Справа № 300/593/25
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2025-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/593/25 пров. № А/857/12666/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Матковської З.М.,

суддів Гінди О. М., Ніколіна В. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року у справі № 300/593/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій (головуючий суддя першої інстанції Григорук О.Б., час ухвалення - у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, місце ухвалення м. Івано-Франківськ, дата складання повного тексту рішення 05 березня 2025 року),-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною відмову відповідача, оформлену листом від 16.01.2025 за №1838/1.2-39, щодо звільнення позивача з військової служби на підставі рапорту від 30.12.2024 про звільнення з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, під час воєнного стану, за сімейними обставинами: необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю ІІ групи;

зобов`язання відповідача прийняти рішення про звільнення позивача з військової служби згідно поданого рапорту від 30.12.2024 про звільнення з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, під час воєнного стану, за сімейними обставинами: необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю ІІ групи.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач подав рапорт на звільнення з військової служби за сімейними обставинами, у зв`язку із наявністю дружини ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю II групи та потребує догляду. Розглянувши рапорт позивача, військова частина НОМЕР_1 повідомила, що у поданому рапорті та доданих документах не міститься достатніх підстав, передбачених чинним законодавством, для звільнення позивача з військової служби під час дії воєнного стану, не доведена потреба у постійному догляді за дружиною. Позивач вважає відмову відповідача протиправною та таку, що порушує його законні права та інтереси. Обґрунтовує, що додані до рапорту нотаріально засвідчені копії документів, є належними документами, які підтверджують потребу дружини, як особи з інвалідністю ІІ групи, у постійному сторонньому догляді. Відтак, у позивача наявні підстави для звільнення з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу за сімейними обставинами: необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю ІІ групи.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року у справі № 300/593/25 позов задоволено.

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у звільненні ОСОБА_1 з військової служби за пп. "г" п. 2 ч. 4 статті 26 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ Про військовий обов`язок і військову службу.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за пунктом пп. "г" п. 2 ч. 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення догляду за дружиною із числа осіб з інвалідністю ІІ групи.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт покликається на те, що у поданому рапорті та доданих документах не міститься достатніх підстав, передбачених чинним законодавством, для звільнення позивача з військової служби під час дії воєнного стану, не доведена потреба у постійному догляді за дружиною. Вважає, що поданий позивачем Висновок ЛКК №102/1 не може вважатися належним та допустимим доказом на підтвердження необхідності постійного стороннього догляду. Вказує, що необхідність постійного стороннього догляду за дружиною з інвалідністю має бути підтверджена відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на військовій службі в Збройних Силах України, проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , що не заперечується відповідачем (а.с.16-19).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 позивач з 14.05.2024 перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 (а.с. 22).

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серія АВ №0887120 від 06.06.2017 ОСОБА_2 є особою з інвалідністю другої групи, інвалідність встановлена на строк: без терміну переогляду (а.с. 26).

Згідно Висновку від 09.09.2024 № 102/1 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, виданого КНП Делятинська міська лікарня планового лікування та реабілітації Делянтинської селищної ради, ОСОБА_2 рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи. Висновок дійсний до 09.09.2025 (а.с.29).

Згідно висновку ЛКК КНП Делятинська міська лікарня планового лікування та реабілітації Делянтинської селищної ради №102/1 від 09.09.2024 ОСОБА_2 по стану здоров`я потребує постійного стороннього догляду (а.с. 30).

Відповідно до довідки №577 від 30.09.2024, виданої КП Пасічнянський некомерційний центр первинної медичної допомоги Пасічнянської сільської ради, ОСОБА_2 потребує постійного догляду (а.с.31).

Позивачем подано рапорт про звільнення з військової служби відповідно до п. "г" ч.4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку з наявністю дружини, якій встановлено ІІ групу інвалідності та потребує догляду, що не заперечується сторонами (а.с.33).

За результатом розгляду рапорта позивача, військова частина НОМЕР_1 листом від 16.01.2025 №1838/1.2-39 повідомила, що у поданому рапорті та доданих документах не міститься достатніх підстав, передбачених чинним законодавством, для звільнення позивача з військової служби під час дії воєнного стану, не доведена потреба у постійному догляді за дружиною (а.с.34).

Вважаючи таке рішення відповідача щодо відмови у звільненні з військової служби протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що факт встановлення дружині позивача ІІ групи інвалідності підтверджено належними доказами, сторонами він не оспорюється, необхідність здійснення за дружиною позивача постійного стороннього догляду підтверджений Висновком ЛКК КНП Делятинська міська лікарня планового лікування та реабілітації Делянтинської селищної ради №102/1 від 09.09.2024, тому у позивача наявне право на звільнення з військової служби пп. "г" п. 2 ч. 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору, оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Завданням адміністративного судочинства України відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Надалі, воєнний стан був неодноразово продовжений і Верховна Рада України щоразу їх затверджувала відповідними законами.

Указом Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва. Укази Президента України про мобілізацію щоразу затверджувала Верховна Рада України відповідними законами.

Частиною 6 статті 2 Закону №2232-XII передбачено зокрема такий вид військової служби, як військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Підстави звільнення з військової служби передбачені ст. 26 Закону №2232-XII.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ (у редакції, чинній на час звернення позивача із рапортом), військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час дії воєнного стану: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Згідно п. 3 ч. 12 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Аналізуючи наведену норму, колегія судів наголошує, що наявність дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І або ІІ груп, які потребують постійного догляду, є підставою для звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану.

Матеріалами справи підтверджено наявність у дружини позивача ОСОБА_2 інвалідності II групи, інвалідність встановлена на строк: без терміну переогляду (довідки до акта огляду МСЕК серія АВ №0887120 від 06.06.2017).

Даний факт є встановленим, відповідачем не спростований та не оспорюється.

Згідно Висновку від 09.09.2024 № 102/1 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, виданого КНП Делятинська міська лікарня планового лікування та реабілітації Делянтинської селищної ради, ОСОБА_2 рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

За результатом розгляду рапорта позивача, військова частина НОМЕР_1 листом від 16.01.2025 №1838/1.2-39 повідомила, що у поданому рапорті та доданих документах не міститься достатніх підстав, передбачених чинним законодавством, для звільнення позивача з військової служби під час дії воєнного стану, не доведена потреба у постійному догляді за дружиною (а.с.34).

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 № 413 затверджено Перелік сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу.

Згідно вказаного Переліку військовослужбовці, крім військовослужбовців строкової військової служби, та особи рядового і начальницького складу на їх прохання можуть бути звільнені з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу через такі сімейні обставини та інші поважні причини, зокрема, необхідність постійного стороннього догляду за хворими батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років.

Таким чином, щодо підстави звільнення з військової служби через такі сімейні обставини та інші поважні причини, як необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 №413 визначено в яких випадках такі обставини підтверджуються висновком медико-соціальної експертної комісії (щодо осіб віком понад 18 років), а в яких висновком лікарсько-консультативної комісії (щодо осіб до 18 років).

При цьому, медичний висновок це документ, який містить об`єктивні дані про стан здоров`я особи та видається з питань, пов`язаних з таким станом здоров`я.

Суб`єктами формування чи видачі медичного висновку зазначені лікарі, лікарсько-консультативні та лікарсько-експертні комісії закладів охорони здоров`я.

Так, процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації, визначає Положення про медико-соціальну експертизу, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 (далі - Положення №1317).

При цьому, повноваження медико-соціальних експертних комісій здійснюються щодо осіб, які звертаються для встановлення інвалідності (або осіб, яким вже встановлена інвалідність), чи потерпілих від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання.

Окрім цього, в підпункті 1 пункту 11 Положення №1317 передбачено повноваження медико-соціальних експертних комісій визначати потребу в сторонньому нагляді, а не постійного догляду, як передбачено абзацом четвертим підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-ХІІ.

Слід також зазначити, що поняття «сторонній догляд» за своїм змістом не є тотожним поняттю «постійний догляд».

Так, «сторонній догляд» вказує на те, ким надається догляд, а «постійний догляд» коли надається такий догляд.

При цьому, «постійний догляд» це безперервний догляд, який надається особі, що не здатна до самообслуговування, догляд який надається без будь-якого часового обмеження.

Водночас, відповідно до Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності, затвердженого наказу Міністерства охорони здоров`я від 09.04.2008 №189 при лікувально-профілактичних закладах охорони здоров`я утворюються ЛКК (п. 1 розд. III).

Пункт 4 розділу IV Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності, визначає, що ЛКК видає такі документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи:

- форму рішення для встановлення причинно-наслідкового зв`язку захворювання з умовами праці;

- висновки або рекомендації щодо догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, а в разі, коли дитина хвора на цукровий діабет I типу (інсулінозалежний),- до досягнення дитиною 16-річного віку.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.03.2021 №407 «Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я» затверджено Інструкцію щодо заповнення форми первинної облікової документації №080-4/о «Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі». Згідно з пунктами 2, 3 цієї Інструкції такий висновок надається закладами охорони здоров`я усіх рівнів надання медичної допомоги; висновок заповнюється членами лікарської комісії на підставі заповненої лікарем загальної практики-сімейної медицини форми первинної облікової документації №025/о «Медична карта амбулаторного хворого №_____», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.02.2012 №110, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 28.04.2012 за №661/20974.

Також слід зазначити, що повноваження ЛЛК визначені в наказі Міністерства охорони здоров`я України 31.07.2013 №667 «Про затвердження форми висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу та Інструкції про порядок його надання». Так, в затвердженій вказаним наказом Інструкції мова йде про те, що висновок лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу видається лікарською консультативною комісією закладу охорони здоров`я за місцем проживання чи реєстрації особи з інвалідністю (пункт 1). Висновок ЛКК надається особі, що звернулась із заявою, згідно з формою бланка, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31.07.2013 № 667, за підписами членів ЛКК, завіреними печаткою закладу охорони здоров`я, у структурі якого перебуває ЛКК (пункт 8).

Повертаючись до підстав для звільнення військовослужбовця з військової служби у цій справі, суд зазначає, що дійсно є недосконалість та неузгодженість термінів та понять в нормативно-правових актах стосовно питання «яким документом підтверджується необхідність здійснення постійного догляду» та «який орган має видавати цей документ».

Аналізуючи повноваження МСЕК, передбачені Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317, слід зазначити, що остання визначає потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі осіб з інвалідністю, а також осіб, яким визначена ступінь втрати професійної працездатності.

Щодо осіб, які не відносяться до цих категорій, але які за станом здоров`я нездатні до самообслуговування і потребують постійно стороннього догляду, то на переконання суду, такі повноваження віднесені до ЛКК, які мають право приймати: 1) висновок або рекомендації щодо догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, а в разі, коли дитина хвора на цукровий діабет I типу (інсулінозалежний),- до досягнення дитиною 16-річного віку; 2) висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (за формою №080-4/о); 3) висновок про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціального послуги з догляду на непрофесійній основі (за формою №080-2/о), з рекомендаціями щодо отримання відповідних послуг; 4) висновок щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу за формою бланка, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31.07.2013 №667.

Вказані висновки щодо вказаного вище питання, вкладені і у постанові Верховного Суду від 21.02.2024 у справі №120/1909/23, які, в силу ч. 5 ст. 242 КАС України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних у даній справі правовідносин.

Отже, визначено два документи альтернативно для підтвердження необхідності здійснення постійного догляду за особою (у разі відсутності інших осіб): або висновок медико-соціальної експертної комісії, або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

З системного аналізу зазначених вище норм видно, що у даному випадку належним документом на підтвердження необхідності здійснення постійного догляду за дружиною є висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, що спростовує твердження відповідача, про те, що необхідність постійного стороннього догляду за дружиною з інвалідністю, має бути підтверджена відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років.

Враховуючи, що факт встановлення дружині позивача ІІ групи інвалідності підтверджено належними доказами і сторонами не оспорюється, необхідність здійснення за дружиною позивача постійного стороннього догляду підтверджений Висновком ЛКК КНП Делятинська міська лікарня планового лікування та реабілітації Делянтинської селищної ради №102/1 від 09.09.2024, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо наявності у позивача права на звільнення з військової служби пп. "г" п. 2 ч. 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року у справі № 300/593/25 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін