Справа № 640/15093/22
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2025-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про прийняття заяви до розгляду

03 грудня 2025 року Справа №640/15093/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С. розглянувши у письмовому провадженні питання прийняття заяви про зміну предмету позову в справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерством закордонних справ України про визнання дій протиправним та скасування наказу, визнання протиправною бездіяльності, визнання контракту розірваним з 19.08.2022,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Донецького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Міністерства закордонних справ України про визнання дій протиправним та скасування наказу, визнання протиправною бездіяльності, визнання контракту розірваним з 19.08.2022.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.10.2022 відкрито провадження у справі.

13.12.2022 Верховна Рада України прийняла Закон України № 2825-ІХ «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду», який набрав чинності 15.12.2022.

На підставі пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2825-ІХ (в редакції Закону №3863-ІХ) проведений автоматизований розподіл адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, за результатами автоматизованого розподілу адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України, цю справу передано на розгляд та вирішення Донецькому окружному адміністративному суду.

16.05.2025 за результатами повторного автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Михайлик А.С. Ухвалою від 20.05.2025 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

16.06.2025 позивачем надано заяву про зміну предмету позову.

У наданих до суду запереченнях відповідач заперечував щодо прийняття заяви по зміну предмету позову позивачем з підстав пропуску позивачем строку, що встановлений для її подання.

Ухвалою від 30.10.2025 справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 20.11.2025.

В підготовчому судовому засіданні судом поставлено на обговорення питання прийняття заяви позивача про зміну предмету позову, в судовому засіданні оголошено перерву для підготовки позивачем пояснень щодо заяви про зміну предмету позову та підготовки відповідачем заперечень щодо прийняття цієї заяви до 27.11.2025. Через необхідність надання відповідачу додаткового часу для підготовки заперечень на заяву про зміну предмету позову перерву продовжено до 03.12.2025.

Через неможливість проведення судового засідання, призначеного на 03.12.2025 в режимі відеоконференції з технічних причин, розгляд питання про прийняття заяви позивача про зміну предмету позову здійснено у письмовому провадженні. При вирішенні цього питання суд виходить із такого.

Відповідно до частини першої статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право змінити предмет або підстави позову, шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Так, позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета та підстав позову.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Слід зазначити, що правові підстави позову - це зазначена у позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Предмет позову кореспондує із способами судового захисту права (змістом позову), які визначені статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому зміна предмета позову означає зміну вимоги, що свідчить про обрання позивачем іншого, на відміну від первісно обраного, способу захисту порушеного права або його доповнення, у межах спірних правовідносин.

При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів. Зміна предмету позову можлива, зокрема, у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

Отже, зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22.07.2021 у справі № 910/18389/20, від 30.08.2021 у справі № 520/11672/19.

Згідно з позовом 18.01.2019 між позивачем та Міністерством закордонних справ укладений контракт про проходження дипломатичної служби, за умовами якого позивача призначено на посаду першого секретаря Посольства України в Республіці Польща у порядку переведення з Адміністрації Президента України на час довготермінового відрядження. 28.03.2022 його було відкликано з довготривалого відрядження з 31.03.2022. Починаючи з 29.03.2022 позивач перебував на лікарняному, що виданий лікарем польської клініки Centrum Medyczne Damiana Holding Sp z.o.o. По закінченню терміну лікування, 26.06.2022 позивач перетнув кордон з Республікою Польща та 28.06.2022 прибув до Міністерства закордонних справ України та здав свій паспорт. 17.08.2022 позивач направив заяву про звільнення за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 Кодексу законів про працю України та виплату всіх сум належних йому виплат, а саме: витрат в іноземній валюті на перебування у довготерміновому відрядженні (з компенсації вартості оренди житла та комунальних послуг, послуг мобільного інтернету та зв`язку), коштів у зв`язку із поверненням з довгострокового відрядження та перевезення багажу, а також компенсацію за невикористані дні основної щорічної відпустки.

За наведених обставин позивач зауважив, що наказ про його відкликання з довготривалого відрядження від 26.03.2022 № 368-ОС прийнято із порушенням строку, встановленого ст. 18 Закону України «Про дипломатичну службу». 17.08.2022 через порушення відповідачем законодавства про працю, що згідно зі ст. 38 Кодексу законів про працю України є підставою для звільнення працівника за власним бажанням, позивач надав заяву про звільнення за власним бажанням. За змістом позову, відповідачем не вчинено дій щодо звільнення позивача на підставі наданої заяви від 17.08.2022, з огляду на що у наданому до суду позові позивач просив суд зобов`язати відповідача внести запис до трудової книжки про його звільнення, провести остаточний розрахунок при звільненні та видати трудову книжку. Крім цього, позивач зауважував на протиправності невиплати відповідачем належної йому заробітної плати за період від дня відкликання з довготривалого відрядження до дня припинення трудових відносин, компенсаційних виплат в іноземній валюті за період перебування на лікарняному після відкликання із довготермінового відрядження.

Звертаючись до суду з позовною заявою у цій справі, предметом позову позивач визначив:

наказ відповідача від 26.03.2022 №368-ос про відкликання у зв`язку із закінченням довготермінового відрядження;

бездіяльність щодо:

- нездійснення заходів пов`язаних із його звільненням на підставі наданої ним заяви від 17.08.2022 про звільнення, зокрема: розірвання контракту про проходження дипломатичної служби від 18.01.2019 № 3, внесення відповідного запису у трудову книжку про звільнення з посиланням на частину 3 статті 38 Кодексу законів про працю України та проведення остаточного розрахунку при звільненні, у т.ч. виплати компенсації за невикористану частину щорічних відпусток за відпрацьований період;

- невиплати компенсаційних виплат в іноземній валюті для відшкодування витрат під час перебування у довготерміновому відрядженні за період від дня відкликання його з довготермінового відрядження до дня повернення на територію України, паушального платежу;

- невиплати заробітної плати за період з дня відкликання з довготермінового відрядження.

У подальшому, після відкриття провадження у цій справі, у червні 2025 року позивач подав заяву про зміну предмету позову. У наданій заяві позивач зазначив, що 31.10.2022 отримав поштове відправлення із наказом відповідача № 1843-ОС від 13.10.2022. Згідно із зазначеним в цьому наказі позивачу надано відпустку без збереження заробітної плати на 87 календарних днів з 31.03.2022 по 25.06.2022 з проведенням її в країні перебування; надано позивачу невикористану частину щорічної відпустки за відпрацьований позивачем період з 04.08.2019 по 30.03.2022 тривалістю 54 календарних дні з 27.06.2022 по 19.08.2022, день в дорозі 26.06.2022, встановлено компенсацію за 66 календарних днів невикористаних відпусток за період з 04.08.2019 по 30.03.2022; звільнено позивача із займаної посади з 19.08.2022 у зв`язку із закінченням довготермінового відрядження та визнано контракт, укладений із позивачем від 18.01.2019 № 3 таким, що припинив дію 19.08.2022.

В наданій заяві про зміну предмету позову позивач заявив вимоги:

про визнання протиправними та скасування наказу Міністерства закордонних справ України №368-ос від 26.03.2022;

про визнання протиправними та скасування п. 1 та п. 2 наказу Міністерства закордонних справ України №1843-ОС від 13.10.2022, яким позивачу надано відпустку без збереження заробітної плати на 87 календарних днів з 31.03.2022 по 25.06.2022 з проведенням її в країні перебування та невикористану частину щорічних відпусток за відпрацьований в Посольстві за період 04.08.2019 по 30.03.2022 тривалістю 54 календарні дні з 27.06.2022 по 19.08.2022;

про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати компенсації за невикористані частину щорічних відпусток за весь відпрацьований період з 04.08.2019 по 13.10.2022 та зобов`язання виплатити компенсацію невикористаної частини щорічних відпусток за відпрацьований період з 04.08.2019 по 13.10.2022;

про визнання протиправними та скасування п. 4 наказу Міністерства закордонних справ України №1843-ОС від 13.10.2022 про звільнення позивача з 19.08.2022 у зв`язку з закінченням довгострокового відрядження в частині формулювання та визначення дати припинення контракту;

про визнання протиправними та скасування п. 5 наказу Міністерства закордонних справ України №1843-ОС від 13.10.2022 про в частині визначення 19.08.2022 - датою припинення контракту від 18.01.2019 № 3;

про зобов`язання внести запис до трудової книжки позивача про звільнення позивача у зв`язку із порушенням роботодавцем вимог законодавства про працю;

про визнання протиправною бездіяльності щодо невидачі трудової книжки протиправною та зобов`язати видати трудову книжку;

про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати середнього заробітку за період затримки видачі трудової книжки та зобов`язання виплатити середньомісячний заробіток за період затримки видачі трудової книжки;

про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати компенсаційних виплат в іноземній валюті для відшкодування витрат під час перебування у довготерміновому відрядженні у сумі 8565,20 доларів США та зобов`язання виплатити компенсаційні виплати в іноземній валюті для відшкодування витрат під час перебування у довготерміновому відрядженні у сумі 8565,20 доларів США;

про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати заробітної плати та зобов`язання виплатити заробітну плату з урахуванням розміру окладу 7500 грн на місяць з урахуванням відповідних надбавок за 3 ранг державного службовця та вислугу років на державній службі з 31.03.2022 по 13.10.2022;

про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні та зобов`язати виплатити середньомісячний заробіток за період затримки розрахунку при звільненні;

При вирішенні питання про дотримання позивачем строку надання заяви про зміну предмету позову, що встановлений ст. 47 Кодексу адміністративного судочинства України суд дійшов висновку про дотримання позивачем зазначеного строку, оскільки у зв`язку із зміною складу суду розгляд справи починається спочатку (ч. 2 ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України). Крім цього, ухвалою від 20.10.2025 суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, що також має своїм наслідком розгляд справи спочатку. З огляду на зазначене, суд вважає, що в цьому випадку після постановлення ухвали про прийняття справи до провадження та розгляд справи спочатку строк надання заяви по зміну предмету позову почав свій перебіг спочатку.

Дослідивши зміст первинно визначених позивачем предмета та підстав позову в контексті поданої позивачем заяви, суд зазначає, що у наданій позивачем заяві про зміну предмету позову, незважаючи на доповнення первинно заявлених вимог позивача вимогами щодо визнання протиправними та скасування пунктів 1-5 наказу від 13.10.2022 № 1843 ОС, підстави заявлення цих вимог нездійснення звільнення за ініціативою працівника на підставі заяви від 17.08.2022 залишилися незмінними.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про наявність підстав для прийняття наданої позивачем заяви про зміну позовних вимог та подальший розгляд справи із врахуванням вимог, що зазначені в заяві по зміну предмету позову, що надійшла до суду 17.06.2025.

Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 47, 243, 248, 262 Кодексу адміністративного судочинства України , -

У Х В А Л И В:

Прийняти до розгляду заяву ОСОБА_1 про зміну предмету позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства закордонних справ України про визнання дій протиправним та скасування наказу, визнання протиправною бездіяльності, визнання контракту розірваним з 19.08.2022.

В подальшому розглядати справу з урахуванням уточнених позовних вимог.

Відкласти підготовче засідання на 16.12.2025 о 10 год 00 хв., про що повідомити учасників справи.

Запропонувати відповідачу надати відзив, з урахуванням зміни предмету позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути викладені в апеляційній скарзі на рішення суду.

Встановити відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Суддя А.С. Михайлик