Справа № 750/14027/25
Суддя: Маринченко О. А.
Дата ухвалення: 2025-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/750/287/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі судді Маринченко О.А., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

в с т а н о в и в:

10 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5845427 від 01 жовтня 2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Обґрунтовано позов, зокрема, тим, що оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. за те, що 01 жовтня 2025 року о 22 год. 03 хв. по вулиці 1-ої танкової бригади в місті Чернігові позивач, керуючи транспортним засобом RENAULT MEGANE SCENIC, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , повертаючи ліворуч, не дав дорогу пішоходам, які переходили проїзну частину на пішохідному переході, на яку він повертав, чим порушив вимоги пункту 18.2. Правил дорожнього руху. Дана постанова є незаконною, необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню, у зв?язку з неповним з?ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків інспектора фактичним обставинам справи та порушенням норм матеріального та процесуального права. Так, 01 жовтня 2025 року приблизно о 22 год. 00 хв. у момент здійснення лівого повороту на Т-подібному перехресті на вулицю 1-ої танкової бригади позивач повертався з роботи після тривалого робочого дня. На той час після масованого обстрілу російською федерацією енергетичної інфраструктури міста був повний блекаут: вуличне освітлення та електропостачання в житлових будинках було відсутнє, на вулицях міста була повна темрява, що суттєво ускладнювало видимість дороги та створювало небезпечні умови для всіх учасників дорожнього руху. Позивач не перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп?яніння, свідомо оцінював ситуацію, яка склалася в місті та усвідомлював підвищену небезпеку на дорогах. На перехресті працював світлофор, позивач дочекався сигналу світлофора зеленого кольору та почав рух. Пішоходи, які розпочали перехід проїзної частини, були одягнені в темний одяг без світловідбиваючих елементів, що є порушенням пункту 4.4. Правил дорожнього руху. Пішоходи не дійшли до середини проїзної частини та не позначили себе жодним світловим сигналом, що унеможливило їх завчасне виявлення. Під час здійснення позивачем маневру повороту ліворуч пішоходи переходили проїзну частину дороги зліва направо, у зв?язку з чим під час повороту вони знаходилися зліва від транспортного засобу позивача. Крім того, пішоходи зреагували на рух автомобіля під керування позивача та призупинилися, у зв`язку з чим зменшилася можливість їх виявлення. За таких умов побачити пішоходів у темряві було фізично неможливо до моменту безпосереднього наближення. В умовах повної темряви пішоходи злилися з навколишньою місцевістю. Позивач рухався зі зниженою швидкістю, враховуючи дорожні умови, дотримувався максимальної обережності та Правил дорожнього руху. Небезпека виникла раптово через об?єктивні обставини - повну відсутність освітлення та дії пішоходів, які не мали світловідбиваючих елементів. Побачивши пішоходів, позивач був змушений здійснити маневр, а саме продовжити рух, щоб уникнути можливого наїзду та запобігти можливому травмуванню осіб. Ймовірно, даний маневр був помилково розцінений інспектором як порушення пункту 18.2. Правил дорожнього руху. Разом з тим, маневр був єдиним можливим способом запобігти дорожньо-транспортній пригоді. Позивач усвідомлював, що невжиття екстрених заходів могло призвести до дорожньо-транспортної пригоди та завдати фізичну шкоду пішоходам, а тому його дії були спрямовані виключно на те, щоб запобігти дорожньо-транспортній пригоді та зберегти життя і здоров?я пішоходів. Таким чином, позивач діяв у стані крайньої необхідності, а тому відповідно до статті 17 КУпАП не підлягає адміністративній відповідальності.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 листопада 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами; визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позов.

В установлений судом строк відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу в його задоволенні. Зокрема, у відзиві зазначає, що 01 жовтня 2025 року о 22 год. 03 хв. по вулиці 1-ої танкової бригади, 15 у місті Чернігові позивач, керуючи транспортним засобом RENAULT MEGANE SCENIC, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на регульованому перехресті, повертаючи ліворуч, не надав дорогу пішоходам, які переходили проїзну частину на пішохідному переході, на яку він повертав, чим порушив пункт 18.2. Правил дорожнього руху. Встановлений пунктом 18.2. Правил дорожнього руху обов?язок водія дати дорогу пішоходам, визначає мету застосування даного правила усунення ризику створення перешкоди чи небезпеки для пішоходів. Отже, на пішохідних переходах пішоходи мають перевагу в русі перед транспортними засобами з моменту, коли вони ступили на перехід. Для виконання вимоги пункту 18.2. Правил дорожнього руху водій транспортного засобу обов?язково повинен своїм маневром показати пішоходам, що він дає дорогу, тобто знизити швидкість, якщо цього достатньо для того, щоб дати дорогу або зупинитися. Забороняється здійснювати об?їзд пішохода, який перебуває на пішохідному переході незалежно від відстані між ним і транспортним засобом, а також збільшувати швидкість з метою «проскочити» перед пішоходом, який ступив на нерегульований пішохідний перехід. Крім того, згідно з пунктом 1.7. Правил дорожнього руху водії зобов?язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як велосипедисти, особи, які рухаються в кріслах колісних, та пішоходи. Усі учасники дорожнього руху повинні бути особливо обережними до дітей, людей похилого віку та осіб з явними ознаками інвалідності. Таким чином, саме водій повинен врахувати можливі маневри пішохода на пішохідному переході (пішохід може зупинитися, передбачаючи небезпеку, побігти або уповільнити хід) і спрогнозувати можливий розвиток ситуації: якщо ймовірно, що шляхи руху пішохода (незалежно від того, як він рухається) і транспортного засобу можуть перетнутися на переході уникнути такої ситуації, тобто дати дорогу пішоходу. Позивач, не надавши перевагу пішоходам, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 122 КУпАП ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах. Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені частиною першою статті 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Шкінь Ростислав Владиславович є уповноваженим працівником патрульної поліції, проходить службу на посаді поліцейського взводу № 2 роти № 3 БУПП в Чернігівській області ДПП, має звання старший лейтенант поліції, а тому відповідно до статті 222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені частиною першою статті 122 КУпАП. Виявивши порушення Правил дорожнього руху, поліцейський вжив заходів щодо притягнення винної особи до адміністративної відповідальності та виніс відносно позивача оскаржувану постанову Відповідно до відеозапису з відеореєстратора, закріпленого у службовому транспортному засобі, по вулиці 1-ої танкової бригади в місті Чернігові екіпажем патрульної поліції було виявлено транспортний засіб RENAULT MEGANE SCENIC, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який повертаючи ліворуч на перехресті, не надав дорогу пішоходам, які переходили проїзну частину на пішохідному переході. Після виявлення правопорушення поліцейські прослідували за автомобілем. Також, із відеозапису, зробленого за допомогою портативного відеореєстратора, слідує, що поліцейським під час несення служби на підставі статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» за порушення пункту 18.2. Правил дорожнього руху був зупинений транспортний засіб марки RENAULT MEGANE SCENIC, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням позивача. Після зупинки транспортного засобу поліцейський представився, позивачу було повідомлено причину зупинки з детальним її описом, повідомлено про суть вчиненого ним правопорушення. При цьому, під час спілкування з поліцейським жодних переконливих доводів своєї невинуватості позивачем на місці надано не було. Позивач пояснив лише, що не побачив одразу пішоходів. Таким чином, наявність пішоходів на пішохідному переході визнана позивачем у момент його проїзду. Позивач, як особа, яка має посвідчення водія та є учасником дорожнього руху, зобов`язана знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху. Посилання позивача на «блекаут» лише підтверджує, що він усвідомлював наявність факторів, які обмежують видимість, але всупереч вимогам пункту 12.3. Правил дорожнього руху не зменшив швидкість та не зупинився, хоча був зобов?язаний це зробити. За умов обмеженої видимості, темряви або інших факторів, що ускладнюють оглядовість, зокрема «блекауту», обов?язок водія бути уважним та передбачливим лише посилюється. Таким чином, за наявності тимчасового засліплення чи погіршення видимості водій був зобов?язаний додатково переконатися у відсутності пішоходів на переході, а за потреби повністю зупинитися, що відповідає вимогам пунктів 12.3. та 18.2. Правил дорожнього руху. Перетинаючи перехрестя та здійснюючи поворот ліворуч, де наявний пішохідний перехід, позивач мав завчасно зменшити швидкість, зупинитися та переконатися в безпеці руху пішоходів, що також передбачено пунктом 18.1. Правил дорожнього руху. Посилання позивача на «блекаут» не звільняє його від виконання обов?язку безпечного керування, а навпаки передбачає підвищену обережність. Отже, позивач не просто не проявив необхідної уважності, він не виконав обов?язки щодо безпеки руху, свідомо продовжив рух у небезпечних умовах та створив реальну загрозу життю і здоров?ю пішоходів. Обставини, на які він посилається, не виправдовують його дії, оскільки саме за таких умов він мав бути максимально обережним та уважним. Поліцейським була дотримана передбачена законодавством процедура розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Позивача було повідомлено про суть вчиненого ним правопорушення. До початку винесення оскаржуваної постанови поліцейський оголосив про початок розгляду справи, ознайомив позивача з правами, якими користується особа, стосовно якої проводився розгляд справи, та жодним чином не перешкоджав позивачу в користуванні ними, про що позивач у пункті 8 оскаржуваної постанови поставив особистий підпис. Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивачу були роз?яснені права, передбачені статтею 268 КУпАП, що підтверджується його підписом у графі 8 постанови. Також, у графі 9 оскаржуваної постанови міститься підпис позивача, яким він підтверджує отримання ним копії постанови. При цьому, будь-яких заяв, зауважень чи клопотань постанова не містить. Отже дотримання відповідачем процедури винесення оскаржуваної постанови підтверджується підписанням відповідних граф такої постанови без жодних зауважень. Поліцейський взводу № 2 роти № 3 БУПП в Чернігівській області ДПП Шкінь Ростислав Владиславович під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності позивача та винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що передбачений законодавством України, а постанова відповідає вимогам статті 283 КУпАП. Позивачем до адміністративного позову не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Зауваження позивача, як підстави для скасування оскаржуваної постанови, не знаходять свого підтвердження, носять суб?єктивний характер та свідчать лише про намагання уникнути адміністративної відповідальності.

На підставі положень частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши наявні в справі докази, суд встановив таке.

01 жовтня 2025 року поліцейським 2 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Шкінь Ростиславом Владиславовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 5845427, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 7).

Зі змісту постанови серії ЕНА № 5845427 слідує, що 01 жовтня 2025 року о 22 год. 03 хв. по вулиці 1-ої танкової бригади, 15, у місті Чернігові, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом на регульованому перехресті, повертаючи ліворуч, не дав дорогу пішоходам, які переходили проїзну частину на пішохідному переході, на яку він повертав, чим порушив пункт 18.2. Правил дорожнього руху водій не пропустив пішоходів, які не закінчили перехід проїзної частини відповідного напрямку руху.

У графі 7 постанови міститься інформація про долучення до неї відео.

Відповідно до копії відповіді Комунального підприємства «Міськсвітло» від 10 жовтня 2025 року № 391, яка надана на звернення ОСОБА_1 , 01 жовтня 2025 року о 22 год. 00 хв. вуличне освітлення в місті Чернігові, в тому числі по вулиці 1-ої танкової бригади, не працювало (а.с. 6).

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про дорожній рух» визначає правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища.

Частиною п`ятою статті 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, які затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з пунктом 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до пункту 1.3. Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з пунктом 1.5. Правил дорожнього руху дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Водії зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як велосипедисти, особи, які рухаються в кріслах колісних, та пішоходи. Усі учасники дорожнього руху повинні бути особливо обережними до дітей, людей похилого віку та осіб з явними ознаками інвалідності (пункт 1.7. Правил дорожнього руху).

Відповідно до підпунктів б), д) пункту 2.3. Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Пунктом 4.16. Правил дорожнього руху встановлено, що пішохід має право: на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора.

За нормами пункту 18.2. Правил дорожнього руху на регульованих пішохідних переходах і перехрестях при сигналі світлофора чи регулювальника, що дозволяє рух транспортним засобам, водій повинен дати дорогу пішоходам, які закінчують перехід проїзної частини відповідного напрямку руху і для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Згідно з пунктом 1.10. Правил дорожнього руху термін «дати дорогу» має таке значення вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9. Правил дорожнього руху).

Відповідно до частини першої статті 122 КУпАП України перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі статтею 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (частина перша статті 9 КУпАП).

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.

Згідно зі статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Також, частиною першою статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Сукупністю доказів, наявних у матеріалах справи, в тому числі відеозаписами, наданими відповідачем до відзиву, підтверджується, що автомобіль, державний реєстраційний номер якого - НОМЕР_1 , за кермом якого перебував позивач, повертаючи ліворуч, не дав дорогу пішоходам, які переходили проїзну частину на регульованому пішохідному переході, чим порушив вимоги пункту 18.2. Правил дорожнього руху.

Також, з відеозапису слідує, що на відображуваній ділянці проїзної частини пішохідний перехід позначений добре видимими пішохідними світлофорами, на яких в момент проїзду позивачем горіло зелене світло, однак, позивач на автомобілі проїхав перед пішоходами, які перебували на пішохідному переході.

Крім того, з відеозапису з нагрудної бодікамери поліцейського, який додано відповідачем до відзиву, слідує, що позивач не заперечував проїзд пішохідного переходу і наявність людей на ньому та лише повідомив поліцейському, що не побачив пішоходів. Про те, що позивач був змушений здійснити маневр, а саме продовжити рух, щоб уникнути можливого наїзду на пішоходів та запобігти їх можливому травмуванню, а тому діяв у стані крайньої необхідності, він нічого не зазначав.

Не надання дороги пішоходам, які переходили проїзну частину на регульованому пішохідному переході, фактично не заперечує і позивач у своєму позові.

У чинному законодавстві інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Доказами, які містяться в матеріалах справи не підтверджено, що дії позивача були вчинені ним у стані крайньої необхідності, які відповідачем кваліфіковано, як адміністративне правопорушення.

Саме посилання позивача на існування стану крайньої необхідності не може беззаперечно свідчити про необхідність застосування положень статтей 17, 18 КУпАП, а має відповідати фактичним обставинам справи та не викликати сумнівів щодо наявності такого стану, що повинно бути зіставлено з наявними в матеріалах справи доказами.

У матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що інспектор при складанні постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності діяв не в спосіб, передбачений законом.

Враховуючи викладене, оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідачем відповідно до частини другої статті 77 КАС України доведено наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, за яке встановлена адміністративна відповідальність за частиною першою статті 122 КУпАП та правомірність прийнятого рішення, а тому суд не знаходить підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись статями 2, 6-10, 72, 77, 90, 241-246, 271, 272, 286, 297 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач - Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ; ідентифікаційний код юридичної особи 40108646.

Суддя