Справа № 480/5704/25
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2025-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 грудня 2025 року Справа № 480/5704/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Шаповала М.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/5704/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Сумській області щодо ненарахування та невиплати йому середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Сумській області здійснити нарахування та виплату середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.07.2023 по 27.06.2025, з урахуванням положень ст. 117 КЗпП України, у розмірі 408163 грн 52 коп, з відрахуванням з такої суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.
Позивач вимоги мотивує тим, що з 07.11.2015 він проходив службу в органах Національної поліції, був старшим сержантом поліції, перебував на посаді поліцейського взводу № 1 Роти поліції особливого призначення ГУ НП в Сумській області.
Наказом начальника ГУ НП в Сумській області № 251 о/с від 22.06.2023, 30.06.2023 позивача було звільнено із органів національної поліції, відповідно до п.7 (за власним бажанням) ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію". До остаточного розрахунку при звільненні не були включені всі доплати, належні позивачу, тому виникла необхідність звернення із позовом до Сумського окружного адміністративного суду.
23.02.2024 рішенням Сумського окружного адміністративного суду частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 у справі № 480/9302/23 за позовом про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 13.02.2025 апеляційну скаргу ГУ НП в Сумській області залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
На виконання вказаного рішення у справі № 480/9302/23 державним виконавцем ВПВР було відкрито 6 виконавчих проваджень від 06.05.2025: 77993306, 77994212, 77994421, 77994565, 77994731, 77995021.
Постановою державного виконавця ВПВР від 12.05.2025 закрито ВП № 77995021, у зв`язку із виконанням рішення суду.
27.06.2025 ОСОБА_1 виплачено за рішенням суду № 480/9302/23 25 353,17 грн та 5897,09 грн компенсації податку з доходів фізичних осіб. Позивач вважає наявними підстави для виплати середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні, у зв`язку із чим звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою суду від 21.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Головне управління Національної поліції в Сумській області з позовними вимогами не погодилось, у відзиві на позовну заяву зазначило, що статтею 117 КЗпП України визначено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні. Частиною першою цієї статті встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Згідно з частиною другою статті 117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Водночас Законом України від 01.07.2022 № 2352-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" положення статті 117 КЗпП України викладено в такій редакції: "У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті".
Закон України № 2352-ІХ та відповідно і нова редакція статті 117 КЗпП України набрали чинності з 19.07.2022.
Зазначає, що суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 Кодексу законів про працю України, враховуючи: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором, період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.
Крім того, пояснює, що з управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Сумській області від складена довідка 30.07.2025 № 29/1016 про середньоденне та середньомісячне грошове забезпечення позивача, відповідно до якої середньоденне грошове забезпечення позивача складає 823,11 грн, а не 2218,28 грн, як помилково обраховано у позовній заяві.
Враховуючи наведені обставини, вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
ОСОБА_1 з 07.11.2015 прийнятий на службу в органи Національної поліції, наказом начальника ГУ НП в Сумській області № 251 о/с від 22.06.2023 позивача звільнено зі служби в поліції з 30.06.2023 відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (за власним бажанням), встановивши щомісячну премію за червень 2023 року в розмірі 277,519 відсотків, з виплатою компенсації за 18 діб невикористаної щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2023 рік.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду у справі від 23.02.2024 № 480/9302/23 позов ОСОБА_1 до ГУ НП в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ГУ НП в Сумській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2016 до 31.10.2017. Зобов`язано ГУ НП в Сумській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.06.2016 до 31.10.2017. Визнано протиправною бездіяльність ГУ НП в Сумській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 доплати в належному розмірі за службу в нічний час (в розмірі 35% посадового окладу за кожну годину служби в нічний час) за період з 01.02.2022 до 31.10.2022. Зобов`язано ГУ НП в Сумській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 доплати в належному розмірі за службу в нічний час (в розмірі 35% посадового окладу за кожну годину служби в нічний час) за період з 01.02.2022 до 31.10.2022. Визнано протиправною бездіяльність ГУ НП в Сумській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової доплати до грошового забезпечення в розмірі 50 % посадового окладу за період з 18 лютого 2021 року до 30 червня 2023 року відповідно до положень постанови КМУ від 29.04.2020 № 375, з урахуванням фактичної кількості відпрацьованих у вказаний період днів/діб/змін та нарахованого у кожному місяці грошового забезпечення. Зобов`язано ГУ НП в Сумській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової доплати до грошового забезпечення за період з 18 лютого 2021 року до 30 червня 2023 року відповідно до положень постанови КМУ від 29.04.2020 № 375, з урахуванням фактичної кількості відпрацьованих у вказаний період днів/діб/змін та нарахованого у кожному місяці грошового забезпечення. Визнано протиправною бездіяльність ГУ НП в Сумській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 при звільненні грошової компенсації за невикористану додаткову оплачувану відпустку за вислугу років за 2022 рік. Зобов`язано ГУ НП в Сумській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 при звільненні грошової компенсації за невикористану додаткову оплачувану відпустку за вислугу років за 2022 рік. Визнано протиправною бездіяльність ГУ НП в Сумській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 при звільненні грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2022 та за 2023 роки. Зобов`язано ГУ НП в Сумській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 при звільненні грошової компенсації за невикористані додаткові оплачувані відпустки як учаснику бойових дій за 2022 та за 2023 роки. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 13.02.2025 апеляційну скаргу ГУ НП в Сумській області залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність ГУ НП в Сумській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2016 до 31.10.2017. Зобов`язано ГУ НП в Сумській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.06.2016 до 31.10.2017. Визнано протиправною бездіяльність ГУ НП в Сумській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 доплати в належному розмірі за службу в нічний час (в розмірі 35% посадового окладу за кожну годину служби в нічний час) за період з 01.02.2022 до 31.10.2022. Зобов`язано ГУ НП в Сумській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 доплати в належному розмірі за службу в нічний час (в розмірі 35% посадового окладу за кожну годину служби в нічний час) за період з 01.02.2022 до 31.10.2022. Визнано протиправною бездіяльність ГУ НП в Сумській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової доплати до грошового забезпечення в розмірі 50 % посадового окладу за період з 18 лютого 2021 року до 30 червня 2023 року відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 № 375, з урахуванням фактичної кількості відпрацьованих у вказаний період днів/діб/змін та нарахованого у кожному місяці грошового забезпечення. Зобов`язано ГУ НП в Сумській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової доплати до грошового забезпечення за період з 18 лютого 2021 року до 30 червня 2023 року відповідно до положень постанови КМУ від 29.04.2020 № 375, з урахуванням фактичної кількості відпрацьованих у вказаний період днів/діб/змін та нарахованого у кожному місяці грошового забезпечення. Визнано протиправною бездіяльність ГУ НП в Сумській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 при звільненні грошової компенсації за невикористану додаткову оплачувану відпустку за вислугу років за 2022 рік. Зобов`язано ГУ НП в Сумській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 при звільненні грошової компенсації за невикористану додаткову оплачувану відпустку за вислугу років за 2022 рік. Визнано протиправною бездіяльність ГУ НП в Сумській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 при звільненні грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2022 та за 2023 роки. Зобов`язано ГУ НП в Сумській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 при звільненні грошової компенсації за невикористані додаткові оплачувані відпустки як учаснику бойових дій за 2022 та за 2023 роки. Визнано протиправною бездіяльність ГУ НП в Сумській області щодо невирішення питання в частині встановлення позивачу додаткової винагороди пропорційно часу його участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених заходів у період з 01.03.2023 по 01.06.2023. Зобов`язано ГУ НП в Сумській області розглянути питання в частині наявності у ОСОБА_1 права на нарахування та виплату йому додаткової винагороди пропорційно часу його участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період з 01.03.2023 по 01.06.2023 (зазначений у довідках № 6/2513-23-Вих від 05.04.2023, № 6/2882-23-Вих від 04.05.2023, № 6/3142/23-Вих від 01.06.2023, № 6/3438-23-Вих від 01.07.2023) з урахуванням висновків суду.

На виконання вказаного рішення у справі № 480/9302/23 державним виконавцем ВПВР було відкрито 6 виконавчих проваджень від 06.05.2025: 77993306, 77994212, 77994421, 77994565, 77994731, 77995021.

Постановою державного виконавця ВПВР від 12.05.2025 - закрито ВП № 77995021, у зв`язку із виконанням рішення суду.

Відповідно до скріншоту з банківського додатку позивача, 27.06.2025 ОСОБА_1 виплачено за рішенням суду № 480/9302/23 25 353,17 грн та 5 897,09 грн компенсації податку з доходів фізичних осіб.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 4 ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Водночас питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні військовослужбовців із військової служби не врегульовані положеннями спеціального законодавства.

У той же час такі питання врегульовані Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України).

Згідно з ч. 1 ст. 47 КЗпП України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу.

У силу вимог статті 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до статті 117 КЗпП України (у редакції, викладеній відповідно до Закону України від 1 липня 2022 року № 2352-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин") у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Наведена редакція статті 117 КЗпП України набрала законної сили з 19.07.2022.

Отже, відповідно до статті 117 КЗпП України у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає компенсації середнім заробітком, обмежений шістьма місяцями.

Відповідно до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі по тексту Порядок № 100), обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

З матеріалів справи вбачається, що позивача наказом начальника ГУНП в Сумській області № 251 о/с від 22.06.2023, 30.06.2023 позивача було звільнено із органів національної поліції, відповідно до п.7 (за власним бажанням) ч. 1 ст. 77 ЗУ "Про національну поліцію".

Оскільки повний розрахунок з позивачем було проведено 27.06.2025, а не у день його звільнення з служби 30.06.2020, позивач, відповідно до статті 117 КЗпП України, має право на виплату середнього заробітку за період затримки повного розрахунку з 01.07.2023 по 27.06.2025.

Згідно з розрахунковими листами позивачу було нараховано та виплачено грошове забезпечення за квітень 2023 року та травень 2023 року (останні два календарні місяці перед звільненням) 80 209,94 грн за квітень 2023 року та 55 105 грн за травень 2023 року. Всього 61 відпрацьований день. Грошове забезпечення позивача за останні два календарних місяці служби, що передували місяцю його звільнення: 80 209,94 грн + 55 105 грн = 135 314,94 грн.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні (135 314,94 грн) на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у передбачених чинним законодавством випадках - на число календарних днів за цей період (61 відпр.день) - 135 314,94 : 61 = 2 218,28 грн - середньоденний розмір грошового забезпечення.

Отже, сума середнього заробітку за час затримки виплат складає 408 163,52 грн (2 218,28 грн х 184 днів затримки) за період 01.07.2023 - 31.12.2023 (з урахуванням припису чинної редакції статті 117 КЗпП України, якою законодавець обмежив виплату 6 місяцями) по заборгованості, виплата якої здійснена 27.06.2025.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17 зазначила, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, враховуючи: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором, період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Аналогічні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц.

Крім того у вищевказаній постанові зазначено, що Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком Верховного Суду України у постанові від 27 квітня 2016 року у справі № 6-113цс16 у тому, що суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і що таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми.

Водночас, виходячи з мети відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, яка полягає у компенсації працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, і які розумно можна було б передбачити, Велика Палата Верховного Суду вважає, що, з одного боку, не всі чинники, сформульовані у зазначеному висновку, відповідають такій меті. Так, сама лише наявність спору між працівником та роботодавцем з приводу розміру належних до виплати працівникові сум; момент виникнення такого спору, прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника, істотність розміру недоплаченої суми порівняно із середнім заробітком працівника не впливають на розмір майнових втрат, яких зазнає працівник у зв`язку з простроченням розрахунку. З іншого боку, істотним є період такого прострочення, хоча такий чинник у згаданій постанові Верховного Суду України не сформульований.

З огляду на викладене, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, сформульованого у постанові від 27 квітня 2016 року у справі за провадженням № 6-113цс16, і вважає, що, зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати:

1. розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;

2. період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

3. ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;

4. інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов позивача підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Сумській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Сумській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.07.2023 по 27.06.2025 у розмірі 408163,52 грн, з відрахуванням з такої суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Шаповал