Справа № 460/17720/25
Суддя: С.М. Дуляницька
Дата ухвалення: 2025-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

04 грудня 2025 року м. Рівне №460/17720/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді С.М. Дуляницька за участю секретаря судового засідання Т.Р. Саванчук та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Троянчук Д.М.,

відповідача: представник Кузьмич Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Фізичної особа-підприємця ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області, в якій позивач просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №40523 від 16.06.2025 року, №40523 від 16.06.2025 року, №40523 від 16.06.2025 року, №40523 від 16.06.2025 року, №40523 від 16.06.2025 року, вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-40523 від 16.06.2025 року, рішення №40523 від 16.06.2025 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що факт заниження загального оподатковуваного доходу на 3522170,74 грн. не відповідає дійсності, оскільки всі кошти, які надійшли від контрагентів позивача у 2020 році, були включені ФОП ОСОБА_1 до складу доходу в декларації про майновий стан і доходи за 2020 рік. Твердження в акті перевірки про те, що розрахунки з ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 здійснювалися виключно за реалізований товар є безпідставним та такі дані не підтвердженні первинними документами. Зазначає, що до перевірки були надані акти списання, якими списано товари, пов`язані з господарською діяльністю підприємця та підтверджується первинними документами щодо понесених витрат та отриманого доходу. Також у позивача не було підстав включати до податкових зобов`язань суму ПДВ в розмірі 6 200 у грудні 2020 році по господарській операції з ПП «Шипшина», оскільки така операція стосувалася купівлі товару, а не продажу. До перевірки надавалися первинні документи, які підтверджують використання товару згідно Додатку 3 акта у господарській діяльності, у зв`язку із чим, відсутні підстави для донарахування суми ПДВ. Крім того, в акті перевірки не наведено переліку залишків товарних запасів, які, на думку відповідача, не реалізовані та станом на 31.12.2018 року на залишку відсутні.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив. Відзив обґрунтований тим, що під час перевірки правильності визначення загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження діяльності у 2018-2023 відображеного в додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи встановлено заниження загального оподатковуваного доходу на 3522170,74 грн. Також перевіркою встановлено, що згідно виписки про рух коштів за період 2021-2023 року сума одержаного доходу від провадження господарської діяльності за 2020 рік становить 4147114,38 грн., що на 834 209,38 грн. більше за задекларовану суму доходу. Також перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 віднесено до складу витрат вартість придбаних матеріалів, використання яких у господарських операціях документально не підтверджено в сумі 491 132,45 грн. та не включено до податкових зобов`язань суму ПДВ від реалізованого товару, на загальну суму ПДВ 704 434 грн. Крім того, позивачем не включено до податкових зобов`язань суму ПДВ в розмірі 6 200 у грудні 2020 році згідно оплати за товар від ПП «Шипшина». Щодо актів списання, то надані для перевірки акти не містять інформації про списання даних ТМЦ у зв`язку з використанням у господарських операціях. Перевіркою також встановлено, що ФОП ОСОБА_1 придбавав у періоді, що перевірявся, товар, перелік якого наведено у Додатку 3 до акта перевірки, який не використовувався ним у господарській діяльності та відсутній на залишках. Відповідач зазначає, що ході аналізу наданих для перевірки залишків товарних запасів, встановлено розбіжність на суму ПДВ 78837 грн, а саме товар, що за результатами попередньої перевірки, станом на 01.01.2018р. знаходився на залишку, ФОП ОСОБА_1 протягом 2018 року не реалізовувався та станом на 31.12.2018 року на залишку відсутній.

Представники сторін в судовому засіданні свої позиції підтримали.

Ухвалою від 02.10.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду й відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 22.10.2025 суд перейшов до розгляду справи в порядку загального провадження. Ухвалою від 22.10.2025 суд продовжив відповідачу строк для подання відзиву.

Протокольною ухвалою від 12.11.2025 закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті на 26.11.2025.

В судовому засіданні 26.11.2025 суд перейшов на стадію ухвалення рішення. Відкладено ухвалення та проголошення рішення до 04.12.2025.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно з ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з приписами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Адміністративною справою є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Зазначений спір має ознаки публічно-правового спору та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Оцінюючи правомірність дій відповідача щодо прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, суд керувався критеріями, закріпленими у ч. 2 ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури та які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб`єкта.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного ст.

Суд з`ясовує, чи використане повноваження, надане суб`єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Судом досліджено наявні у справі докази та з`ясовано таке.

В період з 11.03.2025 року по 24.03.2025 року працівниками Головного управління ДПС у Рівненській області була проведена планова документальна виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2018 року по 31.12.2023 року.

За результатами такої перевірки було складено акт №5286/Ж5/17-00-24-05-18/ від 31.03.2025 року, згідно висновків якого встановлено, в т.ч., порушення:

1. п.164.1 ст.164, п.177.1 ст.177, п.177.2 ст.177 пп.177.4.5 п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями), що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 1 572 180,92 грн., в т.ч. за 2018 рік на 437 112,54 грн., за 2019 рік на 608 309,95 грн., за 2020 рік на 150 157,69 грн., за 2021 рік на 150 157,69 грн.

2. п. 2 ч. 1, п. 3 ст. 7, ч. 5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року №2464-VІ (із змінами та доповненнями), що призвело до заниження суми єдиного внеску, що сплачується ФОП з суми чистого оподаткованого доходу на загальну суму 718 902,12 грн., в т.ч. за 2018 рік 137 401,44 грн, за 2019 рік 147 121,32 грн., 2020 року 158 832,09 грн., 2021 року 153 461,52 грн., за 2022 року 116 715,24 грн., за 2023 року 158 832,09 грн.

3. п. 184.7. ст. 184 п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 п. 189.1 ст. 189, пп «г», п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами і доповненнями), ФОП ОСОБА_1 не включено до складу податкових зобов`язань суму ПДВ в розмірі 886 846 грн.

4. п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 року (із змінами та доповненнями), оскільки ФОП ОСОБА_1 не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні на загальний обсяг (без ПДВ) вартості придбаного товару та дизпалива, що були віднесені до складу податкового кредиту не приймало участі в господарських операціях та відсутні на залишках в сумі 1 927 150 грн.

5. п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року (із змінами та доповненнями) ФОП ОСОБА_1 не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні при здійсненні постачання товарів, база оподаткування яких, визначена відповідно до п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст.187, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року із змінами та доповненнями на загальну суму ПДВ 489 121 грн., в т.ч. в грудні 2020 року в сумі 166 842 грн., в грудні 2021 року в сумі 167 948 грн., в грудні 2022 року в сумі 93 813 грн., в грудні 2023 року в сумі 60 518 грн.

6. пп. 5 п. 4 розд. V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 28 січня 2016 року №21 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 року за №159/28289 (із змінами та доповненнями), а саме: порушення ведення податкового обліку (платником податків ОСОБА_1 у податкових деклараціях з ПДВ суми податкового кредиту відображені з перекрученням даних).

7. підпункти 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року (із змінами і доповненнями), що призвело до заниження суми військового збору на загальну суму 131 015,08 грн., в т.ч. в тому числі 2018 рік на 36 426,05 грн., за 2019 рік на 50 692,50 грн., за 2020 року на 12 513,14 грн., за 2021 рік на 12 596,08 грн., за 2022 рік на 7 957,86 грн., за 2023 рік на 10 829,46 грн.

ФОП ОСОБА_1 не погодився з таким висновками акта перевірки та подав заперечення з документами на їх обґрунтування.

За результатами розгляду таких заперечень ГУ ДПС у Рівненській області було прийнято рішення про проведення документальної позапланової перевірки виключно з питань, що стали предметом оскарження.

Відповідно, в період з 05.05.2025 року по 09.05.2025 року працівниками Головного управління ДПС у Рівненській області була проведена документальна позапланова виїзна перевірка платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи з 01.01.2018 року по 31.12.2023 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2018 року по 31.12.2023 року.

За результатами такої перевірки було складено акт №8092/Ж5/17-00-24-05-18/ НОМЕР_1 від 16.05.2025 року, згідно висновків якого встановлено, в т.ч., порушення:

1. абз. 6 п. 6 ст. 128 Господарського кодексу України № 436-ІV від 16.01.2003 року із змінами і доповненнями та п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України №2755-ІV від 02.12.2010 року із змінами і доповненнями, п. 9 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого наказом Міндоходів від 16.09.2013 року №481, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.10.2013 році за №1686/24218 (втратив чинність 16.07.2021 року) та п. 1 розділу II Порядку ведення типової форми, за якою здійснюється облік доходів і витрат фізичними особами-підприємцями і фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.05.2021 року №261, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.06.2021 року за №865/36487, а саме: неведення обліку доходів та витрат за період з 01.01.2018 року по 31.12.2023 року;

2. п. 164.1 ст. 164, п. 177.1, п. 177.2, пп. 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями), заниження податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 722 394,57 грн., в т.ч. за 2019 рік на 48 267,89 грн., за 2020 року на 297 525,93 грн., за 2021 рік 151 152,96 грн. за 2022 рік на 95 494,26 грн., за 2023 рік на 129 953,53 грн;

3. п. 2 ч. 1, п. 3 ст. 7, ч. 5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VІ (із змінами та доповненнями), встановлено заниження суми єдиного внеску, що сплачується ФОП з суми чистого оподаткованого доходу на загальну суму 697 223,32 грн., в т.ч., за 2019 рік 58 994,04 грн., 2020 рік 177 939,52 грн., за 2021 рік 184 742,52 грн., за 2022 рік 116 715,12 грн., за 2023 рік 158 832,12 грн.

4. п. 184.7 ст. 184 п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 п. 189.1 ст. 189, пп «г», п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України №2755-ІV від 02.12.2010 року (із змінами і доповненнями), ФОП ОСОБА_1 занижено податкові зобов`язання з ПДВ на суму 1 108 356 грн.;

5. п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010 року (із змінами та доповненнями) ФОП ОСОБА_1 не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні при здійсненні постачання товарів, база оподаткування яких, визначена відповідно до п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010 року із змінами та доповненнями на загальну суму ПДВ 704 434 грн.;

6. п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України № 2755-VІ від 02.12.2010 року (із змінами та доповненнями), оскільки ФОП ОСОБА_1 не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні на загальний обсяг (без ПДВ) вартості придбаного товару та дизпалива, що були віднесені до складу податкового кредиту не приймало участі в господарських операціях та відсутні на залишках в сумі 1 988 610 грн.;

7. пп. 5 п. 4 розд. V Порядку заповнення і поданім податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 28.01.2016 року №21 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 року за №159/28289 (із змінами та доповненнями)., встановлено порушення ведення податкового обліку, а саме: платником податків ОСОБА_1 у податкових деклараціях з ПДВ суми податкового кредиту відображені з перекрученням даних;

8. п. п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України №2755-ІV від 02.12.2010 року (із змінами і доповненнями), заниження зобов`язань по військовому збору на суму 60 199,55 грн., в т.ч. за 2019 рік на 4 022,32 грн., за 2020 рік на 24 793,83 грн., за 2021 рік 12 596,08 грн., за 2022 рік на 7 957,86 грн., за 2023 рік на 10 829,46 грн.;

9. ч. 2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VІ (із змінами та доповненнями), а саме: порушення ведення обліку сум на який нараховується єдиний внесок;

10. п. 44.1, п. 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010 року, із змінами та доповненнями, а саме: не забезпечено зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

В подальшому ФОП ОСОБА_1 23.06.2025 року отримав засобами поштового зв`язку наступні рішення ГУ ДПС у Рівненській області:

1. податкове повідомлення-рішення №40523 від 16.06.2025 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 790 823,49 грн., з яких 722 394,57 грн. за податковими зобов`язаннями та 68 428,92 грн. за штрафними санкціями;

2. податкове повідомлення-рішення №40523 від 16.06.2025 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору в розмірі 65 901,96 грн., з яких 60 199,55 грн. за податковими зобов`язаннями та 5 702,41 грн. за штрафними санкціями;

3. вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-40523 від 16.06.2025 року, якою вимагається сплатити недоїмку з єдиного внеску в розмірі 697 223,32 грн.;

4. рішення №40523 від 16.06.2025 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 224 130,21 грн.;

5. податкове повідомлення-рішення №40523 від 16.06.2025 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 1 352 455 грн., з яких 1 081 964 грн. за податковими зобов`язаннями та 270 491 грн. за штрафними санкціями;

6. податкове повідомлення-рішення №40523 від 16.06.2025 року, яким застосовано штраф в розмірі 128 320,45 грн. за відсутність складання та реєстрації в ЄРПН податкових накладних;

7. податкове повідомлення-рішення №40523 від 16.06.2025 року, яким застосовано штраф в розмірі 1 020 грн. за незабезпечення зберігання первинних документів за період діяльності.

Позивач оскаржив такі рішення до ДПС України, яка рішенням №25213/6/99-00-06-01-02-06 від 29.08.2025 року про результати розгляду скарги залишила їх без змін.

Вважаючи такі рішення контролюючого органу протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Як вбачається з акту перевірки, перевіркою правильності визначення загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження діяльності у 2018-2023 відображеного в додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи встановлено заниження загального оподатковуваного доходу на 3 522 170,74 в т.ч. за 2019 рік - 257857,18грн , за 2020 рік - 1652921,86 грн , за 2021 рік - 839738,64грн, за 2022 рік - 469063,87 грн, за 2023 рік - 302589,19 грн.

Зокрема, перевіркою встановлено, що відповідно до виписок про рух коштів по банківському рахунку за 2020 рік ФОП ОСОБА_1 надійшла виручка від ФОП ОСОБА_3 в сумі 2 068 083,33 грн.

Відповідно до наданих для перевірки даних обліку (К-т рах. 361), ФОП ОСОБА_1 до складу валового доходу за 2020 рік включено суму виручки отриманої від ФОП ОСОБА_3 в розмірі 1 308 083,33 грн, що на 760 000,00 грн менше від фактично проведених розрахунків за товар.

Також згідно акта позапланової перевірки, Перевіркою встановлено, що на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_1 надійшла виручка, сума якої відповідно до даних обліку не включена до валового доходу ФОП ОСОБА_1 в розмірі 58 712,48 грн, а саме :

- в сумі 39 894,37 грн за матеріали згідно рахунку №287 від 26.11.2020 від ТОВ "СПЕЦРЕМБУД-2000", ;

- в сумі 2 012,27 грн оплата бонусу за період з 01.06.2020 по 30.06.2020 згідно рахунку №178 від 20.07.2020 від ТОВ "INTER CARS UKRAINE", ;

- в сумі 16 805,84 грн бонуси від ТОВ "РОБЕРТ БОШ ЛТД", .

Проте, суд вважає посилання відповідача на оборотно-сальдові відомості (К-т рах. 361) помилковим, оскільки дані податкового обліку платником податків формуються на підставі даних первинних документів, як це передбачено п. 44.1 ПКУ, і підтверджуються інформацією з банківської виписки за 2020 рік, наданої до матеріалів справи.

Як встановлено судом, всі кошти, які надійшли від ФОП ОСОБА_3 , ТОВ «СПЕЦРЕМБУД-2000», ТОВ «INTER CARS UKRAINE», ТОВ «РОБЕРТ БОШ ЛТД» у 2020 році, були включені позивачем до складу доходу в декларації про майновий стан і доходи за 2020 рік.

Зокрема, до декларації за 2020 рік включена сума 1 308 083,33 грн. доходу, отриманого від ФОП ОСОБА_3 , що відповідає фактичним надходженням на рахунок позивача. При цьому відповідачем в акті перевірки не наведено інформації з посиланням на первинні чи банківські документи про отримання позивачем доходу саме в розмірі 2 068 083,33 грн.

Згідно акта позапланової перевірки, ФОП ОСОБА_1 надав для перевірки виписки про рух коштів за період 2021-2023рр, відповідно до яких встановлено, сума одержаного доходу від провадження господарської діяльності за 2020 рік становить 4 147 114,38 грн., що на 834 209,38 грн більше за задекларовану суму доходу, за 2021 рік 4 277 759,99 грн, що на 839 738,64 грн більше за задекларовану суму доходу, за 2022 рік 4 529 975,2 грн, що на 469 063,87 грн більше за задекларовану суму доходу та за 2023рік 5 943 763,57, що на 302 589,19 грн більше за задекларовану суму доходу.

ФОП ОСОБА_1 надав для перевірки договори позики:

- від 01.01.2018 №1 укладений з ФОП ОСОБА_2 ( НОМЕР_2 ) про надання безвідсоткової позики фізичній особі -підприємцю ОСОБА_1 в сумі 735 635,00 грн;

- від 01.01.2021р № 1 укладений з ФОП ОСОБА_2 про надання безвідсоткової позики фізичній особі -підприємцю ОСОБА_1 в сумі 400 000,00 грн;

- від 01.01.2021р. № 2 укладений з ФОП ОСОБА_3 про надання безвідсоткової позики фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 в сумі 521 800,00 грн;

- від 01.01.2022р. № 1 укладений з ФОП ОСОБА_2 про надання безвідсоткової позики фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 в сумі 410 200,00 грн;

- від 01.01.2023р. № 1 укладений з ФОП ОСОБА_2 про надання безвідсоткової позики фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 в сумі 333 079,00 грн.

Відповідно до умов наданих для перевірки договорів позики Позикодавці надають ФОП ОСОБА_1 безвідсоткову позику коштів, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок позичальника довільними сумами на протязі дії договорів.

Відповідач зазначає, що в ході аналізу наданих для перевірки виписок банку, надходжень позики чи поворотної фінансової допомоги на рахунки ФОП ОСОБА_1 не встановлено. Відповідно до виписок про рух коштів по банківських рахунках ФОП ОСОБА_1 за 20201-2023рр, встановлено надходження виручки від ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 за відвантажений товар, що підтверджується даними обліку ФОП ОСОБА_1 .

Отже, як вважає відповідач, надані ФОП ОСОБА_1 листи від ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 , якими вони повідомляють фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 про зміну призначення платежів не є доказом відсутності доходу від підприємницької діяльності, оскільки ФОП ОСОБА_1 не доведено отримання фінансової допомоги чи позики, а також розмір дійсної кредиторської заборгованості за наданими договорами позики.

З огляду на вищевикладене, перевіркою не встановлено отримання ФОП ОСОБА_1 коштів у вигляді фінансової допомоги чи позики, а розрахунки з ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 в 2021-2023 рр здійснювалися за реалізований товар.

Проте, як встановлено судом, в акті перевірки не зазначено жодного первинного документа, що підтверджує реалізацію товару для ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 на підставі отриманих за договорами позик коштів, чим порушено вимоги Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 20 серпня 2015 року №727, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2015 року за №1300/27745.

Зокрема, згідно п. п. 3-5 розділу ІІ Порядку, акт документальної перевірки має містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного законодавства, законодавства з єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (далі - податкове, валютне та інше законодавство, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи).

В акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджує наявність зазначених фактів.

Згідно абз. 2 п. 4 розділу ІІІ Порядку №727, у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно:

зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та/або бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;

у разі відсутності первинних документів, документів податкового та/або бухгалтерського обліку, інших документів, що підтверджують факт порушення, або у разі ненадання їх для перевірки - зазначити перелік цих документів;

у разі отримання під час перевірки копій документів, які підтверджують факт виявленого порушення, про це робиться запис із відображенням підстав для їх отримання, а також переліку цих документів.

Всупереч вищенаведеному, відповідачем в акті перевірки не наведено, які саме доходи не включені платником податків у декларацій за 2020-2023 роки, зазначено лише суми без посилання на первинні документи.

Тобто, зазначаючи в акті перевірки про не включення до складу доходів суми 2 445 601,08 грн., відповідачем жодним чином не наведено документального обґрунтування такого факту. Тому встановити, на підставі яких документів відповідачем було взято за основу нарахувань податку суму 2 445 601,08 грн. суду неможливо, оскільки в акті немає посилання на документи бухгалтерського чи податкового обліку, які б її підтверджували.

Щодо твердження в акті перевірки про те, що розрахунки з ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 здійснювалися виключно за реалізований товар, то такі дані, знову ж таки, не підтвердженні первинними документами, а тому є лише припущеннями.

Також згідно акта перевірки, перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 віднесено до складу валових витрат вартість придбаних матеріалів, використання яких у господарських операціях документально не підтверджено в сумі 491 132,45 грн., в т.ч. у 2019р 10 297,79 грн, у 2022р. 61 459,82 грн, у 2023р 419 374,84 грн. ФОП ОСОБА_1 надав для перевірки акт списання запасів від 30.12.2022 №1, яким списано та вилучено з обліку матеріали на суму 61 459,82 грн та акт списання запасів від 30.12.2023 № 1, якими вилучено з обліку матеріали на суму 419 374,84 грн. Надані для перевірки акти списання не містять інформації про списання даних матеріалів у зв`язку з використанням у господарських операціях.

Проте, як встановлено судом, до перевірки та до матеріалів справи були надані акти списання, якими здебільшого списані хімія для прибирання, рукавиці, спецодяг, інструменти для ремонту автомобілів, обладнання для ремонту автомобілів, які віднесені до загальногосподарських витрат. Оскільки, як зазначено в акті перевірки та не заперечується відповідачем, основним видом діяльності ФОП ОСОБА_1 є здійснення технічного обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, тому суд погоджується з доводами позивача, що списання таких матеріалів пов`язано з господарською діяльністю та підтверджується первинними документами щодо понесених витрат та отриманого доходу.

Пунктом 44.1 статті 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16.07.1999 року №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі Закон №996-XIV).

Відповідно до ст. 1 Закону №996-XIV, первинний документ документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

За змістом ч. 2 ст. 3 Закону № 996-XIV, бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

При цьому, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

Пунктом 177.4 ст. 177 ПК України визначено перелік витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності на загальній системі оподаткування, а саме:

177.4.1. витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг),

купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

177.4.2. витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

177.4.3. суми податків, зборів, пов`язаних з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з об`єктів житлової нерухомості); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, роялті на користь правовласників, як винагорода за використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав чи як відрахування на користь правовласників на підставі договорів, укладених таким платником податку з організаціями колективного управління відповідно до Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав", одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, пов`язаних з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;

177.4.4. інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Таким чином, оскільки платником податків надано всі документи на підтвердження витрат, а також документи, що підтверджують подальше використання ТМЦ у господарській діяльності, тому висновок відповідача про завищення вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю, не знайшов свого підтвердження під час судового розгляду справи.

Також згідно акта позапланової перевірки, перевіркою правильності визначення сум чистого оподаткованого доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 22% встановлено його заниження на загальну суму 1 567 702,11 грн. в т. ч. за 2019р на 268154,97 грн, за 2020р на 818712,48 грн., за 2022р. на 61459,82 грн., за 2023р. на 419374,84 грн. Дана розбіжність виникла в результаті завищення вартості документально підтверджених витрат та заниження валового доходу, відображених у додатку Ф2 до податкових декларацій про майновий стан і доходи (пп. 2.1.2 п. 2.1 розд. 2 ч. 2 Акта перевірки).

Проте, в акті позапланової перевірки також вказано, що перевіркою правильності визначення чистого оподатковуваного доходу, на який нараховується єдиний внесок, встановлено його заниження на загальну суму 4 013 303,19 грн. в т.ч. за 2019р на 268154,97 грн , за 2020р на 1652921,86грн., за 2021 р - 839738,64за 2022р. на 530523,69грн., за 2023р. на 721964,03грн (пп. 2.1.2 п. 2.1 розд. 2 ч. 2 Акта перевірки).

Тобто, як встановлено судом, має місце посилання в акті перевірки на різні суми чистого оподатковуваного доходу, на який нараховується єдиний внесок, що свідчить про формальний підхід відповідача до оформлення акту перевірки.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон №2464).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464, платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 7 Закону №2464 визначено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім`ї фізичних осіб-підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Отже, єдиний внесок нараховується, утримується та перераховується із сум чистого доходу, який визначається виходячи із документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Відповідно до пп. 1.2 п. 16-1 Підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені статтею 163 Податкового кодексу України.

Тобто, по своїй правовій природі база нарахування єдиного внеску та військового збору для фізичної особи-підприємця визначається із суми доходу такого підприємця.

Підставою для донарахування єдиного внеску та військового збору слугували твердження податкового органу про заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу за 2018-2023 роки і на основі яких було встановлено заниження податку на доходи фізичних осіб.

Враховуючи необґрунтованість збільшення відповідачем суми оподатковуваного доходу позивача за 2018-2023 роки згідно акта перевірки, неправомірним є також визначення суми єдиного внеску та військового збору на вказану суму доходу.

Також згідно акта позапланової перевірки, перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 не включено до податкових зобов`язань суму ПДВ від реалізованого товару, на загальну суму ПДВ 704 434 грн, в т.ч. в грудні 2019р в сумі 51 571, грудні 2020р в сумі 330 584 грн, в грудні 2021р в сумі 167 948 грн, в грудні 2022р в сумі 93 813 грн, в грудні 2023р в сумі 60 518 грн. (детально описано в розд. 2 акта перевірки).

Проте, як встановлено судом, порушення, встановлені в розд. 2 акта перевірки в частині отримання ФОП ОСОБА_1 коштів у вигляді фінансової допомоги від ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 не відповідають дійсності, тому підстави для донарахування податкових зобов`язань з ПДВ у відповідача були відсутні.

Щодо твердження відповідача про те, що відповідно до даних обліку ФОП ОСОБА_1 (К-т 361) встановлено отримання оплати за товар від ПП «Шипшина» на суму ПДВ 6 200 грн у 2020 році, який відповідно до даних обліку відвантажено у 2021 році (Д-т 361) і що ФОП ОСОБА_1 не включено до податкових зобов`язань суму ПДВ в розмірі 6 200 у грудні 2020 році, то суд погоджується з доводами позивача, що у нього не було підстав включати до податкових зобов`язань суму ПДВ в розмірі 6 200 у грудні 2020 році, оскільки господарська операція з ПП «Шипшина» стосувалася купівлі товару, а не продажу.

Також згідно акта позапланової перевірки, ФОП ОСОБА_1 надав для перевірки акт списання запасів від 30.12.2022 №1, яким списано та вилучено з обліку матеріали на суму 61 459,82 грн, (ПДВ 12291,96 грн) та акт списання запасів від 30.12.2023 № 1, яким та вилучено з обліку матеріали на суму 419 374,84 грн. (ПДВ 83 874,97 грн). Надані для перевірки акти списання не містять інформації про списання даних ТМЦ у зв`язку з використанням у господарських операціях. ФОП ОСОБА_1 будь-яких документів, що свідчать про використання таких ТМЦ в операціях пов`язаних з господарською діяльністю для перевірки не надано.

Проте, як вже зазначалося судом, до перевірки були надані акти списання, якими списані хімія для прибирання, рукавиці, спецодяг, інструменти для ремонту автомобілів, обладнання для ремонту автомобілів, які віднесені до загальногосподарських витрат. Оскільки, як зазначено в акті перевірки, основним видом діяльності ФОП ОСОБА_1 є здійснення технічного обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, тому списання таких матеріалів пов`язано з господарською діяльністю підприємця та підтверджується первинними документами щодо понесених витрат та отриманого доходу.

Також згідно акта позапланової перевірки, перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 придбавав у періоді, що перевірявся, товар перелік якого наведено у Додатку 3 до акта перевірки, який не використовувався ним у господарській діяльності та відсутній на залишках на суму ПДВ 222 718,02 грн, в т.ч в 2018р - 45740 грн, в 2019р - 42432,44, в 2020р- 122167,53 грн та в 2021р- 12378,39 грн.

Проте, до перевірки надавалися первинні документи, (акти списання, договори, акти приймання-передачі послуг, видаткові накладні), які підтверджують використання товару згідно Додатку 3 акта у господарській діяльності, у зв`язку із чим, відсутні підстави для донарахування суми ПДВ. Також суд зазначає, що в Додатку 3 до акта перевірки наведено перелік ТМЦ з посиланням на податкові накладні, в той час, як підставою для формування податкового обліку, згідно п. 44.1 ПКУ, є дані первинних документів. Переліку таких первинних документів в акті перевірки не наведено, що також свідчить про порушення Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків.

Також згідно акта позапланової перевірки, в ході аналізу наданих для перевірки залишків товарних запасів, встановлено, розбіжність на суму ПДВ 78 837 грн, а саме товар, що за результатами попередньої перевірки, станом на 01.01.2018р. знаходився на залишку, ФОП ОСОБА_1 протягом 2018 року не реалізовувався та станом на 31.12.2018 року на залишку відсутній. За результатами перевірки, встановлено, що у ФОП ОСОБА_1 відсутні документи, що підтверджують використання в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності товару, що станом на 01.01.2018р. знаходився на залишку на суму ПДВ 78 837 грн.

Проте, як встановлено судом, в акті перевірки не наведено переліку залишків товарних запасів, які, як вважає відповідач, не реалізовані та станом на 31.12.2018 року на залишку відсутні, у зв`язку із чим, відповідач не підтвердив факт порушення податкового законодавства позивачем.

Щодо відсутності реєстрації податкових накладних в ЄРПН, то згідно акта позапланової перевірки, перевіркою дотримання строків реєстрації податкових накладних з податку на додану вартість встановлено порушення п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010р. (із змінами та доповненнями), оскільки ФОП ОСОБА_1 не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні на загальний обсяг (без ПДВ) вартості придбаного товару та дизпалива, що були віднесені до складу податкового кредиту не приймало участі в господарських операціях та відсутні на залишках в сумі 1 988 610 грн.

Проте, в акті перевірки не наведено жодного розрахунку визначення суми 1 988 610 грн. та з яких господарських операцій вона складається. Підтвердження того, що ФОП ОСОБА_1 здійснював торгівлю пальним, відповідачем не надано, що додатково спростовує дану обставину акту перевірки.

Також згідно акта перевірки, в порушення п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010р. (із змінами та доповненнями) ФОП ОСОБА_1 не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні при здійсненні постачання товарів, база оподаткування яких, визначена відповідно до п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010р. із змінами та доповненнями на загальну суму ПДВ 704 434 грн. в т. ч. в грудні 2019р в сумі 51571 грудні 2020р в сумі 336784 грн, в грудні 2021 р в сумі 167948 грн, в грудні 2022р в сумі 93813 грн, в грудні 2023р в сумі 60518грн.

Оскільки, як встановлено судом вище, позивачем спростовано факт не включення до податкових зобов`язань суму ПДВ від реалізованого товару, в тому числі для ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 на загальну суму ПДВ 704 434 грн., тому підстави для складання та реєстрації податкових накладних відсутні.

Згідно з частинами першою та другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд при розгляді справи враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Враховуючи наведене, суд вважає, що спірні податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Рівненській області не відповідають критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, викладеним у частині другій статті 2 КАС України, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до статті 139 КАС України, на користь позивача необхідно стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань судовий збір у розмірі 15140 грн., сплачений згідно з платіжною інструкцією №6749 від 12.09.2025 року.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №40523 від 16.06.2025 року, №40523 від 16.06.2025 року, №40523 від 16.06.2025 року, №40523 від 16.06.2025 року, №40523 від 16.06.2025 року, вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-40523 від 16.06.2025 року, рішення №40523 від 16.06.2025 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 15140,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12,м. Рівне,Рівненська обл.,33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166)

Повний текст рішення складений 04 грудня 2025 року

Суддя С.М. Дуляницька