуального права, неповне з`ясування судом обставин. Зазначає, що суд першої інстанції помилково кваліфікував спір як приватноправовий, тоді як заявлені вимоги спрямовані саме на оскарження відмови суб`єкта владних повноважень у внесенні змін до актового запису цивільного стану, що є формою реалізації владних управлінських функцій та підлягає оскарженню в порядку адміністративного судочинства. У поданій позовній заяві позивач просив визнати протиправною відмову Васильківського відділу реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) щодо внесення змін до актового запису, а не встановити факт свого імені як юридичний факт у розумінні цивільного процесу. Суд штучно змістив акцент на «встановлення факту», хоча предмет позову прямо стосується оцінки правомірності рішення органу реєстрації актів цивільного стану, що є публічно-правовим спором. Суд першої інстанції не взяв до уваги наявні у матеріалах справи докази, зокрема ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2024 року, якою вже відмовлено у відкритті провадження якраз у зв`язку з тим, що встановлення факту належності документів у подібних правовідносинах не підлягає розгляду в окремому провадженні, а компетентним є саме адміністративний суд. Апелянт підкреслює, що ця ухвала прямо спростовує висновки судді Київського окружного адміністративного суду. Крім того, позивач посилається на Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, згідно з якими підставою для внесення коректив є саме постанова адміністративного суду. Відтак, вважає, що без адміністративного рішення зміна запису в органах реєстрації актів цивільного стану є неможливою, що підтверджує правильність обраної юрисдикції. Посилаючись на практику Великої Палати Верховного Суду, апелянт стверджує, що суд неправильно застосував критерії розмежування юрисдикції, не врахував суті спору та факту, що його вимоги безпосередньо стосуються оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, а не встановлення юридичного факту як такого.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідач, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились.

Згідно з частиною другою статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що особиста участь цієї сторони в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за їх відсутності.

Згідно з частинами першою та другою статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Надаючи правову оцінку наявності підстав для відмови у відкритті провадження у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Васильків Київської області. Після народження відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міського управління юстиції було складено актовий запис про народження №169 від 18 травня 1967 року, у якому ім`я дитини зазначено як « ОСОБА_3 ».

Позивач зазначив, що оригінал свідоцтва про народження, виданого у 1967 році, з часом був втрачений.

03 листопада 1995 року він отримав повторне свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане Васильківським міським відділом РАЦС, у якому зазначено ім`я « ОСОБА_3 ».

17 жовтня 2023 року позивач подав до Васильківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заяву про внесення змін до актового запису № 169 від 18 травня 1967 року, просивши замінити ім`я « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 ».

За результатами розгляду звернення Васильківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану 21 жовтня 2023 року склав висновок без присвоєння реєстраційного номера про відмову у внесенні змін до актового запису № 169 від 18 травня 1967 року. У висновку зазначено, що аналіз документів, представлених заявником, свідчить, що актовий запис про народження є базовим документом, що засвідчує факт народження особи, в якому вказано власне ім?я (імя фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові), дати місця народження особи.

В актовому запису про народження заявника № 169 від 18 травня 1967 року, складеному відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міського управління юстиції Київської області чітко, без наявних будь-яких виправлень вказано ім?я дитини « ОСОБА_3 ».

Заявником також надано повторно, видане 03 листопада 1995 року, свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , відносно ОСОБА_2 .

Даний факт свідчить, що заявник знав про те, що у актовому запису про його народження ім?я дитини зазначено як « ОСОБА_3 ».

Відповідно до словника-довідника «Власні імена людей» Л.Г. Скрипнк, Н.П. Дзятківська, видавництва Наукова думка, Київ, 1996 року імена « ОСОБА_3 » та « ОСОБА_4 » є самостійними документальними іменами.

З огляду на вищевикладене зміни ім?я дитини з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 » у відділу не має підстав.

Згідно з частиною другою статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає Кодекс адміністративного судочинства України, частиною першою статті 5 якого передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За визначеннями, наведеними у статті 4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, зокрема, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій, а суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За правилами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Аналіз наведених норм адміністративного процесуального законодавства показує, що спором адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Компетенцією адміністративних судів є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхньої посадової або службової особи, прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Під час визначення предметної юрисдикції справ слід виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Отже, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , звертаючись із заявою до Васильківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), бажав внести зміни до актового запису про своє народження щодо власного імені « ОСОБА_3 », яке було записано помилково, та виправити на первинне правильне « ОСОБА_4 », а тому оскаржує протиправну, на його думку, відмову органу реєстрації актів цивільного стану, оформлену висновком від 21 жовтня 2023 року про внесення змін до актового запису про народження від 18 травня 1967 року № 169.

Отже, спірні правовідносини пов`язані з відмовою відповідача внести зміни (зазначити ім`я « ОСОБА_4 » замість « ОСОБА_3 ») до актового запису про народження ОСОБА_1 , який відмінний від існуючого запису цивільного стану.

Відповідно до частин 1, 2 статті 49 Цивільного кодексу України актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків.

Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо.

Аналогічні за змістом приписи закріплені у статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VI (далі - Закон № 2398-VI).

Відповідно до частин першої, четвертої та п`ятої статті 9 Закону № 2398-VI державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Для державної реєстрації актів цивільного стану подається паспорт громадянина України або паспортний документ іноземця заявника та документи, які підтверджують факти, що підлягають державній реєстрації.

Правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та припинення їхньої дії затверджуються Міністерством юстиції України.

Згідно з частиною першою статті 22 Закону № 2398-VI внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мотивуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження рішення про відмову в адміністративному та/або в судовому порядку.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.6, 2.7 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, заява про внесення змін до актового запису цивільного стану за формою, наведеною в додатку 1, подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених статтею 53 Сімейного кодексу України, також до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про шлюб (крім випадків, коли актовий запис про шлюб складено дипломатичним представництвом або консульською установою України).

Разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

На підтвердження достовірності представлених заявником документів про державну реєстрацію актів цивільного стану відділом державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичним представництвом чи консульською установою України додаються до матеріалів справи повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, копії відповідних актових записів цивільного стану, на підставі яких вирішується питання щодо необхідності внесення змін або відмови в цьому.

Відповідно до пунктів 2.12, 2.13 Правил № 96/5 на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку.

Підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема:

- рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану (підпункт 2.13.1);

- постанова адміністративного суду (підпункт 2.13.2).

Отже, підставою внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану, як один із способів захисту порушеного права, передбачених частинами першою і другою статті 16 ЦК України, перелік яких не є вичерпним.

Адміністративний суд не уповноважений встановлювати достовірність обставин, засвідчених документами, як були предметом розгляду органом державної реєстрації актів цивільного стану, чи іншим способом встановлювати юридичні факти, що засвідчують зміну актів цивільного стану особи.

Такі справи належать до юрисдикції цивільних судів.

У поданій позовній заяві ОСОБА_1 , хоча формально і просить визнати протиправною відмову відповідача у внесенні змін до актового запису, однак за своєю суттю заявлені вимоги спрямовані на виправлення самого актового запису про народження шляхом зміни зазначеного в ньому імені з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 ». При цьому позивач не конкретизує, які саме дії чи рішення відповідача є незаконними, у чому полягає їхня протиправність, та які норми права були порушені при розгляді його звернення. Фактично позов ґрунтується не на доведенні порушення відповідачем процедури чи меж своїх повноважень, а на обґрунтуванні неправильності відомостей в актовому записі.

З наведеного можна дійти висновку, що об`єктом перевірки у цій справі є не дотримання відповідачем процедури розгляду звернення позивача про внесення змін до актового запису про народження № 169 від 18 травня 1967 року й оцінка правомірності дій з відмови у задоволенні цього звернення, що є завданням адміністративного судочинства згідно з частиною другою статті 2 КАС України, а встановлення обставин, що підтверджують або спростовують факт належності позивачу імені «ОСОБА_4» замість зазначеного в актовому записі « ОСОБА_3 », і залежно від установлених обставин вирішення питання про неправильність актового запису та зобов`язання відповідача змінити ім`я.

В позовній заяві відсутні доводи щодо неправомірності відмови відповідача, а лише вимога позивача зобов`язати відповідача внести зміни до актового запису.

Отже, з урахуванням наведених норм та змісту заявлених позовних вимог колегія суддів дійшла висновку, що у поданому позові відсутні ознаки публічно-правового спору в розумінні статей 4, 19 КАС України.

За правовими висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 425/2737/17 та від 23 січня 2019 року у справі № 807/45/17, завдання адміністративного суду у справах щодо оскарження відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану полягає саме у перевірці дотримання суб`єктом владних повноважень порядку розгляду заяви та законності прийнятого ним рішення, а не у самостійному встановленні юридичних фактів, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану, чи визначенні належних відомостей в актовому записі.

Натомість у цьому випадку позивач фактично зводить свої вимоги до виправлення імені в актовому записі про народження та приведення його у відповідність до інших документів, зовсім не обґрунтовуючи протиправності процедури прийняття оскаржуваного висновку.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині того, що заявлені вимоги за своєю суттю стосуються встановлення факту належності позивачу власного імені « ОСОБА_4 », а не « ОСОБА_3 », та коригування актового запису цивільного стану, що належить до сфери приватноправових відносин і має вирішуватися за правилами цивільного судочинства, а отже підстав для відкриття провадження в адміністративній справі не було.

Посилання апелянта на наявність ухвали Васильківського міськрайонного суду від 29 січня 2024 року про відмову у відкритті провадження в цивільній справі про встановлення факту належності заявнику свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 та внесення до актового запису про народження зміни не свідчить про необхідність відкриття провадження в адміністративній справі, оскільки законність цієї ухвали не перевірена судами вищих інстанцій.

Оскільки суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, то колегія суддів згідно із статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги залишає її без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 308, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Омельченко Тетяни Леонідівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 10 травня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.

Судді: Кобаль М.І.

Штульман І.В.