Справа № 640/1305/21
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2025-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/1305/21 Суддя (судді) першої інстанції: Скраль Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Парінов А.Б.,

судді: Беспалов О.О.,

Грибан І.Ю.,

при секретарі судового засідання: Андрейченко А.Е.,

від позивача (апелянта): не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся суду з позовом Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати рішення №0020 Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 23.10.2020 року у сумі 14 576,60 грн відносно ОСОБА_1 .

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області про визнання протиправним та скасування рішення - відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що наданий відповідачем розрахунок штрафу проведений відповідно до закону, виходячи з договірної ціни вартості реклами та строку розповсюдження, починаючи з моменту укладання договору до моменту виявлення порушення, при цьому матеріали справи містять достатні докази про порушення законодавства про рекламу, що доводять провину позивача у вчиненні порушення законодавства про рекламу.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду, у якій просив скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та незаконним, ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2025 року та 11 листопада 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області про визнання протиправним та скасування рішення та призначено справу до апеляційного розгляду у судовому засіданні.

До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшли відзиви на апеляційну скаргу від відповідачів, в якому посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги просили залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Учасники судового процесу, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи явку уповноважених представників до суду не забезпечили та причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з частиною другою статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Так, судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 19 травня 2020 року Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини звернувся з листом № 3165.2/20/28.4 до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, в якому зазначено, що під час моніторингу виявлено зовнішню рекламу автомобільної мийки «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_2, яка може містити ознаки дискримінації. Ураховуючи зазначене, керуючись статтями 13, 22 Закону України «Про уповноваженого Верховної Ради України з прав людини», статтею 9 Закону України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», просять здійснити перевірку щодо наявності у зазначеній вище рекламі ознак дискримінації та у разі виявлення порушень законодавства України вжити заходів, необхідних для припинення її розповсюдження.

26 травня 2020 року Головне управління Держпродспоживслужби в Київській області листом № Вих-10-05.1/4189-20 повідомило Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та Департамент захисту споживачів Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, що наразі фахівцями Головного управління проводяться необхідні заходи (збір доказів) для розгляду справи про порушення законодавства у сфері реклами.

26 червня 2020 року Головним управлінням Держпродспоживслужби в Київській області складено протокол про порушення законодавства про рекламу, відповідно до якого встановлено порушення ОСОБА_1 вимог частин першої, третьої, четвертої статті 7 та частини першої статті 10 Закону України «Про рекламу» за адресою: Київська область, смт. Гостомель такого змісту «С.Е.К.С. за 4 хв ВІДЧИСТИМО ЧИСТЕНЬКО АВТІВОЧКУ ШВИДЕСЕНЬКО ІНФОРМАЦІЯ_1 4 хв АДРЕСА_1».

13 липня 2020 року Головне управління Держпродспоживслужби в Київській області прийняло рішення про початок розгляду справи про порушення вимог законодавства України про рекламу відносно рекламодавця - ОСОБА_1 у відповідності до вимог пункту 11 Порядку № 693.

31 липня 2020 року за службовою запискою Головним управлінням Держпродспоживслужби в Київській області Матвієнко О.В. було продовжено строк розгляду справи на три місяці.

06 жовтня 2020 року Головне управління Держпродспоживслужби в Київській області, відповідно до протоколу засідання стосовно справи про порушення законодавства про рекламу, вирішило направити матеріали до Держпродспоживслужби для прийняття рішення по справі, оскільки сума штрафних санкцій перевищує 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

06 жовтня 2020 року Головне управління Держпродспоживслужби в Київській області листом №Вих-10-05.1/8313-20 надіслало Державній службі України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів Департаменті захисту споживачів матеріали справи відносно ОСОБА_1 для прийняття рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу.

23 жовтня 2020 року Державною службою України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів прийнято рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу № 0020, яким вирішено за недотримання встановлених законом вимог щодо змісту реклами накласти на рекламодавця - фізичну особу ОСОБА_1 штраф у розмірі 14576,60 грн.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про рекламу» контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснює у межах своїх повноважень центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів - щодо захисту прав споживачів реклами.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про рекламу» основними принципами реклами є: законність, точність, достовірність, використання форм та засобів, які не завдають споживачеві реклами шкоди. Реклама не повинна підривати довіру суспільства до реклами та повинна відповідати принципам добросовісної конкуренції. Реклама не повинна містити інформації або зображень, які порушують етичні, гуманістичні, моральні норми, нехтують правилами пристойності. Реклама повинна враховувати особливу чутливість дітей і не завдавати їм шкоди.

Статтею 27 Закону України «Про рекламу» передбаяена відповідальність за порушення законодавства про рекламу, так відповідно до частини 1 цієї статті особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Згідно ч. 2, 4, 5, 8 ст. 27 ЗУ «Про рекламу» відповідальність за порушення законодавства про рекламу несуть:

1) рекламодавці, винні:

у замовленні реклами продукції, виробництво та/або обіг якої заборонено законом;

у наданні недостовірної інформації виробнику реклами, необхідної для виробництва реклами;

у замовленні розповсюдження реклами, забороненої законом;

у недотриманні встановлених законом вимог щодо змісту реклами та у замовленні розповсюдження реклами, в якій не дотримано встановлені законом вимоги щодо її змісту;

у порушенні порядку розповсюдження реклами, якщо реклама розповсюджується ними самостійно;

2) виробники реклами, винні у порушенні прав третіх осіб при виготовленні реклами;

3) розповсюджувачі реклами, винні в порушенні встановленого законодавством порядку розповсюдження та розміщення реклами.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, за поданням державних органів, зазначених у статті 26 цього Закону, або самостійно у випадках, передбачених цією статтею, крім тих, які віднесено виключно до компетенції Антимонопольного комітету України та які регулюються законодавством з питань авторського права та суміжних прав, накладає штрафи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, на:

рекламодавців за вчинення дій, передбачених пунктом 1 частини другої цієї статті, - у розмірі п`ятикратної вартості розповсюдженої реклами;

виробників реклами за вчинення дій, передбачених пунктом 2 частини другої цієї статті, - у розмірі п`ятикратної вартості виготовлення реклами;

розповсюджувачів реклами за вчинення дій, передбачених пунктом 3 частини другої цієї статті, - у розмірі п`ятикратної вартості розповсюдження реклами.

Повторне вчинення перелічених порушень протягом року тягне за собою накладення штрафу у подвійному від передбаченого за ці порушення розмірі.

Вартість розповсюдженої реклами визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості без урахування суми внесених (нарахованих) податків, зборів (обов`язкових платежів), які встановлені Податковим кодексом України.

Рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу у розмірі 300 і більше неоподатковуваних мінімумів доходів громадян приймається виключно центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 №693 затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу (далі - Порядок №693), який регулює питання накладення уповноваженими особами Держспоживінспекції та її територіальних органів в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - територіальні органи) штрафів на рекламодавців, виробників і розповсюджувачів реклами за порушення законодавства про рекламу (крім штрафів, накладення яких належить виключно до компетенції Антимонопольного комітету і регулюється законодавством з питань авторського права та суміжних прав).

Згідно з пунктами 8-19 Порядку №693 накладати штрафи на рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами мають право Голова Держспоживінспекції, його заступники, начальники територіальних органів Держспоживінспекції та їх заступники.

При цьому, як вже зазначалось, рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу в розмірі 300 і більше неоподатковуваних мінімумів доходів громадян приймається виключно уповноваженою посадовою особою Держспоживінспекції.

Підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу (далі - справа) є відповідний протокол, складений уповноваженою посадовою особою Антимонопольного комітету, Національної ради з питань телебачення і радіомовлення, Мінфіну, НКЦПФР або Держспоживінспекції та її територіальних органів.

Справа розглядається у місячний строк з дня прийняття рішення про початок її розгляду, при цьому до строку розгляду справи не зараховується час на отримання необхідних доказів і проведення експертизи.

Строк розгляду справи може бути продовжений Головою Держспоживінспекції, його заступниками, начальниками територіальних органів Держспоживінспекції, їх заступниками не більше ніж на три місяці.

Посадові особи Держспоживінспекції та її територіальних органів, які розглядають справу: перевіряють відповідність реклами вимогам законодавства до змісту та достовірності реклами, порядку її виготовлення і розповсюдження; отримують документи, усні чи письмові пояснення, відео- та звукозаписи, а також іншу інформацію, що стосується порушень законодавства про рекламу; готують попередні висновки і вносять їх на розгляд Голови Держспоживінспекції, його заступників, начальників територіальних органів Держспоживінспекції, їх заступників.

Держспоживінспекція та її територіальні органи повідомляють рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами про розгляд справи не пізніш як за три дні до дати розгляду, а у невідкладних випадках - не пізніш як за один день.

З метою з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань, Головою Держспоживінспекції, начальниками територіальних органів Держспоживінспекції, їх заступниками може бути призначена експертиза.

За результатами розгляду справи приймається рішення, що оформляється у двох примірниках, один з яких залишається у Держспоживінспекції або її територіальному органі, другий - у 10-денний строк надсилається особі, стосовно якої було прийнято рішення, або видається її представникові під розписку.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується, що провадження у справі за ознаками порушення законодавства про рекламу відносно ОСОБА_3 проведено Головним управлінням Держпродспоживслужби в Київській області в межах повноважень, визначеним законодавством України.

Судом першої інстанції встановлено, що підставою прийняття рішення стало звернення Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, в якому зазначено, що під час моніторингу виявлено зовнішню рекламу автомобільної мийки «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_2, яка може містити ознаки дискримінації.

Як вбачається зі змісту матеріалів справи, Головним управлінням Держпродспоживслужби в Київській області отримано Експертний висновок Всеукраїнської громадської організації «Українська Асоціація Маркетингу» №21-2020 від 04 травня 2020 року, яким встановлено, що реклама автомобільної мийки «ІНФОРМАЦІЯ_1» порушує вимоги частини першої, третьої та четвертої статті 7 Закону України «Про рекламу» та статтю 10 Закону України «Про рекламу», однак зазначений експертний висновок не було взято судом першої інстанції до уваги з огляду на на положення норм законодавства, зокрема ст. 74, 101,108 КАС України.

Однак, незважаючи не вищезазначені обставини, суд першої інстанції проаналізувавши норму статті 7 Закону України "Про рекламу" - дійшов висновку, що закон містить пряму заборону щодо розміщення зовнішньої реклами, що містить зображення або інформацію сексуального характеру.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, оскільки предметом розгляду (зокрема інформацією) яка стала підставою для притягнення позивача за порушення норм законодавства про рекламу, стала надпис на зовнішній рекламі наступного змісті: «С.Е.К.С. за 4 хв ВІДЧИСТИМО ЧИСТЕНЬКО АВТІВОЧКУ ШВИДЕСЕНЬКО ІНФОРМАЦІЯ_1 4 хв АДРЕСА_1», який вочевидь повинен розцінюватись як нехтування правилами пристойності, що прямо заборонено ст. 7 ЗУ "Про рекламу", оскільки не зважаючи на спробу видати перше слово за абревіатуру реклами, вочевидь містить посилання сексуального змісту.

Відтак, доводи апелянта в відхиляються судом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги у цій частині, не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до ст. 315 за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329-331 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді: О.О. Беспалов

І.О. Грибан

(повний текст постанови суду виготовлено 04 грудня 2025 року)