Справа № 520/7923/25
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2025-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 р. Справа № 520/7923/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2025 (суддя: Волошин Д.А., м. Харків) по справі № 520/7923/25

за позовом Приватного підприємства "Торговий дім "Золота миля"

до Харківської митниці

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Торговий дім «Золота миля» (далі - ПП «Торговий дім «Золота миля», Товариство, декларант, позивач) звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківської митниці (далі - відповідач, митний орган), у якому просило суд:

- визнати противоправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2025/000153/2 від 28.03.2025 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA807200/2025/000176.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про протиправність оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2025/000153/2 від 28.03.2025 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA807200/2025/000176, оскільки при здійсненні митного оформлення товару за митною декларацією № 23UA76U1 від 27.03.2025 відповідачу було надано повний пакет документів на підтвердження заявленої митної вартості за основним методом (26070,00 дол.), які не містили жодних розбіжностей, що могли вплинути на числові значення складових митної вартості.

Разом з цим, Харківська митниця, не зважаючи на подані позивачем документи на підтвердження заявленої митної вартості на товар арахіс у ядрах, лущений, неподрібнений, несмажений, неприготований іншим способом, сорт Bold фракція 50/60 22000,00 кг, за основним методом (ціною договору), визначила ціну на імпортований товар за другорядним методом (за ціною договору щодо подібних товарів) на рівні 2,01 доларів США/кг. При цьому, не зазначила в оскаржуваному рішенні будь-якої інформації, яка була взята за обґрунтування ціни ідентичних чи подібних товарів.

Переконував, що у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично, однак відповідач, проігнорувавши приписи митного законодавства щодо послідовного застосування методів визначення митної вартості, безпідставно не визнав митну вартість, заявлену декларантом за основним методом - за ціною договору (контракту), та прийняв спірне рішення про коригування митної вартості товарів.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2025 у справі №520/7923/25 адміністративний позов Приватного підприємства "Торговий дім "Золота миля" (просп. Героїв Харкова, буд. 135А, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61001, ) до Харківської митниці Держмитслужби (вул. Миколаївська, буд. 16Б, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61005, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000153/2 від 28.03.2025 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807200/2025/000176, прийняті Харківською митницею Державної митної служби України.

Стягнуто на користь Приватного підприємства "Торговий дім "Золота миля" за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці Державної митної служби України сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок).

Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2025 по справі № 520/7923/25 та ухвалити нове судове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позову ПП «Торговий дім «Золота миля».

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про правомірність оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, як такого, що прийнято з урахуванням всіх обставин у справі, внаслідок не надання позивачем під час митного оформлення, всупереч вимог частини 2 статті 53 МК України, додаткових документів, які б підтверджували числові значення складових митної вартості товарів чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які мають вплив на правильність визначення митної вартості.

Переконував, що у рішенні суду першої інстанції від 16.12.2024 здебільшого описується текст рішення про коригування митної вартості товарів, однак практично не надається оцінка доводам і доказам Харківської митниці, а вказані судом аргументи заслуговують на критику, оскільки не відповідають дійсним обставинам справи, а також нормам національного та міжнародного законодавства.

Стверджував, що відповідачем у повній мірі доведено правомірність застосування другорядного методу визначення митної вартості - за ціною договору, щодо ідентичних товарів (другий метод), однак зазначене залишилось поза увагою суду.

Зауважив, що контроль правильності визначення митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за спірною ЕМД здійснювався посадовими особами митниці відповідно до вимог статті 54 МК України шляхом перевірки числових значень митної вартості товарів та наявності в документах усіх відомостей, що їх підтверджують, а також статей 336, 337, 363 МК України в частині контролю із застосуванням системи управління ризиками. Враховуючи, що під час здійснення митного контролю та митного оформлення за вищезазначеною ЕМД - спрацювали ризики, згенеровані АСАУР щодо можливого заниження митної вартості товару, а зазначені рекомендації системи АСАУР за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості є обов`язковими до виконання, посадова особа митного органу повинна була більш ретельно опрацювати подані до митного оформлення документи.

Звернув увагу, що судом першої інстанції не надано оцінки розбіжностям в документах по транспортним витратам та по їх оплаті, які за умовами поставки CIF повинні додаватися при визначенні складових митної вартості товару.

Харківська митниця зазначає, що відомості системи АСАУР містять параметри об`єктивно необхідні про таке судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність товарів і Джерелом інформації для рішення про коригування митної вартості N?UA807000/2025/000153/2 від 28.03.2025 є наявна у CAIC та АСМО «Інспектор» цінова інформація про митні оформлення подібних (аналогічних) товарів здійснене у максимально наближений термін, а саме джерелом інформації для спірного рішення по товару є наявна у митного органу цінова інформація щодо ідентичних товарів, оформлених митними органами максимально наближений час, а саме товар: 1) №UA204020/2025/004995 (25UA95U6) від 04.03.2025 з митною вартістю 2,01 дол.США за кг (товар N?1 - код товару згідно з УКТ ЗЕД , назва товару: «Арахіс лущений...», країна походження IN (Індія), умови поставки CIF, вага нетто 19000 кг).

Щодо цінової інформації (прайс-лист), відповідач звернув увагу суду апеляційної інстанції, що наданий позивачем до митного контролю та митного оформлення прайс-лист від 26.12.2024 не містив всіх необхідних даних для визначення числового значення складових митної вартості та не може бути використана Харківською митницею для визначення «дійсної вартості» товару позивача, що і обумовило наявність у посадової особи митниці обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості товару позивача, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Крім того, декларантом не було подано експортної митної декларації країни відправлення. з датою експорту та відмітками митних органів, хоча згідно із п. 8.5 зовнішньоекономічного контракту N?BO-252-043024 від 30.04.2024 позивач зобов`язаний надати до митного контролю та митного оформлення разом з іншими документами і експортну декларацію країни відправлення. Замість декларації країни відправлення позивачем було подано транзитну митну декларацію на бланку T1 N 25PL322080NUBOZSK9 від 11.03.24, тобто зовсім інший документ. Зазначена декларація Т-1- є документом контроля доставки вантажу, який дає можливість налагодити обмін інформацією про всі етапи транзиту країнами в режимі реального часу. Даний примірник Т1 N 25PL322080NUBOZSK9 від 11.03.24 не містить відомостей щодо вартості товару. Таким чином, супровідний документ T1 N? 25PL322080NUBOZSK9 не може бути взятий до уваги, як документ, що підтверджує митну вартість товару, оскільки не засвідчують факт його експорту, через відсутність в такій декларації дати експорту та відміток митних органів країни відправлення.

Просив врахувати, що при аналізі документів, які були надані позивачем до митного контролю і митного оформлення для підтвердження транспортних витрат встановлено, що ПП « ТД «Золота Миля» не надано договір від 02.01.2024 N? 16/2024-ЦЮ, зазначений в гр. 3 в залізничній накладній N?31515440 від 14.03.2025. Також в гр. 3 залізничної накладній N?31515440 від 14.03.2025 зазначена інформація щодо: «Перегрузка на вагон другой ширины колеи на станции "Мостиска ІІ", ПП «Мостиска Драй Порт» (7506)», але це не відображено в рахунку на оплату транспортних витрат N від 14.03.2025.

Таким чином, відомості стосовно такої складової митної вартості як транспортування не підтверджені документально, не визначені кількісно та достовірно, що суперечить положенням п. 2 ч. 2 ст. 52 МКУ, ч. 2, 9, 10 та 21 ст. 58 МК України. Також, декларантом не заповнена гр. 22 ДМВ, щодо витрат на страхування згідно умов поставки СІF, що суперечить вимогам наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 N 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення».

Крім того, до митного оформлення не надано Додаток до Договору про надання послуг N? 23-17 від 28.07.2023, згідно з розділом 3, у зв`язку з чим митному органу не можливо перевірити правильність порядку розрахунків щодо зазначеної партії товарів відповідно до ЕМД N?25UA76U1 від 27.03.2025. Зауважив, що декларантом ані під час митного контролю та митного оформлення, ані під час консультації не надано банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг, що суперечить вимогам Наказу МФУ від 24.05.2012 N? 599 . Також вказав, що з даних інвойсу N?3 від 14.03.2025 не можна визначити, чи була врахована вартість морського перевезення (фрахт) в суму 2088 EUR і в якому розмірі.

Харківська митниця констатує, що декларантом не надавались докази/пояснення, що розрахунку вартості перевезення, зокрема звіти експедитора щодо можливого залучення інших осіб (п. 2.3.2 договору надання послуг від 28.07.2023 N? 23-17), калькуляції вартості послуг субпідрядників до рахунків на оплату послуг, що є складовими вартості послуг експедитора, розрахунки супутніх витрат. Також, декларантом до митного контролю і митного оформлення не були надані акти виконаних робіт, які передбачені п. 3.5 договору надання послуг від 28.07.2023 N? 23-17.

Фактично, у митного органу на момент здійснення митного контролю і митного оформлення були відсутні документи, що дають змогу перевірити суми вартості доставки товарів за межами митної території України, що є складовою загальної митної вартості товарів.

Вищевикладене у сукупності обумовило наявність у посадової особи митниці обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості товару позивача, що є обставиною з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Також зазначив, що оскільки оскаржувана картка відмови вичерпала свою дію фактом її виконання позивачем шляхом здійснення декларування товару за новою митною декларацією, а її скасування не поновлюватиме митну декларацію, за якою було вперше заявлено до митого оформлення товари позивача, адже ці товари вже оформлено у митному відношенні та випущено у вільний обіг за новою митною декларацією, вимога позивача про скасування картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є неналежним та неправильним способом захисту прав позивача.

У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу, позивач просив апеляційну скаргу Харківської митниці залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Зауважив, що запит митного органу про надання додаткових документів до митної декларації N25UA76U1 не містить конкретних обставин, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтування необхідності перевірки спірних відомостей.

Відносно тверджень апелянта щодо надання рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту), зазначив, що митному органу було повідомлено, що ПП «Торговий дім «Золота миля» не має таких рахунків, оскільки складання останніх не передбачено умовами контракту N?BO-252-043024 від 30.04.2024.

Щодо надання виписки з бухгалтерської документації вказав, що ПП «Торговий дім «Золота миля» разом з митною декларацією N?25UA76U1 від 27.03.2025 митному органу були надані: проформа-інвойс N26 від 27.12.2024; інвойс АЕХ223 від 10.01.2025; платіжне доручення про оплату за товар N611 від 03.03.2025; платіжне доручення про оплату за товар N?561 від 30.12.2024, а також повідомлено, що бухгалтерський облік товару не здійснювався у зв`язку з тим, що він ще не був випущений у вільний обіг на територію України.

Щодо надання ліцензійного чи авторського договору покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів, митному органу було повідомлено, що ІП «Торговий дім «Золота миля» такі договори в межах контракту N?BO-252-043024 від 30.04.2024 не укладались.

Просив врахувати, що вимогу про надання каталогів, специфікації, загальних прейскурантів (прайс-листи) виробника товару, позивачем було виконано шляхом надання митному органу прайс-лист б/н від 26.12.2024 та калькуляцію б/н від 10.01.2025. При цьому, зауважив, що зі змісту контракту NBO-252-043024 від 30.04.2024 вбачається відсутність посилання на те, що ціна встановлюється у прайс-листах, водночас в договорі визначено, що ціна на продукцію визначається у специфікаціях, яку декларантом було подано до митного оформлення.

Відтак, прайс-лист не є основним документом відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, який підтверджує митну вартість товарів, натомість прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців.

З посиланням на висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20.09.2023 в справі N?815/6805/17, вказав, що декларація країни відправлення (експортна декларація) не є документом, що підтверджує митну вартість товару або її складові у розумінні ч. 2 ст. 53 МК України, тому не надання такої декларації до митного оформлення не може призводити до сумнівів у заявленій декларантом митної вартості, а також не свідчить про неможливість ідентифікації митної декларації з певної партією товару, не впливає на числові значення складових митної вартості та може лише додатково надаватися митному органу за її наявності.

Щодо документального підтвердження транспортних витрат повідомив, що між ПП «Торговий дім «Золота миля» (Замовник) та Stream Trade Europe LTD, Бургас, Болгарія (Виконавець) був укладений договір N?23-17 від 28.07.2023 про надання послуг - організація міжнародних морських і інтермодальних перевезень зовнішньоторговельних вантажів. На виконання означеного договору Stream Trade Europe LTD виписав рахунок: N? від 14.03.2025 на загальну суму 3 088,00 євро, у т. ч. за послуги вивантаження / навантаження / транспортування - експедирування / зберігання порт Гданськ - Гливице, Польща - Мостиська, Україна на суму 2 088,00 евро та за послуги транспортування -експедирування Мостиська - Харків, Україна на суму 1000,00 евро.

Таким чином, загальні витрати на транспонування вантажу за контрактом N?BO-252-043024 від 30.04.2024 за межами митної території України склали 2 088,00 евро (відповідно 93 590,42 грн.), що також підтверджується актом наданих послуг N?884 від 31.03.2025 (копія додається).

Відтак, твердження відповідача в апеляційній скарзі про те, що позивачем не доведено правильність розподілу транспортних витрат за межами митної території України та відсутність у митного органу документів, що ілюструють деталізацію транспортних витрат є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи і суперечать змісту документів наданих Декларантом до митного оформлення разом з ВМД N?25UA76U1 від 27.03.2025.

Крім того, умовами п. п. п.2.3.2 п. п. 2.3 договору N?23-17 від 28.07.2023 про надання послуг передбачено, що виконавець (Stream Trade Europe LTD) має право залучати до виконання своїх обов`язків третіх осіб від свого імені та укладати з ними відповідні договори. Так, скориставшись цим правом, Stream Trade Europe LTD залучив до виконання своїх зобов`язань по вказаному договору ТОВ «Н?ЮНІТ», який в свою чергу залучив ЗД-перевізника, що підтверджено ЗД накладною N?31515440 від 14.03.2025. Тому ненадання Декларантом до митного органу транспортного договору від 02.01.2024 N?16/2024-ЦЮ пояснюється тим, що ПП «Торговий дім «Золота миля» не є стороною вказаного договору і не може надавати договори третіх осіб, які були залучені Stream Trade Europe LTD до виконання умов договору N?23-17 від 28.07.2023.

Аргументи апелянта щодо вартості морського перевезення (фрахту), страхових витрат тощо є безпідставними та не враховують умови поставки товару. Так, умови поставки CIF Інкотермс-2020 означають, що продавець зобов`язаний організувати та оплатити доставку товару до узгодженого порту призначення, в нашому випадку це порт Гданськ, Польща. Отже, витрати з транспортування по маршруту Mundra India-Gdansk Poland були включені у вартість товару, що підтверджується інформацією, зазначеної у калькуляції б/н від 10.01.2025, наданій до митного оформлення.

Крім того, відповідно до умов CIF Інкотермс-2020 до обов?язків продавця відноситься не лише організація та оплата транспортування товару до зазначеного порту призначення, але і оплата страхування вантажу на період перевезення до порту призначення, здійснення експортного митного оформлення, завантаження товару на борт судна.

Відтак, надана митному органу калькуляція б/н від 10.01.2025 ілюструє означені витрати, понесені постачальником AHMED OVERSEAS (Індія) та включені до митної вартості у відповідності до норм п. п. 1 п. 6, п. 10 ст. 58 гл. 9 МК України.

Щодо ненадання платіжного документу, який підтверджує оплату інвойсу транспортних послуг N? від 14.03.2025, та акту виконаних послуг по договору N?23-17 від 28.07.2023 ПП «Торговий дім «Золота миля» вказало, що станом на 27.03.2025 (дату подання митному органу митної декларації N?25UA76U1 від 27.03.2025), оплата послуг Stream Trade Europe LTD по інвойсу N? від 14.03.2025 ще не була здійснена, тому банківський платіжний документ, як і акт виконаних послуг, не надавалися позивачем разом з митною декларацією. Крім того, надання послуг перевезення відповідно до договору N?23-17 від 28.07.2023 додатково підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг N?884 від 31.03.2025 та платіжним дорученням N?663 від 17.04.2025.

Зауважив, що приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів), відповідач обмежився лише зазначенням номеру і дати ЕМД та ціни товару, не навівши при цьому, у спірному рішенні детальне порівняння, доказів, які б підтверджували аналогічність характеристик імпортованого позивачем товару та товару, митна вартість якого була взята митницею за зразок для обчислення, що свідчить про необґрунтованість та недоведеність зазначеного висновку відповідача.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ПП "Торговий дім "Золота миля" зареєстроване у встановленому законодавством порядку за та здійснює господарську діяльність за основним КВЕД - 10.89 Виробництво інших харчових продуктів, н.в.і.у..

Між ПП "Торговий дім "Золота миля" та Компанією AHMED OVERSEAS (Junagadh, India) було укладено Контракт №ВО-252-043024 від 30.04.2024 (далі - Контракт) (а.с.36-40).

Відповідно до розділу 1 Контракту, Продавець зобов`язується поставити Покупцеві товар відповідно до специфікацій до цього контракту, а Покупець зобов`язується прийняти вказаний в специфікаціях товар і своєчасно здійснити його оплату на умовах цього контракту. Всі специфікації до цього контракту є його невід`ємною частиною.

Відповідно до розділу 4 Контракту, ціна на товар встановлюється Сторонами в специфікаціях до цього контракту. Валюта контракту: долари США

Розділом 5 Контракту передбачено, що умови поставки товару встановлюються згідно з правилами Інкотермс-2020 і зазначаються в специфікаціях.

Відповідно до Специфікації №6 від 26.12.2024 до Контракту, AHMED OVERSEAS (Junagadh, India) постачає ПП "Торговий дім "Золота миля" наступний товар: арахіс сорту болд фракції 50-60 врожай 2024. Загальна вартість - 26070,00 доларів США (а.с.58-60).

У Специфікації №6 від 26.12.2024 до Контракту передбачені наступні умови: 10% передоплата за 10 днів до дати відвантаження з Мундра, Індія, 90% при отриманні товаросупровідних документів, не пізніше ніж 10 днів до дати приходу у порт Гданськ Польща; умови поставки товару: СІF Гданськ Польща згідно правил Інкотермс-2020; товар повинен бути відвантажений до 22 січня 2025 року.

Відповідно до комерційного інвойсу (COMMERCIAL INVOICE): №АЕХ223 від 10.01.2025, AHMED OVERSEAS (Junagadh, India) постачає ПП "Торговий дім "Золота миля" товар на загальну суму 26070,00 доларів США (а.с.29).

За результатами придбання товару відповідно до укладеного контракту, позивачем складено та подано до митного органу митну декларацію від 27.03.2025 №25UA76U1, в якій самостійно визначено митну вартість товарів за основним методом, а саме, за ціною контракту - 26070,00 доларів США (а.с.13-14).

Передоплата за товар була здійснена 30.12.2024 на суму 2607,00 доларів США, що є 10% від загальної суми у відповідності до розділу 3 Специфікації №6 від 26.12.2024, що підтверджується платіжною інструкцією на кредитовий переказ в іноземній валюті №561 від 30.12.2024 (а.с.45).

Оплата за товар у повному обсязі була здійснена 03.03.2025 на суму 23463,00 доларів США, що є 90% від загальної суми у відповідності до розділу 3 Специфікації №6 від 26.12.2024, що підтверджується платіжною інструкцією на кредитовий переказ в іноземній валюті №611 від 03.03.2025 (а.с.46).

Постачальником був поставлений товар в межах укладеного Контракту №ВО-252-043024 та Специфікації №6 від 30.12.2024.

Для розмитнення товару позивачем була подана митна декларація №25UA76U1 від 27.03.2025 (а.с.13-14).

На підтвердження заявленої у митній декларації № 25UA76U1 від 27.03.2025 митної вартості товару, яка становить 26070,00 доларів США та відповідно 1 177 174,33 грн., разом з декларацією позивачем до митного органу були надані наступні документи: сертифікат якості ALR/AO/5 від 15.01.2025; пакувальний лист б/н від 10.01.2025; проформа інвойс 26 від 27.12.2024; інвойс AEX223 від 10.01.2025; коносамент 248482941 від 16.01.2025; накладна УМВС (ЖД) 31515440 від 14.03.2025 T1 25PL322080NUB0ZSK9 від 20.03.2025; фітосанітарний сертифікат PSC117PQ від 20.01.2025; сертифікат походження C07786 від 12.01.2025; платіжне доручення про оплату за товар 611 від 03.03.2025; платіжне доручення про оплату за товар 561 від 30.12.2024; транспортний рахунок від 14.03.2025; прайс-лист б/н від 26.12.2024; калькуляція б/н від 10.01.2025; страховий поліс C002805064 від 10.01.2025; контракт BO-252-043024 від 30.04.2024; специфікація 6 від 26.12.2024; транспортний договір 23-17 від 28.07.2023; декларація про відсутність ГМО б/н від 10.01.2025; декларація виробника б/н від 01.01.2025; лист б/н від 30.04.2024.

Митним органом було надіслано запит (повідомлення) (а.с.27-28), в якому зазначено, що відповідно до вимог статей 52, 58 МКУ декларант або уповноважена ним особа зобов`язані подати митному органу достовірні відомості, що документально підтверджують відсутність:

1) обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) умов або застережень щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) умов, за якими частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем надходить прямо чи опосередковано продавцеві;

4) відносин пов`язаності між продавцем та покупцем, які вплинули на ціну оцінюваних товарів;

5) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

6) виписку з бухгалтерської документації;

7) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

8) каталоги, специфікації, загальні прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

9) копію митної декларації країни відправлення з перекладом (згідно ст. 254 МКУ);

10) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;

9) транспортно-експедиційні рахунки, заявки перевезення, договори тощо.

У зв`язку із спрацюванням профілю ризику АСУР АСМО «Інспектор» пропонується надання інформації про митне оформлення ідентичних або подібних товарів.

Позивачем у відповідь на повідомлення до митної декларації від 27.03.2025 №25UA76U1 були надані відповідні пояснення (а.с.47-51).

Відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000153/2 від 28.03.2025 (а.с.54-55).

В оскаржуваному рішенні, яке було прийнято відповідачем 28.03.2025 про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000153/2, зазначено, що у відповідності до вимог пункту 5 статті 55 та пункту 4 статті 57 Митного кодексу України проведена процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявної у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі. Обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі вимог ст. 54, 55, 57, 58-63 Митного кодексу України:

1) подані декларантом основні документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, у тому числі ціни, що була фактично сплачена чи підлягала сплаті;

2) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у ст.58 МКУ в частині достовірності відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, у тому числі ціни, що була фактично сплачена чи підлягала сплаті;

3) надані декларантом на запит митного органу додаткові документи не містять достатніх відомостей для визнання заявленої митної вартості.

За результатами розгляду наданих для підтвердження митної вартості документів встановлено наступне:

- наявні рішення про визначення митної вартості за ідентичним товарам (код товару за УКТ ЗЕД ) по даному підприємству;

- декларантом не заповнена гр. 22 ДМВ щодо витрат на страхування згідно умов поставки CIF, що суперечить вимогам наказу МІНФІНУ від 24.05.2012 №599;

- супровідний документ Т1 № 25PL322080NUB0ZSK9 не може бути взятий до уваги як документ, що підтверджує митну вартість товару, оскільки не засвідчують факт його експорту, через відсутність в такій декларації дати експорту та відміток митних органів країни відправлення;

- декларантом не надано митну декларацію країни відправлення з датою експорту та відмітками митних органів;

- у наданих платіжних інструкціях від 30.12.2024 № 561, від 03.03.2025 № 611 відсутній підпис відповідальної особи (підпис Платника), що є порушенням вимог постанови Правління НБУ № 216 від 28.07.2008 (в редакції Постанови НБУ від 25.08.2022 №189);

- наданий до митного оформлення прайс-лист від 26.12.2024 б/н є по суті офертою для конкретного покупця, тобто виданий продавцем безпосередньо ПП «Торговий Дім «Золота Миля» та не відображає «дійсну вартість» у розумінні ст. VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року. Згідно загальноприйнятої світової практики, прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуги, який адресований невизначеному колу покупців;

- відсутній договір від 02.01.2024 №16/2024 - ЦЮ, зазначений в гр. 3 в залізничній накладній 31515440, також в гр. 3 залізничнoї накладній 31515440 зазначена інформація щодо «Перегрузка на вагон другой ширины колеи на станции Мостиска ІІ, ПП «Мостиска Драй Порт» (7506)», але це не відображено в рахунку на оплату транспортних витрат від 14.03.2025 №, таким чином, відомості стосовно такої складової митної вартості як транспортування не підтверджені документально, не визначені кількісно та достовірно, що суперечить положенням п. 2 ч. 2 ст. 52 МКУ, ч. 2, 9, 10 та 21 ст. 58 МКУ, а також в зв`язку з неможливістю надати декларантом всі витребувані додаткові документи, передбачені п.3 ст.53 МКУ та вимогою видати рішення про коригування митної вартості.

Відповідачем також прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807200/2025/000176.

Не погоджуючись із вищевказаними рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та протиправності оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2025/000153/2 від 28.03.2025, оскільки вважав, що відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів, натомість позивач підтвердив заявлену митну вартість товарів необхідними документами, які надають можливість ідентифікувати митну вартість поставленого товару за першим методом.

З огляду на те, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA807200/2025/000176 була прийнята на підставі протиправного рішення про коригування митної вартості товарів, суд першої інстанції дійшов висновку, що така картка підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів регулюються положеннями МК України.

Статтею 246 МК України встановлено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (стаття 248 МК України).

Згідно з частиною 8 статті 257 МК України, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення.

На виконання статті 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).

Відповідно до частини першої статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні. Крім того, митним законодавством передбачена система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.

Колегія суддів зауважує, що пріоритетним до застосування є саме основний метод. Це, відповідно, обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу повинні використовуватися методи, закріплені приписами пункту другого частини першої статті 57 МК України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів. Про субсидіарний характер застосування другорядних методів свідчить зміст положень частини третьої статті 58 МК України.

Згідно з частиною другою статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, митний орган має право, зокрема, у встановлених випадках, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені форми митного контролю (ч. 5 ст. 54 МК України).

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина 6 статті 54 МК України).

Згідно з частиною 1 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

За правилами частини третьої статті 58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Таким чином, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 Митного кодексу України).

За правилами частини п`ятої статті 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Зі змісту статті 53 МК України випливає, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондує й положенням частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Водночас частиною третьою статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Зміст наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.08.2019 по справі № 810/2784/18, від 06.09.2019 по справі № 815/2501/18, від 26.11.2019 по справі № 821/107/16, від 21.06.2022 по справі № 820/6811/16, від 20.03.2024 по справі № 826/5959/17.

Також, колегія суддів зазначає, що сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У митниці є обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02 червня 2015 року (справа № 21-498а15) та у постанові Верховного Суду від 30.04.2024 по справі № 826/15125/17.

Колегією суддів встановлено, що сумнів у правильності визначення митної вартості, який митний орган вважає обґрунтованим, відповідач пов`язує з твердженням про наявність у наданих позивачем документах розбіжностей з огляду на не зазначення всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також зі встановленням митним органом розбіжностей між заявленою позивачем митною вартістю імпортованого товару та ціновою інформацією в ЄАІС Держмитслужби України щодо подібних/аналогічних товарів митне оформлення яких вже здійснено. Зазначені обставини, на переконання митного органу, виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 МК України та обумовили необхідність запитати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 МК України додаткові документи та відомості.

Однак, враховуючи ненадання позивачем додаткових документів на письмовий запит митного органу, на підставі проведених з позивачем консультацій щодо вибору методу визначення митної вартості товару, таку вартість визначено за другорядним методом згідно зі статтею 64 МК України відповідно до рівня на подібні/ідентичні товари інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби.

Надаючи оцінку правомірності рішення про коригування митної вартості товарів від №UA807000/2025/000153/2 від 28.03.2025, колегія суддів зазначає наступне.

Дослідивши наявний в матеріалах справи Контракт №ВО-252-043024 від 30.04.2024 (далі - Контракт) (а.с.36-40), колегія суддів зазначає, відповідно до розділу 4 Контракту, ціна на товар встановлюється Сторонами в специфікаціях до цього контракту. Валюта контракту: долари США.

Так, відповідно до Специфікації №6 від 26.12.2024 до Контракту, AHMED OVERSEAS (Junagadh, India) постачає ПП "Торговий дім "Золота миля" наступний товар: арахіс сорту болд фракції 50-60 врожай 2024. Загальна вартість - 26070,00 доларів США (а.с.58-60).

У Специфікації №6 від 26.12.2024 до Контракту передбачені наступні умови: 10% передоплата за 10 днів до дати відвантаження з Мундра, Індія, 90% при отриманні товаросупровідних документів, не пізніше ніж 10 днів до дати приходу у порт Гданськ Польща; умови поставки товару: СІF Гданськ Польща згідно правил Інкотермс-2020; товар повинен бути відвантажений до 22 січня 2025.

Відповідно до комерційного інвойсу (COMMERCIAL INVOICE): №АЕХ223 від 10.01.2025, AHMED OVERSEAS (Junagadh, India) постачає ПП "Торговий дім "Золота миля" товар на загальну суму 26070,00 доларів США (а.с.29).

Щодо умов поставки, суд апеляційної інстанції зазначає, що CIF розшифровується як Сost, Insuranse and Freight (named port of destination) або Вартість, страхування і фрахт (назва порту призначення) термін Інкотермс, означає, що поставка відбулася в момент, коли товар потрапив на борт судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний оплатити доставку (фрахт) у порт призначення та застрахувати товар на користь покупця від ризиків втрати й ушкодження товару під час перевезення. Потрібно тільки мінімальне покриття ризиків покупця, якщо інше не передбачено договором. Перехід ризиків з моменту коли товар уже знаходиться на борту судна в порту завантаження. Розподіл затрат у місці призначення. Вид транспорту тільки морський або внутрішній річковий транспорт.

Наведене означає, що продавець збирає документацію, оплачує постачання на борт судна, витрати на експорт, страховку та фрахт до місця призначення. Після цього за вантаж повністю відповідає покупець. Продавець для умов CIF повинен отримати страховий поліс, що допускає передачу для покриття ризиків, пов`язаних з доставкою вантажу, страховими компаніями. Страхування повинно покривати, як мінімум, передбачену в договорі купівлі-продажу ціну плюс 10% (тобто 110%) і бути обумовленим у валюті договору купівлі-продажу. Відповідальність продавця за товар закінчується, коли товар був доставлений до порту покупця і був прийнятий найманим експедитором покупця.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог п.6 ч. 2 ст. 53 МК України, позивачем для підтвердження розміру витрат на перевезення до митного органу було надано, зокрема, коносамент N?248482941 від 16.01.2025; накладна УМВС (ЖД) N?31515440 від 14.03.2025;T1 25PL322080NUBOZSK9 від 20.03.2025; транспортний рахунок N? від 14.03.2025; транспортний договір N?23-17 від 28.07.2023.

Так, між ПП «Торговий дім «Золота миля» (Замовник) та Stream Trade Europe LTD, Бургас, Болгарія (Виконавець) був укладений договір N?23-17 від 28.07.2023 про надання послуг - організація міжнародних морських і інтермодальних перевезень зовнішньоторговельних вантажів.

На виконання означеного договору Stream Trade Europe LTD виписав рахунок: N? від 14.03.2025 на загальну суму 3 088,00 євро, у т. ч. за послуги вивантаження / навантаження / транспортування - експедирування / зберігання порт Гданськ - Гливице, Польща - Мостиська, Україна на суму 2 088,00 евро та за послуги транспортування -експедирування Мостиська - Харків, Україна на суму 1000,00 евро.

Таким чином, загальні витрати на транспонування вантажу за контрактом N?BO-252-043024 від 30.04.2024 за межами митної території України склали 2 088,00 евро (відповідно 93 590,42 грн.), що також підтверджується актом наданих послуг N?884 від 31.03.2025, наданим до суду апеляційної інстанції.

З огляду на вказане, твердження відповідача про відсутність у митного органу документів, що ілюструють деталізацію транспортних витрат є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Колегія суддів враховує, що за умовами п.п.2.3.2 п. п. 2.3 договору N?23-17 від 28.07.2023 про надання послуг передбачено, що Виконавець (Stream Trade Europe LTD) має право залучати до виконання своїх обов`язків третіх осіб від свого імені та укладати з ними відповідні договори.

Скориставшись цим правом, Stream Trade Europe LTD залучив до виконання своїх зобов`язань по вказаному договору ТОВ «НЮНІТ», який в свою чергу залучив ЗД-перевізника, що підтверджено ЗД накладною N?31515440 від 14.03.2025.

Отже, ненадання Декларантом до митного органу транспортного договору від 02.01.2024 N?16/2024-ЦЮ пояснюється тим, що ПП «Торговий дім «Золота миля» не є стороною вказаного договору і не може надавати договори третіх осіб, які були залучені Stream Trade Europe LTD до виконання умов договору N?23-17 від 28.07.2023.

Суд апеляційної інстанції критично оцінює аргументи апелянта щодо відсутності відомостей щодо вартості морського перевезення (фрахту), страхових витрат, оскільки за умовами поставки CIF та відповідно до специфікації N?6 від 26.12.2024, до обов`язків продавця відноситься не лише організація та оплата транспортування товару до зазначеного порту призначення, але і оплата страхування вантажу на період перевезення до порту призначення, здійснення експортного митного оформлення, завантаження товару на борт судна.

Надана митному органу калькуляція б/н від 10.01.2025 ілюструє означені витрати, понесені постачальником AHMED OVERSEAS (Індія), які були включені до вартості товару за контрактом.

Щодо ненадання платіжного документу, який підтверджує оплату інвойсу транспортних послуг N? від 14.03.2025, та акту виконаних послуг по договору N?23-17 від 28.07.2023 суд апеляційної інстанції зазначає, що станом на 27.03.2025 (дату подання митному органу митної декларації №25UA76U1 від 27.03.2025), оплата послуг Stream Trade Europe LTD по інвойсу N? від 14.03.2025 ще не була здійснена, тому банківський платіжний документ, як і акт виконаних послуг, не надавалися позивачем разом з митною декларацією. Однак вказані документи були надані позивачем до суду апеляційної інстанції.

Крім того, суд апеляційної інстанції критично оцінює посилання митного органу на відсутність додатку, передбаченого п. 3 договору N?23-17 від 28.07.2023, як підстави для неможливості визначення митної вартості товару за першим методом ( за контрактом), оскільки вказаним додатком сторони договору N?23-17 від 28.07.2023 узгоджують умови розрахунків за послуги організації міжнародних перевезень вантажів. Натомість, з наданого позивачем інвойсу транспортних послуг N? від 14.03.2025 цілком можливо встановити вартість витрат на навантаження/вивантеження/транспортування-експедирування товару з порту Гданськ-Гливице, Польща до Мостинська, Україна.

При цьому, незрозуміло з якою метою митному органу необхідна інформація про вартість морського фрахту, якщо за умовами поставки CIF Інкотермс-2020 саме продавець зобов?язаний організувати та оплатити доставку товару до узгодженого порту призначення, в спірному випадку це порт Гданськ, Польща. Отже, витрати з транспортування по маршруту Mundra India-Gdansk Poland були включені у вартість товару, підтверджується інформацією, зазначеної у калькуляції б/н від 10.01.2025.

Колегія суддів зауважує, що ненадання позивачем при митному оформленні копії митної декларації країни відправлення з вказівкою на порт, дати експорту та відмітки митних органів країни відправлення товару жодним чином не свідчить про неможливість з`ясування всіх числових значень складових митної вартості, оскільки витрати на транспортування включено у вартість товару на умовах CIF, отже встановлення місцезнаходження порту відправлення товару жодним чином не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Аналогічна правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 15.02.2023 у справі № 815/2552/16.

Колегія суддів зауважує, що надання таких документів як калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту та банківських та платіжних документів, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури, в якості підтвердження витрат на транспортування, можливе у випадку, коли з наданих декларантом разом з митною декларацією документів неможливо встановити вартість перевезення оцінюваних товарів.

Натомість, як вказано вище, декларантом було надано документи щодо транспортування товару, відомості в яких в достатній мірі підтверджують особливості перевезення товару: умови поставки, дані перевізника, маршрут перевезення та вартість такого перевезення.

Також, слід зауважити, що відповідач, наполягаючи на наданні додаткових документів щодо понесених витрат під час здійснення транспортування товару позивача, не наводить будь-яких розбіжностей в наданих позивачем документах на підтвердження заявленої вартості товару. Доказів неправильності такого обчислення позивачем відповідачем до суду не надано.

Колегія суддів зауважує, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. МК України не визначено вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказано, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому надані позивачем документи, є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Аналогічний правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 31.05.2019 у справі № 804/16553/14.

Відповідно до частини третьої статті 318 МК України митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року № 3018-VI Про внесення змін до Закону України Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності та інших.

Колегія суддів звертає увагу, що за приписами наведених вище правових норм у випадку виникнення обґрунтованих сумнівів митний орган повинен витребувати, а декларант - надавати лише ті докази, які можуть підтвердити або спростувати такі сумніви. Тобто, необхідність подачі додаткових документів має бути обумовлена тим, які факти в аспекті митної вартості товару мав на меті встановити (спростувати) митний орган.

Саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Зважаючи на викладене, висновки митного органу відсутності документального підтвердження транспортних витрат є такими, що не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи, а тому не беруться колегією суддів до уваги.

Посилання відповідача на відсутність у платіжній інструкції підпису уповноваженої особи та печатки, на думку колегії суддів, не є підставою для неприйняття такого платіжного документу до уваги з огляду на таке.

Згідно з пунктом 4 статті 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Положенням про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, затвердженим постановою Правління НБУ № 216 від 28.07.2008 (далі Постанова № 216), встановлено загальні вимоги Національного банку України до оформлення клієнтами доручень на переказ коштів в іноземній валюті або банківських металів, їх виконання уповноваженими банками й іншими фінансовими установами, порядку зарахування коштів в іноземній валюті, а також визначає особливості ініціювання банком переказу коштів в іноземній валюті з рахунків умовного зберігання (ескроу), здійснення уповноваженим банком арешту та примусового списання коштів в іноземних валютах та банківських металів з рахунків клієнта і з кореспондентських рахунків уповноваженого банку-резидента та нерезидента, відкритих в іншому уповноваженому банку-резиденту.

Відповідно до пункту 1.3 Постанови № 216, її вимоги не поширюються на: операції з переказу коштів в іноземній валюті, які здійснюються за допомогою внутрішньодержавних та міжнародних платіжних систем без відкриття рахунку клієнту та які здійснюються за дорученням інших банків; операції з використанням електронних платіжних засобів (п.1.3).

На виконання пункту 3.10 Постанови № 216, Банк після здійснення операції з переказу коштів в іноземній валюті або банківських металів надає платникові інформацію в письмовій або електронній формі про первісну суму переказу в іноземній валюті або масу банківських металів у тройських унціях, суму всіх витрат, яку сплатив платник за проведення цієї операції, тощо. На такому повідомленні проставлення штампів або підписів не передбачено.

Колегія суддів зазначає, що вимоги до SWIFT-повідомлень встановлені в міжнародному стандарті, затвердженому у ДСТУ ISO 15022-2:2004 «Цінні папери. Схема повідомлень. Словник полів даних. Частина 1. Правила та настанови щодо побудови полів даних і повідомлень», затверджені наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 15.11.2004 № 258. Згідно з цими стандартами мають бути обов`язково заповнені поля, а також обов`язково має бути зазначений код відправлення.

Розрахунки за допомогою систем дистанційного обслуговування здійснюються відповідно до глави 10 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (із змінами та доповненнями) (далі Інструкція № 22). Згідно з п. 10.1 Інструкції № 22 оперативне ведення клієнтом своїх рахунків у банку та обмін технологічною інформацією, визначеною в договорі між банком та клієнтом, клієнт може здійснювати за допомогою систем дистанційного обслуговування.

Дистанційне обслуговування рахунку клієнт може здійснювати за допомогою систем «клієнт-банк», «клієнт-Інтернет-банк», «телефонний банкінг», «платіжний застосунок» та інших систем дистанційного обслуговування.

Пунктом 10.5 Інструкції № 22 визначено, що під час здійснення розрахунків за допомогою систем «клієнт-банк», «клієнт-Інтернет-банк» тощо застосовуються електронні розрахункові документи. Якщо це передбачено договором між банком та клієнтом, то використання клієнтом системи не виключає можливе оброблення банком документів клієнта на паперових носіях.

Реквізити електронного розрахункового документа, що використовуються в системах «клієнт-банк», «клієнт-Інтернет-банк», визначаються договором між банком та клієнтом, але обов`язково цей документ має містити такі з них: дату і номер; найменування, код платника та номер його рахунку; найменування, код одержувача та номер його рахунку; суму цифрами; призначення платежу; електронний(і) підпис(и) відповідно до вимог, установлених нормативно-правовим актом Національного банку України з питань застосування електронного підпису в банківській системі України; інші реквізити, які під час формування електронного розрахункового документа системою електронних платежів розміщуються в полі «Допоміжні реквізити».

Судом апеляційної інстанції вище встановлено, що платіжний документ SWIFT від 30.12.2024 №561, від 03.03.2025 № 611 містить посилання на контракт, дату операції, суму операції в доларах США, найменування банку відправника і банку отримувача, розрахункові рахунки сторін, що повною мірою узгоджується з умовами контракту та іншими документами, поданими під час митного оформлення.

Колегія суддів наголошує, що чинним законодавством не передбачено проставлення банківської печатки чи підпису уповноваженої особи на SWIFT повідомленні.

Про належність та достатність повідомлень системи SWIFT (Society for Worldwide Interbank Financial Telecommunications), як доказів здійснення операції з переведення іноземної валюти, вказано також у постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі № 826/9719/16.

Враховуючи викладене, оскільки сплату позивачем здійснено через банківський сервіс «Інтернет-банкінг», а роздрукована та надана до митного органу платіжна інструкція містить визначені пунктом 10.5 Інструкції № 22 обов`язкові реквізити електронного розрахункового документа, тобто, є підтвердним документом, що посвідчує здійснену позивачем на рахунок продавця оплату за товар, що поставляється, доводи митного органу про неналежне оформлення платіжного доручення є безпідставними.

Щодо доводів відповідача про те, що наданий до митного оформлення прайс-лист №б/н від 26.12.2024 є по суті офертою для конкретного покупця, тобто виданий продавцем безпосередньо ПП ТД Золота миля та не відображає дійсну вартість у розмінні ст. VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 27.01.2022 по справі №810/3667/15, каталоги, специфікації, прейскуранти, прайс-листи продукції складаються виробником товару у процесі здійснення його господарської діяльності та не є технічними, товаросупровідними документами або документами, що засвідчують якість товару. Обов`язкової вимоги щодо отримання від суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності - виробника товару вказаної вище документації чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних операцій, не передбачено. Таким чином, відомості, наведені у вказаних документах виробника товару, не мають імперативного характеру, а отже у разі їх наявності можуть прийматися митними органами лише до уваги як додаткове джерело інформації.

Слід також врахувати висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 01.12.2023 по справі №810/3766/16, згідно з яким ненадання декларантом запитуваних митним органом документів (каталогів, специфікацій, загальних прейскурантів (прайс-листів) виробника товару за відсутності у митниці підстав для витребування додаткових документів та належного (об`єктивного) обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим (основним) методом, якщо таких документів не надано, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування відповідачем іншого, зокрема, резервного методу визначення митної вартості товару.

Колегія суддів зауважує, що до переліку додаткових документів, визначених частиною третьою статті 53 МК України входять каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару. Водночас, положення цієї статті передбачають можливість надання на підтвердження митної вартості товарів не лише прайс-листа виробника, а й інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, до яких, зокрема можна й віднести прайс-лист продавця товару.

Прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців. Прайс-лист є документом довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до форми та змісту прайс-листів, які можуть оформлюватись не лише виробником товару, а й продавцем у довільній формі на власний розсуд. Водночас наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, інформації щодо умов поставки, не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів.

Вказана правова позиція відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 28.02.2024 по справі №815/1460/18.

Зі змісту наданого позивачем як до митниці так і до суду прайс-листа продавця товару (а.с. 53) вбачається, що кількісні, вартісні та якісні характеристики імпортованих позивачем товарів повністю відповідають інформації, зазначеній в Специфікації № 6, яка є основним товаросупровідним документом відповідно до умов Контракту.

Таким чином, проаналізувавши у сукупності документи, що подавались позивачем під час митного оформлення оцінюваного товару, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність відповідачем наявності у поданих до митного оформлення документах розбіжностей, що свідчить про відсутність підстав для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю.

Колегія суддів звертає увагу, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 Митного кодексу України, саме по собі не тягне для нього негативних правових наслідків та не є безумовною підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів лише з посиланням на те, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

Така позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій, зокрема, у постанові від 08 жовтня 2019 року у справі № 803/776/17.

Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів, оцінивши під час розгляду справи документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару, вважає, що подані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

В той же час відповідачем не надано доказів на спростування визначеної позивачем вартості товару, а зазначені митним органом у спірному рішенні твердження про ненадання до митного оформлення достатніх документів для перевірки визначеної позивачем митної вартості товарів за першим методом, наявність розбіжностей у поданих документах, що викликало відповідні сумніви у митного органу, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, спростовані під час апеляційного розгляду справи.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відповідача були відсутні фактичні підстави для витребування додаткових документів та для коригування заявленої декларантом митної вартості.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності коригування митної вартості ввезеного позивачем товару за другорядним методом визначення митної вартості згідно з оскаржуваним рішенням про коригування митної вартості товарів № UA807000/2025/000153/2 від 28.03.2025.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів № UA807000/2025/000153/2 від 28.03.2025, винесене відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для його прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню, що зумовлює задоволення позовних вимог в цій частині.

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про захист права здійснити митне оформлення за митною вартістю, визначеною ним самостійно, а також інтересом, який полягає у одержанні правових підстав для повернення митних платежів, сплачених у зв`язку з прийняттям відповідачем спірного рішення про коригування митної вартості та картки відмови.

Таким чином, у випадку, коли у рішенні суду буде констатована неправильність чи хибність рішень митних органів, які зумовили (призвели, потягли) помилкову та/або надмірну сплату сум митних платежів, ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, встановлених у статті 301 МК України, статті 43 Податкового кодексу України та статті 45 Бюджетного кодексу України. Відтак, звертаючись до суду з даним позовом, позивач обрав належний спосіб захисту.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 12.04.2018 по справі № 820/2014/17.

З огляду на вказане, картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA807200/2025/000176, яка винесена відповідачем у зв`язку з прийняттям спірного рішення про коригування митної вартості, яке визнано судом протиправними, підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської митниці - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2025 по справі № 520/7923/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С.П. Жигилій
Судді Я.М. Макаренко Т.С. Перцова