Справа № 342/916/25
Суддя: Андріюк І. Г.
Дата ухвалення: 2025-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 342/916/25
Провадження № 2-а/342/20/2025
04 грудня 2025 року м. Городенка
Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючої судді Андріюк І.Г.,
секретаря судового засідання Малик Г.В.,
з участю представника позивача Паньківа В.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Городенка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, ОСОБА_2 про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,
ОСОБА_1 звернувся з позовом до Департаменту патрульної поліції, ОСОБА_2 та просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА №5689093 від 10.09.2025 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.
Вимоги позову обґрунтовує тим, що поліцейський Борик В.Є. виніс постанову серії ЕНА №5689093 від 10.09.2025 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. За змістом постанови 10.09.2025 об 11.00 год позивач, керуючи транспортним засобом у населеному пункті с.Деренівка АД М-19, 363 км, рухався зі швидкістю 79 км/год при дозволеній швидкості руху 50 км/год. Швидкість вимірювання лазерним вимірювачем швидкості руху TruCam LTI 20/20 NC 000532, чим порушив п.12.9 б ПДР.
Вважає постанову необґрунтованою та вважає, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Позивач зазначає, що 10.09.2025 близько 11.00 год керував транспортним засобом у с.Деренівка АД М-19, 363 км Тернопільської області та рухався зі швидкістю до 60 км/год, а тому вимоги п.12.9 б ПДР не порушував. Поліцейський вимірював швидкість руху іншого транспортного засобу та у певний час, різким рухом вперед, у ручному режимі перевів вимірювач швидкості на транспортний засіб, яким керував позивач. Докази, які б підтверджували швидкість руху транспортного засобу позивачу для ознайомлення не надавалися. Також на вимогу позивача поліцейським не пред`явлено доказу про те, що лазурний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 NC 000532 придатний до застосування на час інкримінованого позивачу правопорушення.
Ухвалою суду від 26.09.2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду.
10.10.2025 представник Департаменту патрульної поліції у Тернопільській області подала відзив на позов, просила відмовити у задоволенні позову. Зазначила, що на в`їзді у населений пункт Деренівка, як з боку м.Тернопіль, так і у напрямку м.Тернопіль, встановлено дорожній знак 5.49 «Початок населеного пункту», що позначає найменування і початок забудови населеного пункту, де діють ПДР, що визначають порядок руху у населених пунктах. Позивач перевищив допустиму швидкість у межах населеного пункту, який починається після дорожнього знаку 5.49. Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Долучені до матеріалів справи фотознімок та відеозапис дають можливість достовірно встановити місце фіксації швидкості транспортного засобу позивача. Застосування приладу TruCam LTI 20/20 є законним, оскільки визначене ЗУ «Про метрологію і метрологічну діяльність». Окрім того, даний пристрій відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання у руках під час вимірювань.
Оскаржувана постанова накладає адміністративне стягнення на позивача за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, тому вимоги ч.2 ст.40 ЗУ «Про Національну поліцію» не розповсюджуються на спірні відносини.
10.11.2025 представник ОСОБА_1 Паньків В.Д. подав до суду пояснення, зазначивши, що долучені до матеріалів справи відеозаписи не є належними доказами, оскільки неможливо встановити з яких технічних засобів здійснено відеофіксацію. Матеріалами справи підтверджується, що вимірювання швидкості руху транспортного засобу, яким керував позивач, проведено відповідачем за допомогою приладу TruCam LTI 20/20 в ручному режимі. Послався на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду у постанові від 27.08.2025 у справі №441/724/25. Також зауважив, що згідно п.5 оскаржуваної постанови від 10.09.2025 у графі «час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення» зазначено: 10.09.2025 11:00:00 дорога М19 363 км. На фото приладу TruCam, доданому до відзиву, вказана дата 10.09.2025, час 11:00:12, тобто є розбіжність у зазначенні часу вчинення правопорушення, а тому докази є неналежними. Крім цього, відповідач ОСОБА_2 , який є посадовою особою, і суб`єктом владних повноважень, без поважних причин не надав суду відзиву на позов і жодним чином не заперечив обґрунтування позовної заяви щодо неправомірності його дій при винесенні оскаржуваної постанови.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві та додаткових поясненнях, просив задовольнити.
Представник відповідача Департаменту патрульної поліції у Тернопільській області у судове засідання не з`явився, у відзиві зазначено прохання розглядати справу за відсутності представника.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив у позові відмовити.
Відповідно до ч.3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд прийшов до наступного висновку.
Згідно ч. 1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Частиною 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Судом встановлено, що 10.09.2025 року поліцейським 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Бориком В.Є. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.
За змістом постанови ЕНА № 5689093 від 10.09.2025 року об 11:00 год. на дорозі М19 363 км водій, керуючи транспортним засобом у населеному пункті с.Деренівка АД М-19 363 км, рухався зі швидкістю 50 км/год. Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху TRUCAM LTI 20/20 TC 000532, чим порушив пункт 12.9 б Правил дорожнього руху України. Додано фото порушення, відео з нк 474460, 472633.
У протоколі зазначено у графі «підпис особи, притягнутої до адміністративної відповідальності» - не згідний.
Судом встановлено, що транспортний засіб номерний знак НОМЕР_1 рухався на автодорозі М19 363 км зі швидкістю 79 км/год, при обмеженні швидкості на даній ділянці дороги, яка становить 50 км/год, що зафіксовано технічним приладом TruCAM Serial No: TC000532.
Наведене підтверджується роздруківкою файлу з лазерного вимірювача швидкості, приладом TruCAM TC000532 зафіксовано дату, час, місце руху автомобіля з номерним знаком НОМЕР_1 , визначено обмеження швидкості руху, яке діє у даній місцевості, зафіксовано швидкість руху вказаного автомобіля та вказано дистанцію, на якій перебував даний автомобіль від приладу у момент фіксації швидкості руху.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року за № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306.
Статтею 14 Закону №3353 встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Пунктом 12.4 Правил дорожнього руху визначено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.
Згідно з п.12.9 б Правил дорожнього руху водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.
Знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» забороняє рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знакові. Зона дії знака від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знака не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.
Знак 3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості» забороняє в зоні (населений пункт, мікрорайон, зона відпочинку тощо) рух із швидкістю, яка перевищує зазначену на знакові.
За частиною 1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
У розумінні ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ч. 1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.
Судом у засіданні досліджено відеозапис, на якому зафіксовано зупинку транспортного засобу у межах населеного пункту під керуванням ОСОБА_1 , який заперечував факт перевищення швидкості, зазначивши, що знизив швидкість руху автомобіля, побачивши дорожній знак. На демонстрацію працівником поліції відео із пристрою TruCam вказав, що не розуміє в чому причина.
Отже, суд встановив, що ОСОБА_1 на автомобілі RENAULT DUSTER НОМЕР_1 рухався 10.09.2025 об 11.00 год. зі швидкістю 79 км/год у населеному пункті с.Деренівка, чим порушив п. 12.9 «б» Правил дорожнього руху» , за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Представник позивача не заперечує, що зупинка транспортного засобу позивача мала місце у населеному пункті с. Деренівка.
Отже, наданий відповідачем відеозапис містить інформацію про обставини події та підтверджуює вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Крім цього, суд зауважує, що жодного іншого автомобіля, швидкість якого вимірював працівник поліції та згодом перевів прилад на автомобіль позивача, як на це вказує позивач, на відеозаписі не зафіксовано.
Відповідно до ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні. Словосполучення, наведене у п. 2 ч. 1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію`в частині права поліції «монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку», не вказує на спосіб її розміщення (стаціонарним способом, на тринозі, у ручному режимі і т ін.), а лише вказує на місце такого розміщення (по зовнішньому периметру доріг і будівель), що спростовує твердження позивача про протиправне тримання в руках поліцейськими приладу Тrucam в процесі його використання.
З наведеного вбачається, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, яка працює не в автоматичному режимі з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Таким чином, норма закону не виключає можливість використання органами поліції вимірювачів швидкості руху, які не є стаціонарними.
Отже, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів. Даний прилад фіксує правопорушення в автоматичному режимі, навіть у випадку тримання посадовою особою (інспектором) його в руках, що спростовує доводи позивача щодо порушення процедури вимірювання швидкості руху транспортного засобу у зв`язку з тим, що вимірювальний прилад не був встановлений стаціонарно.
Таким чином, поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху транспортних засобів лазерним вимірювачем швидкості руху TruCAM LTI 20/20, тримаючи його у руках, що не суперечить положенням ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію».
Отже, наведені позивачем доводи з приводу неправомірності використання працівником поліції лазерного вимірювача швидкості транспортного засобу TruCam LTI 20/20 , тримаючи прилад в руці, є помилковими.
При цьому суд наголошує, що фіксування правопорушення проводилось не в автоматичному режимі.
Порушення позивачем Правил дорожнього руху зафіксовано пристроєм вимірювання швидкості «TruCAM» в ручному режимі, а не в автоматичному, а тому вимоги ч. 2 ст. 40 Закону № 580-VIII щодо розміщення інформації на видному місці стосується лише розміщеної автоматичної фототехніки і відеотехніки, не розповсюджуються на спірні відносини.
Посилання представника позивача на розбіжність у зазначенні часу вчинення правопорушення Федорівим В.І. правового значення не мають, оскільки факт вчинення правопорушення є доведеним.
Щодо відсутності відзиву від відповідача Борика В.Є., який є посадовою особою, і суб`єктом владних повноважень, суд зауважує, що такий свою позицію щодо позову висловив у поданій суду заяві 09.10.2025.
Згідно із частиною 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Однак, покладений на суб`єкта владних повноважень даною нормою тягар доказування правомірності свого рішення не звільняє позивача від обов`язку доказування своїх тверджень чи заперечень.
Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої Палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Суд вважає дані, зафіксовані на прилад TruCamLTI 20/20 ТС 000532, покази технічного приладу, відеозапис, досліджений у судовому засіданні, відповідно до ст. 251 КУпАП є належними та допустимими доказами у справі про адміністративне правопорушення, оскаржена постанова прийнята поліцейським в межах повноважень та у спосіб визначений законами та Конституцією України, працівником поліції дотримано порядок розгляду справи та прийнято правомірне рішення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Отже, наявні в матеріалах справи докази підтверджують порушення позивачем п. 12.9 б Правил дорожнього руху та вчинення адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП, яке зафіксовано на сертифікований пристрій вимірювальної швидкості.
Жодних доказів, які б спростовували факт вчинення порушення, позивачем суду не надано, а надані стороною відповідача докази підтверджують обставини, які узгоджуються із постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Згідно п. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про скасування постанови про адміністративне правопорушення не підтверджені зібраними у справі доказами, є необґрунтованими, тому адміністративний позов необхідно залишити без задоволення, а рішення суб`єкта владних повноважень без змін.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, судові витрати позивачу не відшкодовуються.
Керуючись ст.ст. 122, 245, 247, 251, 283 КУпАП, ст.ст. 243-244, 246, 250, 268, 272, 286 КАС України, суд
Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, ОСОБА_2 про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,залишити без задоволення.
Постанову поліцейського 2 взводу 1 роти 1 батальйону управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Борика Віталія Євгеновича від 10.09.2025 року серії ЕНА №5689093 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення на підставі ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 340 гривень - без змін.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, , адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Ф.Ернста, 3, поштовий індекс 03048;

відповідач: поліцейський Департаменту патрульної поліції Борик Віталій Євгенович, адреса проживання: вул.Котляревського,24, м.Тернопіль, поштовий індекс 46003.

Повний текст рішення складено 05.12.2025.

Суддя Андріюк І. Г.