Справа № 160/27548/25
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2025-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 вересня 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність вимоги відповідача від 06.08.2025 року. Позивач зазначає, що відповідні об`єкти нерухомого майна не є об`єктом оподаткування з огляду на пільги, встановлені законодавством, а саме п.п."ж" п.п.266.2.2 п.266.2 ст. 266 Податкового кодексу України.
05 листопада 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач повторює доводи позовної заяви.
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Усі податкові повідомлення-рішення отримані позивачем нарочно.
Докази оскарження та/або скасування даних податкових повідомлень-рішень (надалі-ППР) матеріали справи не місять.
Вимога отримана позивачем нарочно 09.08.2025 року.
Вважаючи вказану вимогу протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд зазначає наступне.
Згідно пп. 14.1.135, 14.1.153, 14.1.157, 14.1.175. п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України:
- грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня;
- податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу;
- податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності;
- податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до пп. 41.1.1. п. 41.1. ст. 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.
Підпунктом 54.3.3. п. 54.3. ст. 54 Податкового кодексу України визначено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Згідно з п. 58.1. ст. 58 Податкового кодексу України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян).
За п. 59.1. ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до пп. 60.1.4. п. 60.1. ст. 60 Податкового кодексу України рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.
Підпунктом 60.5. ст. 60 Податкового кодексу України встановлено, що у випадках, визначених підпунктом 60.1.4 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними у день набрання законної сили відповідним рішенням суду
Застосовуючи вищевикладені нормативні положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.
Особливістю даної справи є те, що позивач оскаржив податкову вимогу зі сплати майнового податку. У відзиві відповідач звертав увагу на те, що податкова вимога сформована на підставі ППР, які не оскаржені, однак позивач у відповіді на відзив фактично лише повторив виклад позовної заяви, повністю залишивши поза увагу нормативно-правове регулювання щодо формування податкової вимоги. Фактично те саме позивачу повідомлено і ДПС України за результатом розгляду адміністративної скарги.
Так, податкова вимога формується за наявності податкового боргу, яким вважається узгоджене грошове зобов`язання.
Позивачу грошові зобов`язанні визначені податковими повідомленнями-рішеннями, що сформовані 10.06.2024 року, 05.07.2024 року (2 ППР), 18.03.2025 року (2 ППР).
Термін сплати усіх податкових зобов`язань настав, однак сплата не здійснена, самі грошові зобов`язання (відповідні ППР) позивачем не оскаржені, докази їх скасування в адміністративному або судовому порядку відсутні.
Суд повторює, що усі ППР позивачем отримані нарочно, що підтверджується його підписами у наданих до суду відповідачем корінцях цих ППР, згодом у відповіді на відзив позивач навіть не заперечував відповідних обставин.
Як наслідок, такі грошові зобов`язання набули статусу податкового боргу, що і стало підставою для формування податкової вимоги.
В свою чергу позивач доводами проти податкової вимоги фактично визначив доводи проти правомірності відповідних ППР, однак предметом спору такі ППР наразі не є. В свою чергу незалежно від обґрунтованості таких доводів, в межах цього спору правова оцінка надається саме і виключно податковій вимозі, процедура формування якої має вищевказані особливості, фактично вона є похідною від ППР.
Враховуючи оскарження позивачем спірних податкових повідомлень-рішень в судовому порядку, вказані рішення дійсно набули статусу неузгоджених, однак вказаний факт не нівелює правомірність прийнятих контролюючим органом податкової вимоги та рішення про опис майна в податкову заставу.
В даному випадку правильним рішенням позивачки є одночасне оскарження податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги та рішення про опис майна в податкову заставу, що дозволить судам одночасно перевірити правомірність всіх рішень.
Суд наголошує на тому, що на момент винесення податкової вимоги та рішення про опис майна в податкову заставу спірні податкові повідомлення-рішення були узгодженими, вказані рішення не оскаржувалися ні в судовому, ні в адміністративному порядку».
Підсумовуючи суд констатує, що позивач, не оскарживши ППР щодо відповідних об`єктів оподаткування, намагався фактично з тих же підстав оскаржити податкову вимогу, сформовану на основі таких ППР. Однак, оскільки правомірність податкової вимоги пов`язана з іншими фактичними обставинами, які за обставин даної справи наявні, відповідні доводи позивача є нерелевантними.
Враховуючи викладене, підстави для задоволення позовної заяви відсутні.
В зв`язку з відмовою у позові підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко