Справа № 200/6485/25
Суддя: Кошкош О.О.
Дата ухвалення: 2025-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2025 року Справа№200/6485/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кошкош О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

25.08.2025 до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10003, м. Житомир, вул. О.Ольжича, 7, ) від 02.06.2025 № 54;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву від 25.05.2025 про призначення пенсії за віком за нормами ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахував до загального трудового стажу період роботи в колгоспі з 04.07.1989 по 27.02.1997, період проходження строкової служби з 24.11.1983 по 11.11.1983, період навчання з 01.09.1979 по 19.07.1982, період навчання з 01.09.1982 по 22.06.1986.

В обґрунтування зазначено, що позивач має право на призначення пенсії та зарахування до страхового стажу періодів його роботи. Зазначає, що недоліки заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для відмови у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27.08.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному статтею 263 КАС України. Відстрочено сплату судового збору.

Відзив відповідачем не надано.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся із заявою від 25.05.2025 про призначення пенсії.

За результатом розгляду заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області прийнято рішення від 02.06.2025 № 54 про відмову у призначенні пенсії. Визначено, що страховий стаж становить 15 років 09 місяців 13 днів.

До страхового стажу не врахований період роботи в колгоспі з 04.07.1989 по 27.02.1997, згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 21.07.1982, оскільки відсутні відомості щодо встановленого та фактично відпрацьованого мінімуму трудової участі в громадському господарстві.

Не враховано період проходження строкової служби з 24.11.1983 по 11.11.1983, оскільки по батькові « ОСОБА_2 » не відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 ».

Не врахований період навчання з 01.09.1979 по 19.07.1982, згідно диплому НОМЕР_3 , оскільки прізвище « ОСОБА_4 » ім`я « ОСОБА_5 » українською та прізвище російською не відповідає паспортним даним.

Не зарахований період навчання з 01.09.1982 по 22.06.1986, згідно диплому НОМЕР_4 , оскільки період навчання перетинається з періодом проходження строкової служби.

Відмова у призначенні пенсії обумовлена відсутністю необхідного страхового стажу.

Вважаючи, що управлінням протиправно не враховано трудову діяльність у колгоспі для визначення повного страхового стажу, військову службу, а також період навчання, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно дост.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частинами першою, другою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Наведені норми свідчать про те, що єдиною підставою для врахування до трудового стажу часу роботи колгоспника за фактичною тривалістю є невиконання встановленого мінімуму трудової участі саме без поважних причин.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310 (далі - Основні Положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, заносяться, зокрема: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).

Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

У силу пунктів 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637(далі по тексту - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Під час розгляду справи судом встановлено, що до заяви про призначення пенсії заявником додано трудову книжку НОМЕР_2 , що містить, зокрема, записи:

№13 04.08.1989 про прийняття в члени колгоспу «Россия»,

№16 - 31.07.2000 про звільнення.

З розрахунку стажу вбачається, що до страхового стажу зараховано період 28.02.1997 31.07.2000.

Період роботи в колгоспі 04.08.1989 27.02.1997 не зараховано до страхового стажу.

Під час розгляду справи судом встановлено, що відмова у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи в колгоспі з 04.07.1989 по 27.02.1997 обумовлена відсутністю відомостей про встановлений та фактично відпрацьований мінімум трудової участі в громадському господарстві.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затвердженими постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310, та чинних на час розгляду справи (далі - Основні положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних положень).

Згідно із пунктом 6 Основних положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки (пункт 8 Основних положень).

Цією постановою також затверджений зразок трудової книжки колгоспника, який передбачає, що трудова книжка колгоспника містить окремі розділи, зокрема: ІІІ «членство в колгоспі», де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення, відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV «відомості про роботу» відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V «трудова участь у громадському господарстві» встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.

Зміст наведених норм свідчить, що трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема, про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).

Під час розгляду справи судом встановлено, що у трудовій НОМЕР_2 відсутні відомості про виконання трудового мінімуму (в т.ч. встановлений річний мінімум трудової участі) у колгоспі.

Отже, враховуючи те, що у трудовій книжці позивача відсутні відомості як про виконання позивачем річного мінімуму трудової участі так і відпрацьовані трудодні у період 04.08.1989 27.02.1997 в колгоспі Россия, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для зарахування цього періоду до страхового стажу позивача.

Період роботи в колгоспі з 04.07.1989 по 03.08.1989 (в межах заявлених позовних вимог) не підлягає зарахуванню до страхового стажу, оскільки трудова книжка не містить записів про роботу в колгоспі Россия в цей період.

Щодо періоду проходження строкової служби з 24.11.1983 по 11.11.1985 суд зазначає таке.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» час проходження військової служби зараховується громадянам до загального стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Під час розгляду справи судом встановлено, що відмова у зарахуванні до страхового стажу періоду проходження строкової служби з 24.11.1983 по 11.11.1983 обумовлена виявленими розбіжностями у визначенні по-батькові позивача, а саме зазначено « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 ».

Суд звертає увагу, що трудова книжка НОМЕР_2 містить записи, зокрема:

№11 24.11.1983 15.11.1985 про проходження служби в рядах Радянської армії (військовий квиток НОМЕР_5 ).

До заяви про призначення пенсії також додано військовий квиток НОМЕР_5 , що підтверджує відомості проходження служби у період 24.11.1983 15.11.1985.

Разом з цим, військовий квиток видано 24.11.1983 на ім`я « ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » (мова оригіналу), однак у паспорті, який видано 19.01.2000, ім`я позивача визначено як « ОСОБА_1 (укр.мова) / ОСОБА_6 (рос.мова), ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Суд зазначає, що позивач не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів, зокрема військового квитка, диплома про навчання, оскільки не виписує їх та не завіряє підписом та печаткою суб`єкта, а неналежний порядок їх заповнення з вини осіб, що відповідальні за таке заповнення, не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист при вирішенні питань про призначення пенсії.

Враховуючи те, що у трудовій книжці наявні записи про проходження позивачем служби, при цьому такий період проходження служби підтверджується відомостями військового квитка НОМЕР_5 , суд дійшов висновку, що відмова у зарахуванні періоду з 24.11.1983 по 11.11.1985 (а не 11.11.1983 як помилково зазначає позивач) до страхового стажу з підстав виявленого відхилення (а саме в одній літері по-батькові позивача у військовому квитку у порівнянні із паспортними даними) є протиправною.

Щодо періоду навчання з 01.09.1979 по 19.07.1982 суд зазначає таке.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Під час розгляду справи судом встановлено, що відмова у зарахуванні до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1979 по 19.07.1982, згідно диплому НОМЕР_3 обумовлена виявленими розбіжностями у зазначенні прізвища та ім`я.

Суд звертає увагу, що трудова книжка НОМЕР_2 містить записи, зокрема:

№1 01.09.1979 19.07.1982 про навчання в ГорПТУ №6 м.Донецька (диплом),

№2 21.07.1982 про прийняття на роботу монтажником.

До заяви про призначення пенсії також додано диплом НОМЕР_3 , що виданий 19.07.1982 Середнім профтехучилищем №6 м.Донецька, та свідчить про те, що « ОСОБА_1 (укр.мова) / ОСОБА_6 (рос.мова)» (мова оригіналу) за результатом навчання отримав кваліфікацію «муляр, монтажник по монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій 3 розряду».

Враховуючи те, що у трудовій книжці наявні записи про навчання позивача, при цьому такий період навчання підтверджується відомостями диплому НОМЕР_3 , суд дійшов висновку, що відмова у зарахуванні періоду з 01.09.1979 по 19.07.1982 до страхового стажу з підстав виявленого відхилення (а саме в літерах прізвища та ім`я ) є протиправною.

Щодо періоду навчання з 01.09.1982 по 22.06.1986 суд зазначає таке.

Судом встановлено, що трудова книжка НОМЕР_2 містить записи, зокрема:

№11 24.11.1983 15.11.1985 про проходження служби в рядах Радянської армії (військовий квиток НОМЕР_5 ),

№ 12 31.07.1989 про відрахування із складу студентів у зв`язку із закінченням інституту.

До заяви про призначення пенсії також додано диплом НОМЕР_4 , що виданий 22.06.1989 Макіївським інженерно-будівельним інститутом, та свідчить про те, що « ОСОБА_1 (укр.мова) / ОСОБА_6 (рос.мова)» (мова оригіналу) в 1982 році вступив і в 1989 році закінчив повний курс інституту за спеціальністю «водопостачання та каналізація» і отримав кваліфікацію «інженера-будівельника».

З розрахунку стажу вбачається, що період з 01.09.1982 по 22.06.1986 не зараховано до страхового стажу.

Посилання відповідача в оспорюваному рішенні щодо неможливості повного зарахування до страхового стажу позивача періоду його навчання з 01.09.1982 по 22.06.1986 згідно диплому ( НОМЕР_4 ) лише через те, що воно перетинається із періодом військової служби (24.11.1983 15.11.1985) суд вважає неприйнятними, оскільки відповідач не ставлячи під сумнів подані позивачем підтверджуючі документи, виключає як період навчання так і період проходження строкової служби зі страхового стажу позивача всупереч вимог статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що відмовляючи позивачу у зарахуванні періоду навчання до страхового стажу, відповідач діяв протиправно.

Враховуючи те, що під час розгляду справи встановлено протиправне не зарахування до страхового стажу періодів військової служби та навчання, суд дійшов, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 02 червня 2025 року № 54 є протиправним та підлягає скасуванню.

З метою ефективного поновлення порушених прав позивача слід зобов`язати рішення Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 25.05.2025 із зарахуванням до страхового стажу періодів проходження строкової служби з 24.11.1983 по 11.11.1985, період навчання з 01.09.1979 по 19.07.1982, період навчання з 01.09.1982 по 22.06.1986.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги частково знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є частково обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини 1статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що фактично позовні вимоги задоволені, оскільки дії відповідача визнано протиправними, а зобов`язання вчинити певні дії є похідною вимогою, суд дійшов висновку, що за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь державного бюджету України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 968,96 грн, сплату якого відстрочено позивачу до ухвалення рішення у справі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 02 червня 2025 року № 54.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10003, м. Житомир, вул. О.Ольжича, 7, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначення пенсії за віком від 25.05.2025 із зарахуванням до страхового стажу періодів проходження строкової служби з 24.11.1983 по 11.11.1985, період навчання з 01.09.1979 по 19.07.1982, період навчання з 01.09.1982 по 22.06.1986

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10003, м. Житомир, вул. О.Ольжича, 7, ) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.О. Кошкош