Справа № 300/4347/25
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2025-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" грудня 2025 р. справа № 300/4347/25
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Боршовський Т.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій, -
Виклад позицій сторін. Процесуальні дії та рішення суду в справі:
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області (далі відповідач, ГУ ДСНС в Івано-Франківській області), в якому просив суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення та невиплати при звільненні зі служби цивільного захисту позивачу індексації грошового забезпечення за період проходження служби цивільного захисту з 01.01.2016 по 28.02.2018 з урахуванням базового місяця січень 2008 року, з 01.03.2018 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 31.03.2025 з урахуванням базового місяця березень 2018 року; зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернівецькій області провести ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження служби цивільного захисту з 01.01.2016 по 28.02.2018 з урахуванням базового місяця січень 2008 року, з 01.03.2018 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 31.03.2025 з урахуванням базового місяця березень 2018 року, та виплатити її в нарахованому розмірі; стягнути з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області за порушення розрахунку при звільненні середній заробіток за кожний день затримки відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України та компенсацію втрати частини грошових доходів згідно Порядку проведення компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159, починаючи з 31.03.2025 по день фактичного розрахунку.
Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 в період з 01.01.2016 по 31.03.2025 проходив службу цивільного захисту в ГУ ДСНС в Івано-Франківській області. На підставі наказу ГУ ДСНС в Івано-Франківській області від 31.03.2025 № 76 позивач виключений зі списків особового складу ГУ ДСНС в Івано-Франківській області та всіх видів забезпечення. ОСОБА_1 зазначив, що в порушення вимог чинного законодавства відповідачем неправильно визначено базовий місяць для нарахування індексації, внаслідок чого позивачу нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 31.03.2025 у неповному розмірі. Позивач звернувся до ГУ ДСНС в Івано-Франківській області із заявою про виплату індексації грошового забезпечення у належному розмірі разом, однак відповідач повідомив про правильність нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 31.03.2025. Позивач вважає протиправними такі дії відповідача, що полягають у неправильному визначенні базового місяця для нарахування індексації, неповному нарахуванні та невиплаті індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, оскільки згідно вимог Порядку проведення індексації грошових доходів населення, необхідно застосувати базовий місяць 2008 року, в якому на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 відбулось підвищення розмірів посадових окладів військовослужбовців. Щодо періоду з 01.03.2018 по 31.03.2025, то позивач вважає, що індексація йому мала виплачуватися з врахуванням вимог абзацу 4 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 у частині розрахунку індексації, як різниці між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
Ухвалою суду від 25.06.2025 позовну заяву залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано строк для усунення недоліків.
27.06.2025 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 від 27.06.2025, до якої позивач долучив позовну заяву в новій редакції від 27.06.2025, згідно якої просив суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення та невиплати при звільненні зі служби цивільного захисту позивачу індексації грошового забезпечення за період проходження служби цивільного захисту з 01.01.2016 по 28.02.2018 з урахуванням базового місяця січень 2008 року, з 01.03.2018 по 31.12.2022 з урахуванням базового місяця березень 2018 року, з 01.01.2024 по 31.03.2025 у фіксованому розмірі; зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області провести ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження служби цивільного захисту з 01.01.2016 по 28.02.2018 з урахуванням базового місяця січень 2008 року, з 01.03.2018 по 31.12.2022 з урахуванням базового місяця березень 2018 року, з 01.01.2024 по 31.03.2025 у фіксованому розмірі, та виплатити її в нарахованому розмірі; стягнути з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області за порушення розрахунку при звільненні середній заробіток за кожний день затримки відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України та компенсацію втрати частини грошових доходів згідно Порядку проведення компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159, починаючи з 31.03.2025 по день фактичного розрахунку.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.07.2025 відкрито провадження в цій адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними в справі матеріалами та витребувано в Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області: відомості про нараховане грошове забезпечення ОСОБА_1 помісячно за період з 01.01.2016 по 31.03.2025 (із зазначенням усіх складових та їх сум); пояснення щодо механізму розрахунку індексації за період з березня 2018 року по березень 2025 року згідно інформації викладеної в довідках, що долучені до позовної заяви за період з 01.01.2016 по 31.03.2025.
17.07.2025 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов відзив ГУ ДСНС в Івано-Франківській області від 16.07.2025 на позовну заяву. Представник відповідача зазначив, що позивачу нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 31.03.2025 в повному обсязі. Так, починаючи з 01.12.2015 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає працівник. Водночас, зміни до Порядку №1078 внесені постановою Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2005 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" (далі - Постанова № 1013) передбачено підвищення з 01.12.2015 посадових окладів працівників установа, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери та деяких інших працівників. При цьому, підвищення окладів не стосувалось осіб служби цивільного захисту. Зміна грошового забезпечення осіб служби цивільного захисту відбулась лише з 01.03.2018 у зв`язку з набранням чинності Постановою № 704, якою затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового і сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу. Вказане стало підставою для зміни місяця підвищення (базового місяця) в цілях нарахування індексації особам служби цивільного захисту з січня 2016 року на березень 2018 року. Крім того, згідно наказів ДСНС України відбулось підвищення щомісячного грошового забезпечення премії у фіксованому розмірі на постійній основі. Збільшений розмір премії значно перевищив суму індексації грошового забезпечення. За вказаних обставин, представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позову (а.с. 40-42).
До відзиву від 16.07.2025 ГУ ДСНС в Івано-Франківській області долучило довідки про доходи ОСОБА_1 , розрахункові листи та пояснення щодо нарахування індексації грошового забезпечення (а.с. 43-58).
Обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
ОСОБА_1 в період з 01.01.2016 по 31.03.2025 проходив службу цивільного захисту в ГУ ДСНС в Івано-Франківській області, що визнається сторонами.
Наказом ГУ ДСНС в Івано-Франківській області від 31.03.2025 № 76 позивач виключений зі списків особового складу ГУ ДСНС в Івано-Франківській області та всіх видів забезпечення (а.с. 17).
31.03.2025 позивач звернувся до ГУ ДСНС в Івано-Франківській області із заявою, в якій просив здійснити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із застосуванням січня 2008 року, як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), з урахуванням раніше виплачених сум, за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 із застосуванням базового місяця березень 2018 року, за період з 01.01.2024 по день виключення зі списків особового складу з врахуванням вимог абзацу 4 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (а.с. 18).
Листом №54-1953/5412 від 17.04.2025 ГУ ДСНС в Івано-Франківській області повідомило позивача, що в період з 01.01.2016 по 28.02.2018 індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 не нараховувалась та не виплачувалась у зв`язку з обмеженим фінансуванням. Окрім цього, постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 не передбачено механізму виплати сум індексації у поточному році за минулі роки. Таким чином, відповідач вказав на відсутність підстав для нарахування позивачу індексації грошового забезпечення за попередні роки. До листа № 54-1953/5412 від 17.04.2025 ГУ ДСНС в Івано-Франківській області долучило довідки про нараховане і виплачене грошове забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022, з 01.01.2024 по 31.03.2025 (а.с. 20).
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення та невиплати при звільненні зі служби цивільного захисту позивачу індексації грошового забезпечення за період проходження служби цивільного захисту з 01.01.2016 по 28.02.2018 з урахуванням базового місяця січень 2008 року, з 01.03.2018 по 31.12.2022 з урахуванням базового місяця березень 2018 року, з 01.01.2024 по 31.03.2025 у фіксованому розмірі, позивач звернувся до суду з цим позовом.
При прийнятті рішення суд керується такими правовими нормами та мотивами:
Щодо дотримання строку звернення до суду із цим позовом, то суд вказує таке.
Частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Згідно з частиною третьою та п`ятою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Оскільки положення статті 122 КАС України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення військовослужбовців), тому такі правовідносини регулюються положеннями статті 233 КЗпП України, зокрема, частиною другою цієї статті.
Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:
Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).
65. Підсумовуючи наведене, Судова палата зазначає, що, вирішуючи питання щодо застосування статті 233 КЗпП України, в частині строку звернення до суду з вимогами про стягнення заробітної плати, дійшла таких висновків:
65.1. Якщо мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії статті 233 КЗпП України, у редакції, що була чинною до 19 липня 2022 року, та були припинені на момент чинності дії статті 233 КЗпП України, в редакції Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин, то у такому випадку правове регулювання здійснюється таким чином: правовідносини, які мають місце у період до 19 липня 2022 року, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням статті 233 КЗпП України (у попередній редакції); у період з 19 липня 2022 року підлягають застосуванню норми статті 233 КЗпП України (у редакції Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин).
65.2. З урахуванням пункту 1 глави XIX Прикінцеві положення КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651, відлік тримісячного строку звернення до суду зі спорами, визначеними статтею 233 КЗпП України, почався 01 липня 2023 року.
Оскільки частина спірних правовідносин стосуються складової грошового забезпечення за період до 19.07.2022, то з огляду норму статті 233 КЗпП України у редакції, що була чинною на той час ("у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком"), та висновки касаційного суду про її застосування, позивач не пропустив строк звернення до суду.
Щодо частини спірних відносин за період з 19.07.2022 по 31.03.2025, то до них підлягає застосуванню норма статті 233 КЗпП України (у редакції Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин, яка передбачає право на звернення до суду в трьохмісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.
Також суд звертає увагу сторін на висновки, сформовані Верховним Судом у постанові від 25.09.2025 у справі № 440/9690/24, за змістом яких:
"…Чинна редакція частини другої статті 233 КЗпП України містить поняття "суми, що належать працівникові при звільненні".
З огляду на викладене Суд дійшов висновку про те, що спірні правовідносини регулюються частиною другою статті 233 КЗпП України, якою визначено тримісячний строк (з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні) звернення до суду у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні.
На переконання Суду, початок перебігу строку звернення до суду у цій справі, з урахуванням частини другої статті 233 КЗпП України (у чинній редакції), слід пов`язувати з моментом, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум.
Суд погоджується з позивачем, що початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову (у частині вимог за період з 19 липня 2022 року по 31.03.2025 року) слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум, що у цій справі відбулося шляхом вручення позивача відповіді ГУ ДСНС в Івано-Франківській області № 54-1953/5412 від 17.04.2025 на заяву позивача від 31.03.2025, до якої було долучено довідку про розмір та складові нарахованого та виплаченого грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2018-2022 роки та за період з 01.01.2024 по 31.03.2025 (а.с. 20-22).
Виходячи з цього, саме дата вручення позивачу зазначеного документа, є подією, з якою пов`язаний початок перебігу строку звернення до суду.
Цей позов подано до суду 20.06.2025, тобто в межах вказаного вище трьохмісячного строку.
Отже, позивачем дотримано строк звернення до суду з цим позовом.
Щодо позовних вимог по суті заявленого позову, то суд вказує таке.
Відповідно до пункту 2 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2013 за № 593 (далі - Положення № 593) служба цивільного захисту є державною службою особливого характеру, яка забезпечує пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, вживає заходів до запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідації їх наслідків у мирний час та в особливий період.
Соціальний і правовий захист осіб рядового і начальницького складу та членів їх сімей забезпечується відповідно до законодавства (пункт 26 Положення № 593).
Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 за № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-XII) визначено основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлено єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантовано військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
За змістом статті 1 Закону №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з частиною другою статті 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя статті 9 Закону № 2011-XII).
На виконання пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 за № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" наказом Міністерства внутрішніх справі від 20.07.2018 за № 623 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (надалі по тексту також Інструкція №623).
Ця Інструкція визначає порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (надалі по тексту також - особи рядового і начальницького складу), а також порядок виплат одноразової грошової допомоги при звільненні осіб рядового і начальницького складу.
Пунктами 2-4 розділу І Інструкції № 623 встановлено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу визначається залежно від посади, спеціального звання, тривалості та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання.
Грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення
Грошове забезпечення виплачується особам рядового і начальницького складу, які займають посади осіб рядового і начальницького складу, передбачені штатами в апараті Державної служби України з надзвичайних ситуацій, її територіальних органах та підрозділах Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, навчальних закладах цивільного захисту, наукових установах та інших підрозділах, в яких особи рядового і начальницького складу проходять службу цивільного захисту.
Водночас, правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України Про індексацію грошових доходів населення (далі - Закон № 1282-ХІІ).
Так, частиною першою статті 1 Закону № 1282-XII встановлено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Відповідно до статті 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Згідно з статтею 4 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
У рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 КЗпП України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Тому системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
Згідно частини другою статті 6 Закону № 1282-XII порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України. В даному випадку такими правилами є Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.
Спір у цій адміністративній справі фактично стосується правомірності дій відповідача щодо застосування під час нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 по 31.03.2025.
Позивач вважає, що під час нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 застосуванню підлягає базовий місяць (як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення) січень 2008 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу", а за період з 01.03.2018 по 01.03.2025 із застосуванням базового місяця (як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення) березень 2018 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".
Суд звертає увагу на те, що в контексті спірних правовідносин насамперед потрібно зауважити, що Порядок проведення індексації грошових доходів населення у редакції, яка застосовувалася до 1 грудня 2015 року, містив поняття базовий місяць.
Так, пункт 5 Порядку № 1078 (в редакції, чинній з 2014 до 01.12.2015) зазначав таке:
В разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.
У разі коли підвищення розмірів мінімальних соціальних гарантій, зазначених в абзаці першому цього пункту, не супроводжується зростанням грошових доходів громадян, передбачених пунктом 2 цього Порядку, грошові доходи індексуються на загальних підставах відповідно до пунктів 1-1 і 4 цього Порядку.
У разі коли грошовий дохід з урахуванням суми підвищення менше суми грошового доходу з урахуванням індексації до його підвищення, у базовому місяці сума загального доходу визначається з таким розрахунком, щоб сума грошового доходу з урахуванням індексації не перевищувала загального доходу до його підвищення. Приклад проведення індексації у разі підвищення грошових доходів наведено в додатку 4 до цього Порядку.
У разі підвищення грошових доходів населення випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного рівня інфляції базовим місяцем вважається місяць, у якому мало місце таке підвищення.
Для проведення подальшої індексації або здійснення чергового підвищення доходів випереджаючим шляхом обчислення індексу споживчих цін здійснюється наростаючим підсумком починаючи з наступного за базовим місяця.
Нарахування сум індексації або проведення чергового підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, на підставі якого нарахована сума індексації перевищить суму підвищення доходів випереджаючим шляхом у базовому місяці.
Приклад обчислення суми індексації у разі підвищення доходів населення випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного рівня інфляції наведено у додатку 5.
Місяць, в якому відбувається підвищення грошових доходів працівників у зв`язку із розширенням зони обслуговування, збільшенням обсягу робіт, суміщенням професій (посад), виконанням обов`язків тимчасово відсутнього працівника, оплатою за роботу за сумісництвом на одному підприємстві, в установі, організації, а також за рахунок збільшення розміру премії, не вважається базовим під час обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації (у разі, коли не відбувається підвищення тарифної ставки (окладу).
У разі коли в результаті перерахунку пенсій за рішеннями судів, які набрали законної сили, виплати перерахованих сум до пенсії фактично не здійснені і строки їх виплати не визначені, базовий місяць для визначення індексації пенсій не змінюється.
Абзац 3 пункт 10-1 Порядку № 1078 у тій же редакції передбачав, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати новоприйнятих працівників здійснюється з місяця прийняття працівника на роботу.
Пункт 10-2 Порядку № 1078 у зазначеній редакції передбачав, що для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість, та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи сума індексації зберігається, якщо сума збільшення заробітної плати менша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць. У разі коли сума збільшення заробітної плати більша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць, такий місяць вважається базовим під час обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.
Отже, можна дійти висновку про те, що до 1 грудня 2015 року новим базовим місяцем для обчислення індексації грошового доходу міг бути місяць прийняття (виходу) працівника на роботу, місяць збільшення заробітної плати, а нарахування й виплата індексації мали індивідуальний характер для кожного працівника.
На ці особливості попереднього правового регулювання Верховний Суд уже звертав увагу у пункті 45 постанови від 19 травня 2022 року у справі № 200/3859/21.
Водночас, 9 грудня 2015 року Кабінет Міністрів України видав постанову № 1013 Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів (далі - Постанова № 1013).
Пунктом 2 Постанови № 1013 були внесені зміни до Порядку проведення індексації грошових доходів населення.
Крім цього, за змістом пунктів 1, 3 Постанови № 1013 було встановлено, що:
- підвищуються посадові оклади з 1 грудня 2015 року працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери;
- підвищуються з 1 грудня 2015 року на 10 відсотків посадові оклади працівників, розміри яких затверджено відповідними постановами Уряду;
- у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів, за рахунок виплат, пов`язаних з індексацією, надбавок, доплат, премій підвищуються на 25 відсотків посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців, розміри яких затверджено відповідними розпорядженнями й постановами Уряду;
- міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 року розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 року, з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 року перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року;
- для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення.
Отже, Постановою № 1013 з 1 грудня 2015 року були підвищені посадові оклади окремих працівників бюджетної сфери. Пунктом 3 цієї Постанови вирішено підвищити розміри посадових окладів, тарифних ставок, заробітної плати, а також переглянути постійні додаткові виплати, щоб розмір підвищення у грудні 2015 року перевищив суму індексації у грудні 2015 року. За рахунок цього мала б обнулитися індексація минулих років, розмір якої зростав внаслідок довготривалого не підвищення доходу працівників. У такому випадку для подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається із січня 2016 року відповідно до Порядку №1078, який уже діяв зі змінами, внесеними Постановою №1013.
У цьому контексті системний та цільовий способи тлумачення норм Постанови № 1013 дають Суду підстави дійти висновку про те, що січень 2016 року визначений для обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації саме заробітної плати працівникам, яким були підвищені оклади з 1 грудня 2015 року.
Водночас норми Постанови № 1013 не встановлювали підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовцям, а отже січень 2016 року не став для позивача місяцем підвищення тарифних ставок (окладів), з якого починається обчислення індексу споживчих цін для подальшої індексації грошового забезпечення, для цілей застосування Порядку №1078 (зі змінами, внесеними Постановою №1013).
Цей висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у пункті 58 постанови від 21 березня 2023 року у справі № 620/7687/21 і пункті 62 постанови від 22 березня 2023 року у справі № 380/1730/22 з подібними правовідносинами.
Також Постановою № 1013 викладено в новій редакції пункти 5 та 10-2 Порядку № 1078, а саме:
- В разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру. До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку;
- Для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.
… 60. Аналіз наведених норм законодавства дає підстави Суду дійти висновку, що місяць, у якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.
61. Колегія суддів звертає увагу на те, що Верховний Суд виклав висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах.
62. Так, у справах № 400/1118/21 і № 420/3593/20 Верховний Суд, розтлумачивши пункти 2, 5, 10-2 Порядку № 1078, зазначив, що для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових.
63. Одночасно з цим, Суд указав, що підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. Водночас нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.
64. Зрештою на основі аналізу наведених норм Суд дійшов висновку, що місяць, у якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.
65. Правовідносини у наведених справах і справі ОСОБА_1 є подібними, а відтак указаний висновок є релевантним до цієї справи.
66. У цьому контексті колегія суддів звертає увагу на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців.
67. Указана постанова була чинна з 01 січня 2008 року до 01 березня 2018 року.
68. Суди попередніх інстанцій установили, що з січня 2008 року по лютий 2018 року посадовий оклад позивача не змінювався. Він змінився лише у березні 2018 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, яка набрала чинності 01 березня 2018 року та якою установлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців.
69. На основі цього Верховний Суд констатує, що в силу норм Порядку № 1078 січень 2008 року є базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення позивача за період з січня 2016 року до березня 2018 року.
В постанові від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21 Верховний суд доповнив вказану правову позицію, додатково зазначивши:
71…Відправною точкою для визначення місяця підвищення доходу позивача та початку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку він займав.
72. Системний спосіб тлумачення приписів Постанови №1013, у взаємозв`язку із запровадженими нею змінами до пунктів 5, 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, дають Суду підстави дійти висновку про те, що для проведення подальшої індексації грошового забезпечення відповідачу з 1 грудня 2015 року належало переглянути базовий місяць, визначений за старими правилами, змінивши його на місяць підвищення доходу, тобто на місяць останнього підвищення тарифних ставок (окладів) за посадою, займаною позивачем.
73. На тлі цього Суд зауважує, що дотепер посадові оклади військовослужбовців визначалися постановами Кабінету Міністрів України. У період спірних правовідносин (2015-2021 роки) таких постанов було дві.
74. Так, на час виникнення спірних правовідносин схеми посадових окладів військовослужбовців були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року №1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб. Указана постанова була чинною з 1 січня 2008 року до 1 березня 2018 року.
75. Від січня 2008 року посадовий оклад позивача не змінювався. Він змінився лише в березні 2018 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30 серпня 2017 року №704, якою встановлені нові розміри окладів військовослужбовців.
76. З урахуванням місяця підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, Суд дійшов висновку про те, що січень 2008 року є місяцем підвищення доходу ОСОБА_1 , за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення за період з 1 грудня 2015 року до 28 лютого 2018 року.
77. Цей висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 26 січня 2022 року у справі №400/1118/21, від 20 квітня 2022 року у справі №420/3593/20 та ін., стосовно тлумачення у подібних правовідносинах пунктів 2, 5, 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення при розв`язанні питання про місяць, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення. Підстави для відступу від указаної правової позиції відсутні.
З огляду на приписи частини шостої статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів, частини п`ятої статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд повинен враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, з огляду на вищевказані положення Порядку № 1078, в окремі частини спірного періоду до 28.02.2018 включно були чинні редакції Порядку № 1078, які встановлювали різні правила нарахування індексації грошового забезпечення.
Так, Порядок проведення індексації грошових доходів населення у редакції, яка застосовувалася до 1 грудня 2015 року, містив поняття базовий місяць. Базовим місяцем вважався той місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної заробітної плати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їхніх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати). Базовий місяць визначали окремо для кожного працівника у випадку, коли заробітна плата зростала внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої її постійної складової.
Отже, до 1 грудня 2015 року новим базовим місяцем для обчислення індексації грошового доходу міг бути місяць прийняття (виходу) працівника на роботу, місяць збільшення заробітної плати, а нарахування й виплата індексації мали індивідуальний характер для кожного працівника.
На ці особливості попереднього правового регулювання Верховний Суд уже звертав увагу у пункті 45 постанови від 19 травня 2022 року у справі № 200/3859/21.
Щодо періоду з 01.01.2016 по 28.02.2018, то згідно довідки ГУ ДСНС в Івано-Франківській області про доходи ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, то відповідач не здійснив жодних нарахувань індексації грошового забезпечення позивачу, що підтверджується долученою довідкою про доходи (а.с. 43).
Водночас, в зазначений період з 01.01.2016 по 28.02.2018 необхідною умовою для визначення місяця підвищення доходу було підвищення тарифних ставок (окладів) в такому місяці. Так, в зазначений період оклад позивача не змінився, оскільки станом на 01.01.2016 останнє підвищення військовослужбовцям посадового окладу відбулося в січні 2008 року на підставі Постанови № 1294, а наступне чергове підвищення посадового військовослужбовцям відбулося з 01.03.2018 на підставі Постанови № 704.
Таким чином, під час нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 має бути застосовано як базовий місяць січень 2008 року, тобто місяць, в якому збільшився посадовий оклад позивача.
Вказаний висновок суду зроблено з врахуванням правової позиції Верховного Суду щодо застосування норм матеріального права в подібних правовідносинах: пунктів 2, 5, 10-2 Порядку № 1078 із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013, викладеної у цитованих вище постановах Верховного Суду.
Щодо доводів відповідача про дискреційність повноважень відповідача при розрахунку індексації грошового забезпечення з визначенням базового місяця для її нарахування, то суд зазначає таке.
Згідно викладених судом вище висновків щодо застосування приписів пунктів 5, 10-2 Порядку № 1078, можна виснувати, що в спірних відносинах між сторонами встановлено лише один правомірний варіант поведінки відповідача щодо позивача: з 1 грудня 2015 року здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації наростаючим підсумком із місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), та провести індексацію грошового забезпечення, коли величина цього індексу перевищить поріг індексації у розмірі 101 відсоток (до 1 січня 2016 року) чи 103 відсотки (після 1 січня 2016 року).
Цей висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 29 листопада 2021 року у справі № 120/313/20-а, від 26 січня 2022 року у справі № 400/1118/21, від 20 квітня 2022 року у справі № 420/3593/20, щодо трактування дискреційних повноважень державного органу у випадку визначення місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення.
При обранні способу захисту порушеного права позивача, судом враховано межі позовних вимог у цій справі. Зокрема, при обрані способу захисту його порушеного права, ОСОБА_1 у позовній заяві не просив суд стягнути на його користь індексацію грошового забезпечення у конкретних, розрахованих ним сумах, а лише просив суд зобов`язати відповідача перерахувати й виплатити йому індексацію грошового забезпечення з врахуванням базового місяця січень 2008 року.
У цій справі суд оцінив правомірність дій відповідача щодо ненарахування і невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за охоплений позовними вимогами період з 01.01.2016 по 28.02.2018, і дійшов висновку погодитися з доводами позивача в цій частині позовних вимог щодо протиправності бездіяльності відповідача.
Як наслідок, з метою ефективного відновлення порушеного права позивача, з врахуванням меж позовних вимог в цій справі, суд дійшов висновку зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення із застосуванням січня 2008 року, як місяця підвищення доходу (посадового окладу), за яким починається обчислення індексу споживчих цін, для розрахунку індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, з вирахуванням вже виплачених у вказаному періоді сум індексації грошового забезпечення.
Щодо нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022, то суд звертає увагу на таке.
Верховний Суд у постанові від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, за подібних у цій справі обставин надавав оцінку нормам абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078.
Так, згідно із викладеною позицією Верховного Суду, Порядок № 1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, поточної та індексації-різниці.
Право на поточну індексацію виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 01 січня 2016 року встановлений у розмірі 103 відсотка (абзац 2 пункту 1-1, абзац 6 пункту 5 Порядку №1078). Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзац 2, 5 пункт 4 Порядку № 1078).
При цьому, необхідно зазначити, що з 01 грудня 2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку № 1078 у редакціях, які застосовувалися з 01 грудня 2015 року до 01 квітня 2021 року, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:
- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);
- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).
Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.
Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 дає суду підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
Застосовуючи вказаний у справі № 400/3826/2 підхід та ураховуючи, що 01 березня 2018 року набрала чинності Постанова № 704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, з огляду на правила пунктів 5, 102 Порядку № 1078 можна прийти до висновку що березень 2018 року став місяцем підвищення доходу ОСОБА_1 , за яким необхідно здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
З огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку № 1078 позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.
Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
З огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку № 1078 позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.
Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
1) розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А);
2) суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б);
3) чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).
Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.
Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078).
Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.
Судом встановлено, що в період з місяця останнього підвищення доходу березня 2018 згідно постанови № 714 до дати звільнення позивача 31.01.2025, Уряд не приймав постанов про підвищення посадових окладів військовослужбовців, в спірному випадку за посадою, яку займав ОСОБА_1 у вказаний період.
Як уже було зазначено, у такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).
Суд наголошує, що приписи абзаців 3, 4 пункту 5 Порядку № 1078 визначають суму індексації грошового забезпечення, яка мала б скластися в місяці підвищення (березень 2018 року), якби в тому місяці не відбулося підвищення окладів військовослужбовців.
З огляду на це сума індексації грошового забезпечення, яка мала скластися у березні 2018 року, необхідно визначати на основі застосування січня 2008 року як місяця підвищення доходу.
Для правильного розрахунку суми можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року потрібно визначити розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на березень 2018 року, а також величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, застосовуючи січень 2008 року як місяць підвищення доходу.
Відповідно до Закону України Про Державний бюджет України на 2018 рік від 07.12.2017 № 2246-VIII в березні 2018 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 1762,00 грн.
Для визначення величини приросту індексу споживчих цін в березні 2018 року необхідно розрахувати індекс споживчих цін в березні 2018 року наростаючим підсумком (шляхом перемноження індексів інфляції (поділених на 100), починаючи з місяця, наступного за базовим, - до перевищення порогу індексації), від якого віднімається 100%.
Таким чином, відповідно до вимоги абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 сума належної позивачу індексації в березні 2018 року складає 2991,65 грн (4463,15 - 1471,50 = 2991,65 грн.), до моменту наступного підвищення посадового окладу чи до дня звільнення.
Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 22.06.2023 у справі № 520/6243/22, від 27.06.2024 у справі № 440/1497/22, від 15.08.2024 у справі № 620/7524/23.
Згідно довідки ГУ ДСНС в Івано-Франківській області про доходи ОСОБА_1 , відповідач здійснив нарахування індексації грошового забезпечення позивачу: в період з січня по лютий 2019 в розмірі 71,08 грн. щомісячно, з березня 2019 по червень 2019 в розмірі 134,47 грн. щомісячно, з липня 2019 по листопад 2019 в розмірі 206,72 грн. щомісячно, з грудня 2019 по червень 2020 в розмірі 216,51 грн. щомісячно, з липня 2020 по листопад 2020 в розмірі 226,29 грн. щомісячно, в грудні 2020 в розмірі 233,81 грн., з січня 2021 по березень 2021 в розмірі 331,42 грн. щомісячно, з квітня 2021 по червень 2021 в розмірі 415,41 грн. щомісячно, з липня 2021 по листопад 2021 в розмірі 540,03 грн. щомісячно, з грудня 2021 по січень 2022 в розмірі 563,19 грн. щомісячно, з лютого 2022 по квітень 2022 в розмірі 672,35 грн. щомісячно, в травні 2022 в розмірі 913,01 грн., в червні 2022 в розмірі 1017,21 грн., в липні 2022 в розмірі 1066,00 грн., з серпня 2022 по жовтень 2022 в розмірі 1281,80 грн., в листопаді 2022 в розмірі 1424,80 грн., в грудні 2022 в розмірі 1470,83 грн., з серпня 2024 по листопад 2024 в розмірі 130,20 грн. щомісячно, в грудні 2024 в розмірі 254,35 грн. (а.с. 44-45).
Таким чином, суд вважає протиправною бездіяльність ГУ ДСНС в Івано-Франківській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 індексації - різниці грошового забезпечення в повному розмірі, відповідно до приписів абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, та з метою відновлення порушених прав позивача, необхідно зобов`язати ГУ ДСНС в Івано-Франківській області нарахувати та виплати ОСОБА_1 індексацію - різницю грошового забезпечення відповідно до приписів абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 в розмірі 2991,65 грн. щомісяця за період з 01.03.2018 по 31.12.2022, із вирахуванням уже виплачених у вказаному періоді сум індексації грошового забезпечення.
Щодо нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2023 по 31.12.2023, то суд звертає увагу на таке.
Пунктом 3 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" зупинено на 2023 рік дію, зокрема, Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".
Вказане положення Закону, як станом на момент виникнення спірних правовідносин, так станом на момент вирішення цього спору, є чинним та неконституційним не визнавалося.
Водночас, оскільки дію Закону України № 1282-XII було зупинено на 2023 рік, то підзаконний нормативно-правовий акт Порядок № 1078, який прийнятий на виконання вимог частини другої статті 6 Закону України № 1282-XII, також не діяв протягом 2023 року.
За таких підстав, за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 у відповідача відсутній обов`язок у нарахуванні та виплаті позивачу індексації грошового забезпечення, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
Що стосується нарахування індексації грошового забезпечення позивача за 2024 рік, то суд зазначає, що статтею 39 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" установлено, обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з 1 січня 2024 року.
При цьому, за змістом статті 4 Закону України № 1281-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Суд враховує, що індекс росту споживчих цін у січні 2024 року становив 100,4%, у лютому 2024 року 100,3 %, у березні 2024 року 100,5 %, у квітні 2024 року 100,2 %, у травні 2024 року 100,6 %, у червні 2024 року 102,2 %, у липні 2024 року 100,0 %, у серпні 2024 року 100,6 %, у вересні 2024 року 101,5 %, у жовтні 2024 року 101,8 %, у листопаді 2024 року 101,9 %.
Отже, у період з січня по липень 2024 року індексація не проводилася, оскільки не було перевищення порогу індексації 103% відповідно до даних Державної служби статистики України.
Щодо періоду з 01.08.2024 по 31.12.2024, то згідно довідки ГУ ДСНС в Івано-Франківській області про доходи ОСОБА_1 , відповідач здійснив нарахування індексації грошового забезпечення позивачу: з серпня 2024 по листопад 2024 в розмірі 130,20 грн. щомісячно, в грудні 2024 в розмірі 254,35 грн. (а.с. 44-45).
За змістом абзаців 1, 4, 5 пункту 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.
Таким чином, індексація у сумі 130,20 гривень (за період з серпня по листопад 2024 року помісячно) та 254,35 гривень (за грудень 2024 року) розрахована згідно з Порядком №1078, із застосуванням прожиткового мінімуму 3028 гривень (установленого законом про Державний бюджет України на 2024 рік) та відповідного індексу споживчих цін, визначеного Держстатом.
Отже, суд відмовляє в позові в цій частині позовних вимог, що стосуються періоду з 01.01.2024 по 31.12.2024.
Щодо періоду з 01.01.2025 по 31.03.2025, то індекс росту споживчих цін у січні 2025 року становив 101,2%, у лютому 2025 року 100,8%, у березні 2025 року 101,5%. Таким чином, індекс споживчих цін (у січні березні 2025 року) не перевищив 103%, тому підстави для нарахування та виплати поточної індексації грошового забезпечення за вказаний вище період відсутні.
З огляду на викладені обставини, з метою ефективного відновлення порушеного права позивача, суд дійшов висновку визнати протиправною бездіяльність ГУ ДСНС в Івано-Франківській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 індексації - різниці грошового забезпечення в повному розмірі, відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, та зобов`язати ГУ ДСНС в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію - різницю грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 у фіксованій величині - 2991,65 грн. в місяць, відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, з урахуванням раніше виплачених сум за цей період.
При цьому, також необхідно врахувати абзац 6 пункту 4 Порядку №1078, за змістом якого у разі коли особа працює/служить неповний робочий/службовий час, сума індексації визначається з розрахунку повного робочого часу/кількості календарних днів у місяці, а виплачується пропорційно відпрацьованому/службовому часу.
В задоволенні решти позовних вимог, а саме: за період з 01.01.2023 по 31.03.2025 потрібно відмовити.
Щодо позову в частині вимог про стягнення з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області за порушення розрахунку при звільненні середній заробіток за кожний день затримки відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України та компенсацію втрати частини грошових доходів згідно Порядку проведення компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159, починаючи з 31.03.2025 по день фактичного розрахунку, то суд вказує на таке.
Відповідно до пункту 4 Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства.
Таким законом є Закон України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати від 19.10.2000 № 2050-ІІІ (далі Закон № 2050-ІІІ).
Статтею 1 Закону № 2050-ІІІ визначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Відповідно до статті 2 Закону № 2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.
Згідно з статтею 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Статтею 4 Закону № 2050-ІІІ визначено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Відповідно до статті 5 Закону № 2050-ІІІ своєчасно не отриманий з вини громадянина доход компенсації не підлягає.
Згідно з статтею 6 Закону № 2050-ІІІ компенсацію виплачують за рахунок:
- власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян;
- коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету
- коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.
Статтею 7 Закону № 2050-ІІІ визначено, що відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку. Відповідальність власника або уповноваженого ним органу (особи) за несвоєчасну виплату доходів визначається відповідно до законодавства.
З метою реалізації Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 159 від 21.02.2001, якою затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок № 159), норми якого конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.
Так, пунктом 3 Порядку № 159 визначено, що компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян.
Згідно з пунктом 4 Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держстатом.
З огляду на вищевказаний зміст норм Закону № 2050-III та Порядку № 159, кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер, спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені. Дія вказаних нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії). Компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування, тобто, чи самим підприємством, установою чи організацією добровільно або на виконання судового рішення.
Вказане у статті 3 Закону № 2050-ІІІ та пункті 4 Порядку № 159 словосполучення, що компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
Такий висновок суду відповідає висновкам Верховного Суду щодо застосування вказаних вище норм матеріального права, викладеним в постановах від 31.08.2021 у справі № 264/6796/16, від 08.06.2022 у справі № 200/5213/20-а, від 05.07.2022 у справі № 420/7633/20, від 08.09.2022 у справі № 200/5213/20, від 21.08.2023 у справі № 460/6767/20.
Аналіз наведених положень дає підстави вважати, що основною умовою для виплати громадянину, передбаченої статтею 2 Закону № 2050 та Порядком № 159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі індексації грошових доходів). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу не відповідає ознакам платежу, що має разовий характер, оскільки зумовлена порушенням строків сплати відповідачем індексації грошового забезпечення, що носило триваючий характер. У зв`язку з цим виплата компенсації проводиться незалежно від порядку і підстав нарахування грошового доходу: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема у постанові від 14.04.2021 у справі № 465/322/17.
Отже, першочерговою та визначальною підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є наявність факту нарахування належних доходів у конкретному розмірі. У випадку наявності такої умови, з`ясуванню також підлягають дотримання решти обов`язкових умов таких як: порушення встановлених строків їх виплати; затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; доходи не повинні носити разового характеру.
Суд зазначає, що судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому.
В спірному випадку відповідач ще не вчиняв дій щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 на виконання цього рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого нарахування та виплати індексації грошового забезпечення будуть порушені.
Такий висновок суду відповідає висновку Верховного Суду, зазначеному в постанові від 31.07.2024 у справі № 480/1704/19.
Отже, суд вважає, що в задоволенні позову в цій частині позовних вимог потрібно відмовити, оскільки такі вимоги про зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, є передчасними, тобто такими, що заявлені для захисту прав позивача, які ще не порушено відповідачем.
Аналогічні доводи стосуються вимог про стягнення з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області за порушення розрахунку при звільненні середній заробіток за кожний день затримки відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України.
Так, відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.
За правилами вказаних вище нормативних актів невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням.
Отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.
Втім, під час розгляду справи суд встановив, що остаточний розрахунок з позивачем відповідач не провів, оскільки йому невиплачено індексацію.
З урахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги про зобов`язання відповідача виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є передчасними, адже до фактичного проведення вказаного розрахунку суд позбавлений можливості достовірно обчислити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності), а тому позовні вимоги про стягнення таких сум задоволенню не підлягають.
Підсумовуючи свої попередні висновки, суд вважає, що позов належить задовольнити частково.
Щодо розподілу судових витрат у справі:
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору на сьогодні визначено Законом України Про судовий збір від 08.07.2011 року № 3674-VI.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
На підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільняється за подання вимог щодо нарахування та виплати індексації та компенсації втрати частини доходів у зв`язку порушенням строків їх виплати.
Водночас, середній заробіток за статтею 117 КЗпП України за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій) та є своєрідною санкцією для роботодавця за винні дії щодо порушення трудових прав найманого працівника. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.
Таким чином, на позовну вимогу щодо стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні не поширюється пільга щодо сплати судового збору, встановлена пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».
За вказану позовну вимогу позивач сплатив судовий збір в розмірі 1211,20 грн., який у зв`язку з відмову в задоволенні позову в цій частині вимог, не підлягає стягненню з відповідача.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 індексації -різниці грошового забезпечення в повному розмірі, відповідно до приписів абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.