Справа № 300/1404/25
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2025-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" грудня 2025 р. справа № 300/1404/25
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Скільського І.І., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 (далі позивач) в інтересах якого діє адвокат Данилович М.А. (далі представник позивача) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини (далі відповідач) в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану", збільшеної до 100000 гривень, за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров?я, а саме: в умовах ДЗ «Центр психічного здоров?я ветеранів «Лісова поляна» Міністерства охорони здоров?я України за період з 13.02.2024 по 11.03.2024 включно; в умовах відділення радіаційної психоневрології ДУ «Національний науковий центр радіаційної медицини, гематології та онкології Національної академії медичних наук України» за період з 11.03.2024 по 01.04.2024 включно; в умовах КНП «Київська міська лікарня № 11» за період з 02.04.2024 по 12.04.2024 включно; в умовах клініки психіатрії НВМКЦ «Головний військовий клінічний госпіталь» з 22.04.2024 по 02.07.2024 включно;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: в умовах ДЗ «Центр психічного здоров`я ветеранів «Лісова поляна» Міністерства охорони здоров`я України за період з 13.02.2024 по 11.03.2024 включно; в умовах відділення радіаційної психоневрології ДУ «Національний науковий центр радіаційної медицини, гематології та онкології Національної академії медичних наук України» за період з 11.03.2024 по 01.04.2024 включно; в умовах КНП «Київська міська лікарня № 11» за період з 02.04.2024 по 12.04.2024 включно; в умовах клініки психіатрії НВМКЦ «Головний військовий клінічний госпіталь» з 22.04.2024 по 02.07.2024 включно із розрахунку 100 000 грн, на місяць пропорційно часу лікування, з урахуванням проведених виплат за цей період.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час захисту Батьківщини, виконуючи бойові завдання позивач отримав поранення внаслідок ворожого обстрілів. У період з 13.02.2024 по 11.03.2024, з 11.03.2024 по 01.04.2024, з 02.04.2024 по 12.04.2024, з 22.04.2024 по 02.07.2024 перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я. Однак в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» відповідачем за вказані періоди не нараховано та не виплачено додаткову винагороду у розмірі 100 000 грн, в розрахунку на місяць.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.03.2025 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін (а.с.45-46).
Військова частина НОМЕР_1 подала відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача у задоволенні позову просить відмовити. Вказує, що діагноз з яким позивач перебував на лікуванні є саме захворюванням, а не травмою, контузією чи каліцтвом, що є визначальним при вирішенні питання про наявність у позивача права на отримання додаткової грошової винагороди збільшеної до 100000 грн, передбаченої постановою КМ України №168 від 28.02.2022. При цьому, провівши системний аналіз наданих копій медичних документів, враховуючи анамнез хворого, що терміни захворювання і поранення (травма) не є тотожними. Виплата додаткової винагороди, відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 за періоди стаціонарного лікування, якщо воно не пов`язано з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), а пов`язане з лікуванням захворювання не здійснюється (а.с.51-55).
Представником позивача надано відповідь на відзив, в якому заперечила проти тверджень відповідача викладених у відзиві на позовну заяву, та серед іншого вказала на те, що відповідачем надано довідку від 24.03.2025 №769, у якій зазначено, що виплата проводилась лише за періоди з 11.03.2024 по 01.04.2024 та з 02.04.2024 по 12.04.2024 та виплачено загальну суму 104 854,84 грн. Таким чином, невиплаченими залишаються періоди з 13.02.2024 по 11.03.2024 (28 днів) та з 22.04.2024 по 02.07.2024 (72 дні) (а.с.62-63).
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
У травні 2022 року ОСОБА_1 був мобілізований до лав Збройних Сил України.
Брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 22.12.2022 по 12.04.2023, з 27.04.2023 по 03.07.2023, з 21.07.2023 по 17.09.2023, з 02.10.2023 по 05.12.2023, з 17.01.2024 по 17.01.2024 (довідка від 17.04.2024 №2013) (а.с.16).
23.06.2023 в результаті ворожого обстрілу отримав вибухову травму: акубаротравму без ушкодження барабанних перетинок, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку» (довідка від 09.05.2024 №2292) (а.с.31).
03.07.2023 в результаті артилерійського обстрілу отримав: «МВТ: ВОСП потилиці, ЗЧМТ, СГМ, АКБТ» (довідка від 10.07.2023 №2276) (а.с.29);
23.11.2023 в результаті ворожого обстрілу отримав: «Вибухову травму: закриту черепно-мозкову травму струс головного мозку, акубаротравму. Обмороження кистей з явищами анестезії тилу обох кистей» (довідка від 22.01.2024 №453) (а.с.30).
Вищезазначені травми позивач отримав під час бойових дій, під час здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії сил російської федерації, внаслідок ворожого обстрілу.
При цьому, поранення, отримані військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби при захисті Батьківщини, не пов`язані з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення та не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
У спірний період з 13.02.2024 по 11.03.2024 позивач перебував на стаціонарному лікуванні ДЗ «Центр психічного здоров`я ветеранів «Лісова поляна» Міністерства охорони здоров`я України з основним діагнозом: Хронічний гастродуоденіт у фазі нестійкої ремісії. Грижа СОД, рефлюкс езофагіт. Ускладнення основного: Супутній: Наслідки перенесених повторних МВТ, ЗЧМТ (струсу г/м , акубаротравми - від 23.11.24, 23.06.23, 03.07.23 р.) з помірно вираженим цефалгічним синдромом, церебрастенічним синдромом, двобічною пірамідною недостатністю, вегетативною дисфункцією (за шкалою Вейна 32 б.), вестибулярною дисфункцією. Вертеброгенна дорсалгія на фоні ДД3Х ускладнена протрузіями м/х дисків L4-L5, L5 S1 (згідно МРТ від 01.24 р.) з вираженим больовим, м`язево-тонічним, корінцевим синдромами, чутливо-рефлекторними. F 43.23. Розлад адаптації, з переважанням емоційних порушень. Лікувальні рекомендації та режим: 11/03/2024 консультований психіатром НВМКЦ «ГВКГ» виставлений діагноз: астеноневротичний стан складного генезу з інсомнією. Рекомендовано: есциталопрам 20 мг по 1/2т зранку, -6 міс, фені бут 250 мг*2 р, кветіпін 100 мг-1/2 т перед сном, продовжити лікування в психіатричному закладі (Виписний епікриз № 417) (а.с.19-20).
У наступний спірний період з 22.04.2024 по 02.07.2024 позивач проходив стаціонарне лікування у Національному військово-медичному клінічному центрі «Головний військовий клінічний госпіталь» з основним діагнозом: стійкий різко виражений тривожно-депресивний розлад з явищами інсомнії та емоційно-вольової нестійкості, асоційований з бойовим стресом. Супутній діагноз: наслідки повторних ВТ (23.06.2023, 03.07.2023, 23.11.2023): ЗЧМТ, струсів головного мозку, акуботравм у вигляді хронічної двобічної сенсоневральної приглуховатості І ст.; вестибуопатії ІІ ст.; цефалгічного, астено-вегетативного синдромів (Виписний епікриз No 5799 від 02.07.2024). Постанова ВЛК: На підставі статті 17-а графи ІІІ Розкладу хвороб Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку (а.с.25-27).
Листом від 19.02.2025 №430 військова частина НОМЕР_1 , на запит представника позивача, повідомила про те, що позивачу нарахування та виплата винагороди, збільшеної до 100 000 грн, за період з 11.03.2024 по 12.04.2024 та з 22.04.2024 по 02.07.2024 не здійснювались.
Позивач, уважаючи протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", збільшеної до 100000 гривень, за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, через уповноваженого представника, звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Згідно з ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (частина четверта статті 9 цього Закону).
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168).
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Абзацом 5 п. 1 Постанови №168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Відповідно до пункту 17 Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.
Відповідно до пункту 12 Розділу XXXIV Порядку № 260 керівниками військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 гривень за час цієї відпустки.
Аналізуючи обставини справи та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд зазначає, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям, які отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини, встановлено додаткову винагороду в розмірі 100000,00 грн за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці у зв`язку з хворобою або для лікування тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії.
При цьому, постановою №168 встановлено лише дві умови, необхідні для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) внаслідок такого поранення або перебування у відпустці у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Також, суд зауважує, що постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості періодів перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захисті Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100 000 гривень винагорода.
Як свідчать встановлені обставини справи, позивач 23.06.2023 в результаті ворожого обстрілу отримав вибухову травму: акубаротравму без ушкодження барабанних перетинок, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку» (довідка від 09.05.2024 №2292) (а.с.31). 03.07.2023 в результаті артилерійського обстрілу отримав: «МВТ: ВОСП потилиці, ЗЧМТ, СГМ, АКБТ» (довідка від 10.07.2023 №2276) (а.с.29). 23.11.2023 в результаті ворожого обстрілу отримав: «Вибухову травму: закриту черепно-мозкову травму струс головного мозку, акубаротравму. Обмороження кистей з явищами анестезії тилу обох кистей» (довідка від 22.01.2024 №453) (а.с.30). Вищезазначені травми позивач отримав під час бойових дій, під час здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії сил російської федерації, внаслідок ворожого обстрілу. При цьому, поранення, отримані військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби при захисті Батьківщини, не пов`язані з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення та не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Так, у спірний період з 13.02.2024 по 11.03.2024 позивач перебував на стаціонарному лікуванні ДЗ «Центр психічного здоров`я ветеранів «Лісова поляна» Міністерства охорони здоров`я України з основним діагнозом: Хронічний гастродуоденіт у фазі нестійкої ремісії. Грижа СОД, рефлюкс езофагіт. Ускладнення основного: Супутній: Наслідки перенесених повторних МВТ, ЗЧМТ (струсу г/м , акубаротравми - від 23.11.24, 23.06.23, 03.07.23 р.) з помірно вираженим цефалгічним синдромом, церебрастенічним синдромом, двобічною пірамідною недостатністю, вегетативною дисфункцією (за шкалою Вейна 32 б.), вестибулярною дисфункцією. Вертеброгенна дорсалгія на фоні ДД3Х ускладнена протрузіями м/х дисків L4-L5, L5 S1 (згідно МРТ від 01.24 р.) з вираженим больовим, м`язево-тонічним, корінцевим синдромами, чутливо-рефлекторними. F 43.23. Розлад адаптації, з переважанням емоційних порушень. Лікувальні рекомендації та режим: 11/03/2024 консультований психіатром НВМКЦ «ГВКГ» виставлений діагноз: астеноневротичний стан складного генезу з інсомнією. Рекомендовано: есциталопрам 20 мг по 1/2т зранку, -6 міс, фені бут 250 мг*2 р, кветіпін 100 мг-1/2 т перед сном, продовжити лікування в психіатричному закладі (Виписний епікриз № 417) (а.с.19-20).
У наступний спірний період з 22.04.2024 по 02.07.2024 позивач проходив стаціонарне лікування у Національному військово-медичному клінічному центрі «Головний військовий клінічний госпіталь» з основним діагнозом: стійкий різко виражений тривожно-депресивний розлад з явищами інсомнії та емоційно-вольової нестійкості, асоційований з бойовим стресом. Супутній діагноз: наслідки повторних ВТ (23.06.2023, 03.07.2023, 23.11.2023): ЗЧМТ, струсів головного мозку, акуботравм у вигляді хронічної двобічної сенсоневральної приглуховатості І ст.; вестибуопатії ІІ ст.; цефалгічного, астено-вегетативного синдромів (Виписний епікриз No 5799 від 02.07.2024). Постанова ВЛК: На підставі статті 17-а графи ІІІ Розкладу хвороб Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку (а.с.25-27).
З матеріалів справи випливає, що позивач, зокрема, у спірний період (з 13.02.2024 по 11.03.2024 та з 22.04.2024 по 02.07.2024) перебував на стаціонарному лікуванні після вибухових травм, отриманих 23.06.2023, 03.07.2023, 23.11.2023.
Посилання військової частини НОМЕР_1 на те, що в період з 13.02.2024 по 11.03.2024 та з 22.04.2024 по 02.07.2024 позивач проходив лікування з діагнозом, який є захворюванням, а не пораненням, травмою, контузією чи каліцтвом, суд вважає безпідставними, оскільки поза всяким сумнівом є той факт, що встановленні діагнози перебувають в причинно-наслідковому зв`язку з пораненнями, отриманими позивачем при виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини.
Відповідачами до матеріалів справи не надано жодних доказів для спростування того, що встановлені під час проходження стаціонарного лікування діагнози не були пов`язані із отриманими позивачем під час захисту Батьківщини травмами.
Зважаючи, що отримані позивачем 23.06.2023, 03.07.2023, 23.11.2023 поранення, які пов`язані із захистом Батьківщини, а також підтверджено його перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання збільшеної до 100000 гривень винагороди протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, у тому числі за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого.
Таким чином, бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування і виплати позивачу з 13.02.2024 по 11.03.2024 та з 22.04.2024 по 02.07.2024 додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, є протиправною.
За таких обставин слід зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 у зв`язку з пораненням за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини з 13.02.2024 по 11.03.2024 та з 22.04.2024 по 02.07.2024 включно із розрахунку 100 000 грн, на місяць пропорційно часу лікування після поранення, з урахуванням проведених виплат за цей період.
При цьому, суд враховує те, що відповідачем виплачено збільшену до 100000 гривень додаткову винагороду протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини за період з 11.03.2024 по 01.04.2024 та з 02.04.2024 по 12.04.2024, що не заперечується позивачем та його представником, відтак відсутній спір в цій частині.
Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 132 даного Кодексу до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частиною 1 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно частини 2 статті 134 даного Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно з пунктом 1 частини 3 зазначеної статті Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Відповідно до частини 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 Кодексу).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (ч.9 ст.139 Кодексу).
При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 вищевказаного закону).
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.
Так, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, потребують дослідження на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорію складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Керуючись статтями 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", збільшеної до 100000 гривень, за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, а саме за період з 13.02.2024 по 11.03.2024 включно та з 22.02.2024 по 02.07.2024 включно.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме за період з 13.02.2024 по 11.03.2024 включно та з 22.02.2024 по 02.07.2024 включно із розрахунку 100 000 грн, на місяць пропорційно часу лікування, з урахуванням проведених виплат за ці періоди.
У задоволенні решти вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 (ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) судові витрати на правову допомогу у розмірі 6000 (шість тисяч) гривень 00 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідач Військова частина НОМЕР_1 (ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_2 ), адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя /підпис/ Скільський І.І.