Справа № 520/10484/25
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2025-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 р. Справа № 520/10484/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Ральченка І.М. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Акціонерного товариства "Харківобленерго" та Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.09.2025, головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д., повний текст складено 11.09.25 по справі № 520/10484/25

за позовом Акціонерного товариства "Харківобленерго"

до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області

про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Харківобленерго" звернулось до суду з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області, в якому просить :

-визнати протиправними дії посадових осіб Головного Управління Держспоживслужби в Харківській області з проведення позапланової перевірки на підставі Направлення № 125 від 24.03.2025 та зі складання Акту від 09.04.2025 № 125.

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області, прийняте у формі Припису до Акту від 09.04.2025 № 125

-витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви в сумі 3028,00 грн. та заяви про збільшення позовних вимог в сумі 3028,00 грн., присудити на користь Акціонерного товариства Харківобленерго за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області (пр-т Науки, 40, 6 поверх, м. Харків, 61166, ).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2025 року адміністративний позов Акціонерного товариства "Харківобленерго" задоволено. Визнано протиправними дії посадових осіб Головного Управління Держспоживслужби в Харківській області з проведення позапланової перевірки на підставі Направлення № 125 від 24.03.2025 та зі складання Акту від 09.04.2025 № 125. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області, прийняте у формі Припису до Акту від 09.04.2025 № 125 . Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області (просп. Науки, буд. 40, 6 пов.,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61166, ) на користь Акціонерного товариства "Харківобленерго" (вул. Георгія Тарасенка, буд. 149,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61037, ) сплачений судовий збір в розмірі 5450 (п`ять тисяч чотириста п`ятдесят) грн.40 коп.

Головне Управління Держспоживслужби в Харківській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу , вважає рішення таким , що прийнято за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильного застосування норм матеріального права. Як наслідок, суд не здійснив юридичної оцінки всіх фактичних обставин справи та доводів ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області, обмежився лише формальними висновками про помилковість зроблених відповідачем під час перевірки виводів про порушення прав споживача та неврахування позиції позивача і наданим ним доказів. Суд першої інстанції ухвалюючи спірне рішення повинен був дати відповіді на два ключових питання, які мають значення для справи: 1. Чи правомірні дії і рішення ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області прийняті за наслідками перевірки за зверненням пенсіонера, ветерана військової служби ОСОБА_1 від 20.01.2025 № К-93 щодо відключення АТ «Харківобленерго» та не надання послуг з постачання електричної енергії за адресою: Харківська область, Лозівський район, с. Троїцьке, вул. Садова, 21. 2. Чи правомірні дії та рішення АТ «Харківобленерго» щодо відключення та не надання послуг з постачання електричної енергії за адресою: Харківська область, Лозівський район, с. Троїцьке, вул. Садова, 21? Суд першої інстанції врахувавши висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 10.10.2023 у справі №160/8898/22 обґрунтовано виснував, що органи Держпродспоживслужби уповноважені на здійснення перевірок суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, з питань захисту прав споживачів. Водночас суд не встановив дійсні обставини дій та рішень АТ «Харківобленерго» щодо відключення та не надання послуг з постачання електричної енергії за адресою: Харківська область, Лозівський район, с.Троїцьке, вул. Садова, 21. Посилаючись на обставини та обґрунтування, викладенні в апеляційній скарзі, просить суд скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.09.2025 у справі № 520/10484/25 повністю та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Акціонерного товариства «Харківобленерго» відмовити у повному обсязі.

Акціонерне товариство "Харківобленерго", подало на вказане рішення суду апеляційну скаргу . Вважає , що законне по суті рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі № 520/10484/25, прийняте за незастосування та неправильного застосування норм матеріального права, що призвело до визначення помилкових підстав для задоволення позовних вимог Позивача, оскільки суд не застосував закон, який підлягав застосуванню та визнав правомірним застосування закону, який не можна було застосувати до спірних правовідносин. Вказує , що Позивач послався на відсутність повноважень Держпродспоживслужби на проведення державного заходу нагляду (контролю) з проведення перевірки дотримання Позивачем нормативно-правових актів НКРЕКП, з огляду на вищезазначені норми Закону про НКРЕКП № 1540, з урахуванням приписів ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII, ч. 3 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 № 1023-XII, ч. 2 ст. 2, ст. 3 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (далі Закон № 877-V). Однак, окружний адміністративний суд повністю проігнорував аргументи Позивача про необхідність застосування до спірних правовідносин положень Закону про НКРЕКП № 1540, яким визначено центральний орган виконавчої влади, уповноважений на здійснення захисту прав і законних інтересів споживачів, шляхом здійснення державного нагляду (контролю) за застосуванням суб`єктами господарювання, що здійснюють діяльність у галузі електроенергетики та комунальних послуг нормативно-правових актів НКРЕКП та не надав правової оцінки вказаним доводам. Одночасно, суд прийшов до висновку, що Держпродспоживслужба та її територіальні органи уповноважені на захист прав споживачів та здійснення відповідно до закону державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства про захист прав споживачів, зокрема житлово-комунальних послуг та зазначив, що Держпродспоживслужба має право проводити перевірки суб`єктів господарювання у порядку, встановленому Законом № 877-V, за наявності передбачених законом підстав та з дотриманням відповідних процедур (арк. 3). Ухвалюючи судове рішення, окружний адміністративний суд, вирішив позовні вимоги АТ «Харківобленерго» задовольнити: 1) визнав протиправними дії посадових осіб ГУ Держпродспоживслужби з проведення позапланової перевірки на підставі направлення № 125 від 24.03.2025 та зі складання Акту від 09.04.2025 № 125; 2) визнав протиправним та скасував рішення ГУ Держпродспоживслужби, прийняте у формі Припису до Акту від 09.04.2025 № 125, Однак, погоджуючись із задоволенням позовних вимог у спірних правовідносинах, наголошуємо на тому, що їх задоволення відбулось з помилкових підстав, тобто не з тих, що підлягали застосуванню. Вказує , що судом не враховані висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 20.11.2024 у справі № 440/10970/22. Просить суд Залишити в силі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.09.2025р. по справі №520/10484/25 за позовом Акціонерного товариства «Харківобленерго» до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області про визнання протиправними дій посадових осіб Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області з проведення позапланової перевірки та про визнання протиправним та скасування рішення, прийнятого у формі Припису до Акту від 09.04.2025 № 125, змінивши в мотивувальній частині підстави для задоволення позовних вимог.

АТ «Харківобленерго» подало до суду відзив на апеляційну скаргу , вказує, що підставою незгоди позивача з апеляційною скаргою, є відсутність повноважень Відповідача на проведення державного заходу нагляду (контролю), в порядку визначеному Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон № 877-V), з перевірки та надання оцінки діям суб`єкта господарювання енергетичної галузі щодо дотримання останнім нормативно-правових актів НКРЕКП. Просить залишити апеляційну скаргу ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області без задоволення.

Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області подало до суду відзив на апеляційну скаргу , вказує, що АТ «Харківобленерго» помилково вважає, що у органів Держпродспоживслужби відсутні повноваження на здійснення перевірок суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, з питань захисту прав споживачів, фактично ототожнюючи її з перевірками, які проводить НКРЕКП щодо додержання вимог законодавства та ліцензійних умов з постачання електричної енергії. Просить апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Харківобленерго» залишити без задоволення.

АТ «Харківобленерго» та Головним управлінням Держпродспоживслужби в Харківській області до суду подані відповідь та заперечення на відзиви.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Учасникам по даній справі було направлено судом апеляційної інстанції та отримано останніми копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, у т.ч. копію апеляційної скарги, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа .

Відповідно до ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, перевіривши в межах апеляційних скарг рішення суду першої інстанції , доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи у їх сукупності вважає, що апеляційна скарга АТ «Харківобленерго» підлягає задоволенню, апеляційна скарга Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.03.2025 р. до Акціонерного товариства Харківобленерго надійшло направленням № 125 від 24.03.2025 на проведення позапланової перевірки від 24.03.2025 (вх. № 5/6316 від 27.03.2025) від Головного управління Держспоживслужби в Харківській області (далі Держпродспоживслужба або Відповідач) та вимога від 27.03.2025 щодо надання пояснень, документів, матеріалів, відомостей з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), у випадках та порядку, визначених законом України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності № 877-У від 05.04.2007 (вх. № 5/6318 від 27.03.2025).

У Направленні на проведення позапланової перевірки, зазначено предмет перевірки, а саме: щодо питань дотримання законодавства про захист прав споживачів, на підставі звернення ОСОБА_1

31.03.2025 (вих. № 56РРЕ/46-257) Акціонерним товариством Харківобленерго було надано відповідь з інформацією та запитуваними документами до Держпродспоживслужби на Вимогу від 27.03.2025 (вх. 5/6318 від 27.03.2025).

01.04.2025 Позивачем отримано лист від ТУ Держпродспоживслужби (вх. 5/6663 від 01.04.2025) з Вимогою про надання додаткових відомостей за предметом перевірки, які було надано з супровідним листом № 56РРЕ/46-274 від 03.04.2025.

Розподіл електричної енергії на об`єкт, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , здійснювався на підставі публічного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.01.2019 між ОСР та ОСОБА_2 (далі-Споживач).

У зв`язку з отриманням оператором системи розподілу від електропостачальника ПрАТ Харківенергозбут за вх. № 19/10113 від 01.10.2024 інформації про смерть споживача ОСОБА_2 ,11.12.2024 АТ Харківобленерго було направлено на вищевказану адресу повідомлення про припинення розподілу електричної енергії, у якому зазначено про необхідність врегулювання новим споживачем договірних відносин щодо розподілу електричної енергії та, що у разі не врегулювання відповідних договірних відносин електроживлення вказаного об`єкта буде припинено з 15.01.2025 р.

15.01.2025 АТ Харківобленерго здійснено припинення електроживлення об`єкта за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю договірних відносин у встановленому ПРРЕЕ порядку.

З Довідки абонента вбачається, що після смерті Споживача ОСОБА_2 , всупереч пункту 2.1.3 та 2.1.8 ПРРЕЕ, гр. ОСОБА_1 , як спадкоємець, після зміни власника електроустановки не ініціювала укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, а в порушення пункту 2.1.2 глави 2.1 ПРРЕЕ допустила розподіл (передачу) електричної енергії до точки розподілу електроустановки споживача за відсутності діючого договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії. Тобто споживала електричну енергію без укладання відповідних договорів.

07.01.2025 за № ЗС-В-2І від імені Споживача надійшла заява (повторна) про проведення звірки рахунку. На вищезазначену заяву Товариством за в их. № 06-56и/06-230 від 21.01.2025 було надано відповідь спадкоємцю про те, що ОСР відомо, що 19.11.2021 Споживач померла та роз`яснено п. 2.1.8 ПРРЕЕ (міститься у матеріалах справи № 520/10484/25).

17.01.2025 р.гр. ОСОБА_1 звернулася до Товариства з відповідним пакетом документів для укладення договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, а саме:

Заявою про укладання договору про надання послуг з розподілу електричної енергії;

Заявою-приєднання до Договору споживача про розподіл електричної енергії;

Заявою на повторне підключення електроустановки за адресою: АДРЕСА_1 .

17.01.2025 р.між гр. ОСОБА_1 та ОСР укладено договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії.

Після врегулювання договірних відносин та відшкодування гр. ОСОБА_1 витрат ОСР на здійснення робіт з припинення та відновлення електроживлення електроустановки споживача (повторне підключення електроустановки), електроживлення вказаного об`єкта відновлене 03.02.2025, відповідно до п.7.12 глави VII ПРРЕЕ.

20.01.2025 р. гр. ОСОБА_1 подала скаргу до Головного управління Дєржпродспоживслужби в Харківській області.

09.04.2024 Акціонерне товариство Харківобленерго отримало від Держпродспоживслужби Акт № 125 від 09.04.2025(далі Акт перевірки), складений за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів АТ Харківобленерго (вх. від 09.04.2025. № 5/7211).

11.04.2025 Товариству вручено Припис до Акту перевірки № 125 від 09.04.2025 (далі Припис) про виконання законних вимог щодо усунення порушень законодавства про захист прав споживачів.

Фахівці Держпродспоживслужби, що проводили перевірку, дійшли висновку, який виклали в Акті позапланової перевірки № 125 від 09.04.2025, про порушення Товариством ч. 12 ст. 10, п. 6 ч. 1 ст. 15, ч. 1, ч. 2, ч. 6 ст. 19, п. З ч. 1 ст. 21 Закону України Про захист прав споживачів від 12.05.1991 № 1023-ХІІ (далі Закон № 1023); п. 4.27 розділу VI, п.7.6 розділу VII Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 (далі ПРРЕЕ).

Акт перевірки підписано Товариством із запереченнями, щодо вищевказаного висновку, які направлені до ГУ Держпродспоживслужби листом № 56РРЕ/46-295 від 10.04.2025.

Позивач вважає, що Аргументи і доводи викладені Товариством у запереченнях до Акту перевірки, фахівці Держпродспоживслужби не розглядали та не врахували під час прийняття рішення за результатами перевірки, а Припис, з вимогами адресованими АТ Харківобленерго, усунути порушення, зазначені в Акті перевірки від №125 від 09.04.2025, а саме:повернути ОСОБА_1 сплачені кошти у розмірі 3645,64 грн. за відключення від електромереж електроустановки за адресою: АДРЕСА_1 ;повернути ОСОБА_1 сплачені кошти у розмірі 4017,70 грн. за підключення до електромереж електроустановки за адресою: АДРЕСА_1 був складений заздалегідь без урахування суттєвих обставин справи та за хибного тлумачення норм права у галузі електроенергетики, що призвело до прийняття незаконного і необґрунтованого рішення, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Задовольняючи позовні вимоги , суд першої інстанції дійшов висновку, що Держпродспоживслужба та її територіальні органи уповноважені на захист прав споживачів та здійснення відповідно до закону державного нагляду (контроль) за дотриманням законодавства про захист прав споживачів, зокрема житлово-комунальних послуг. Також, суд першої інстанції дійшов висновку , що під час вказаної перевірки фахівці Держпродспоісивслужби мали врахувати умови публічного Договору про розподіл, які визначають права і обов`язки сторін договору, зокрема умову пп. 4 п. 7.1 р. 7, якою встановлено право Оператора системи обмежувати або припиняти розподіл електричної енергії Споживачу у випадках та в порядку, передбачених ПРРЕЕ. Однак, як встановлено судом, фахівці Дєржпродспоживслужби, вищевказані обставини не встановили , не врахували, проігнорували положення п.7.6 ПРРЕЕ, п 11.5.24 КСР та роз`яснення які надано Регулятором, що свідчить про проведення позапланової перевірки без урахування наданих пояснень та доказів, та склали Акт перевірки та прийняли рішення у формі припису.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог , проте виходячи з наступних підстав.

З позовної заяви вбачається , що однією із підстав позову є доводи позивача про відсутність повноважень у Держпродспоживслужби на проведення державного заходу нагляду (контролю), в порядку визначеному Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» .

З цього питання колегія суддів зазначає наступне.

Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» №877-V прийнято 05.04.2007, і у початковій редакції у ч. 2 ст. 2 було зазначено, що дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів валютного контролю, митного контролю на кордоні, контролю за дотриманням бюджетного законодавства та використанням державного та комунального майна, банківського і страхового нагляду, інших видів спеціального державного контролю за діяльністю суб`єктів господарювання на ринку фінансових послуг, державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, а також оперативно-розшукової діяльності, дізнання, прокурорського нагляду, досудового слідства і правосуддя.

Зміст ч. 2 ст. 2 Закону №877-V неодноразово змінювався. Проте, до 29.12.2019 ч. 2 ст. 2 Закону №877-V не містила застережень, щодо сфери енергетики (крім щодо дотриманням ліцензійних умов транспортування природного і нафтового газу трубопроводами та його розподілу, постачання природного газу, зберігання природного газу в обсягах, що перевищують рівень, який встановлюється ліцензійними умовами провадження господарської діяльності і зберігання природного газу).

Натомість у ч. 2 ст. 2 Закону №877-V в редакції після 29.12.2019 було зазначено, що дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів валютного контролю, митного контролю на кордоні, державного експортного контролю, контролю за дотриманням бюджетного законодавства, банківського нагляду, державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, державного нагляду (контролю) в галузі телебачення і радіомовлення, державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг.

Обставини цієї справи мали місце в квітні 2025року.

Відповідно до преамбули Закону №877-V (в редакції від 09.02.2025) цей Закон визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону №877-V (в редакції від 09.02.2025) дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів валютного нагляду, податкового контролю, митного контролю, державного експортного контролю (крім здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами космічної діяльності України приватної форми власності законодавства про космічну діяльність в Україні), контролю за дотриманням бюджетного законодавства, державного нагляду на ринках фінансових послуг, державного регулювання та нагляду за діяльністю на ринках капіталу та організованих товарних ринках, державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, державного нагляду (контролю) у сфері медіа, державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, ліцензійних умов та законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг (крім здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сфері комунальних послуг, діяльність яких підлягає державному регулюванню Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями), державного ринкового нагляду та контролю нехарчової продукції, державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, під час рейдових перевірок (перевірок на дорозі), що проводяться з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про автомобільний транспорт", державного нагляду за дотриманням вимог безпеки використання ядерної енергії, державного нагляду (контролю) у сфері безпеки торговельного мореплавства і судноплавства на внутрішніх водних шляхах (у частині нагляду (контролю) за суднами), державного контролю за дотриманням вимог законодавства у сферах електронної ідентифікації та електронних довірчих послуг.

Одними з основних принципів державного нагляду (контролю), є принципи визначені у ст. 3 Закону № 877:

здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом (абз.6);

неприпустимості дублювання повноважень органів державного нагляду (контролю) та неприпустимості здійснення заходів державного нагляду (контролю) різними органами державного нагляду (контролю) з одного й того самого питання (абз.8).

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону № 877 виключно законами встановлюються органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності та види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю).

казаною нормою заборонено органу державного нагляду (контролю) здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).

З огляду на заборону, встановлену нормою ст. 4 Закону № 877, органу державного нагляду (контролю) здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення такого державного нагляду (контролю) у такій сфері господарської діяльності та не визначає виключно законом повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).

З метою дотримання вищевказаного принципу, законодавець у ч.1 ст.27 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 №1023-XII (з наступними змінами) (далі Закон №1023) встановив, що «Інші органи державної влади здійснюють державний захист прав споживачів у межах своєї компетенції, визначеної законом».

Колегія суддів зазначає , що вказаною нормою спростовується монополія Держпродспоживслужби на здійснення перевірок спрямованих на захист прав споживачів, зокрема, після створення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, її наділено відповідними повноваженнями з перевірки дотримання прав споживачів у галузі електроенергетики та житлово-комунальних послуг.

Законом України «Про захист прав споживачів» визначено повноваження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужби), на проведення заходів державного нагляду (контролю) щодо порушення суб`єктами господарювання прав споживачів, шляхом проведення планових і позапланових перевірок з питань визначених законом.

Перелік прав споживачів, захист яких уповноважені здійснювати органи Держпродспоживслужби, наведений у ст.6 - ст.20 Закону України «Про захист прав споживачів», а перелік повноважень Держпродспоживслужби визначені нормами ст.26 вказаного закону.

Положенням про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів визначено перелік галузей господарської діяльності, у яких Держпродспоживслужба реалізує державну політику контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, зміст якого вказує про відсутність повноважень Держпродспоживслужби, визначених законом, на здійснення перевірки з питання правомірності сплати суми відшкодування витрат Оператора системи розподілу на відновлення розподілу електричної енергії Користувачу (повторне підключення електроустановки) в галузі електроенергетики та житлово-комунальних послуг, тобто з питань забезпечення захисту прав та законних інтересів споживачів товарів (послуг), які виробляються (надаються) суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, крім здійснення метрологічного нагляду, що передбачено Положенням про Держпродспоживслужбу.

Колегія суддів звертає увагу , що саме до повноважень та основних завдань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП або Регулятор), як центрального органу виконавчої влади зі спеціальним статусом, визначених Законом України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» від 22.09.2016 № 1540-VIII (далі - Закон №1540), належить забезпечення захисту прав споживачів товарів, послуг у сферах енергетики та комунальних послуг щодо отримання цих товарів і послуг належної якості в достатній кількості за обґрунтованими цінами ( п.4 ч.3 ст.3 Закону №1540).

Відповідно до п.14 ч.1 ст.17 Закону №1540 до повноважень Регулятора належить забезпечення захисту прав та законних інтересів споживачів товарів (послуг), які виробляються (надаються) суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, розгляд звернень таких споживачів та врегулювання спорів, надання роз`яснень з питань застосування нормативно-правових актів Регулятора.

Відповідно до ст.19 Закону №1540, Регулятор здійснює державний контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, шляхом проведення планових та позапланових виїзних, а також невиїзних перевірок відповідно до затверджених ним порядків контролю.

Підставою для проведення позапланової виїзної перевірки, відповідно до п.3 ч.7 ст.19 Закону №1540, зокрема, може бути: обґрунтоване звернення суб`єктів господарювання та споживачів про порушення суб`єктом природної монополії, оператором малої системи розподілу, законодавства з питань доступу до електричних/теплових/газових мереж та/або порушення ліцензійних умов.

Враховуючи наведені вище норми Закону №1540 саме НКРЕКП, як центральний орган виконавчої влади, уповноважений законом здійснювати державний нагляд (контроль) за дотриманням суб`єктами господарювання прав споживачів та їх захист.

Відповідно до п. 28 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 №2019-VIII (далі - Закон №2019-VIII) електроенергетика - галузь економіки України, що забезпечує споживачів електричною енергією.

Враховуючи вищенаведене , колегія суддів дійшла висновку, що приписи Закону №877-V не застосовуються до перевірок щодо суб`єктів електроенергетики, зокрема і у цьому випадку щодо АТ «Харківобленерго», тобто у Держпродспоживслужби відсутні повноваження на проведення державного заходу нагляду (контролю), в порядку визначеному Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» щодо забезпечення захисту прав споживачів товарів, послуг у сферах енергетики та комунальних послуг, оскільки саме НКРЕКП, як центральний орган виконавчої влади, уповноважений законом здійснювати державний нагляд (контроль) за дотриманням суб`єктами господарювання прав споживачів та їх захисту у сферах енергетики та комунальних послуг.

Аналогічний правовий висновок щодо відсутності у Держпродспоживслужби повноважень на проведення державного заходу нагляду (контролю), в порядку визначеному Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» викладено у постанові Верховного суду від 28 листопада 2024 року у справі №440/7176/21 і суд вважає їх застосовними і до справи, що розглядається, і не вбачає підстав для відступу від них.

Отже, відповідач під час перевірки і винесення оскаржуваного припису керувався нормами закону, який не міг бути застосованим до позивача.

З огляду на вищенаведене , колегія суддів погоджуючись з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для визнання протиправними дій посадових осіб Головного Управління Держспоживслужби в Харківській області з проведення позапланової перевірки на підставі Направлення № 125 від 24.03.2025 та зі складання Акту від 09.04.2025 № 125 та необхідність скасування рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області, прийнятого у формі Припису до Акту від 09.04.2025 № 125.

Інші аргументи, наведені сторонами, не вимагають детального обґрунтування, оскільки не є вирішальними.

Враховуючи наведені норми чинного законодавства суд першої інстанції помилково мотивував задоволення позову такою підставою як наявність у Держпродспоживслужби та її територіальні органи уповноважені на захист прав споживачів та здійснення відповідно до закону державного нагляду (контроль) за дотриманням законодавства про захист прав споживачів, зокрема житлово-комунальних послуг.

Оскільки суд першої інстанції фактично дійшов правильного висновку щодо наявності підстав для задоволення адміністративного позову, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в мотивувальній частині, з урахуванням висновків наведених в даній постанові. В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Стосовно посилання відповідача на висновки Верховного суду, викладені у постановах у справах від 22.05.2025 № 420/15960/24, від 19.05.2025 №420/17630/24 за участю органів Держпродспоживслужби та суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, колегія суддів зазначає , що правовим висновком Верховного Суду є висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, сформульований внаслідок казуального тлумачення цієї норми при касаційному розгляді конкретної справи, та викладений у мотивувальній частині постанови Верховного Суду, прийнятої за наслідками такого розгляду.

При встановленні доцільності посилання на постанову Верховного Суду кожен правовий висновок Суду потребує оцінки на релевантність у двох аспектах: чи є правовідносини подібними та чи зберігає ця правова позиція юридичну силу до спірних правовідносин, зважаючи на редакцію відповідних законодавчих актів. У такому випадку правовий висновок розглядається «не відірвано» від самого рішення, а через призму конкретних спірних правовідносин та відповідних застосовуваних редакцій нормативно-правових актів.

Слід звернути увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово надавала роз`яснення як треба розуміти подібність правовідносин. Втім, у постанові від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19 (провадження № 14-166цс20, пункт 39) Велика Палата Верховного Суду конкретизувала свої висновки щодо визначення подібності правовідносин, зазначивши таке. На предмет подібності потрібно оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Установивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то в такому разі подібність варто також визначати за суб`єктним й об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

Колегія суддів зауважує, що висновки, викладені у постановах Верховного Суду перебувають у нерозривному зв`язку із обсягом встановлених у кожній конкретній справі окремо. Тому адміністративні суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки, викладені у постановах Верховного Суду, здійснені на підставі відмінних фактичних обставин справи, адже це не свідчить про неправильне застосування норми матеріального права, а вказує на відмінність обставин та доказової бази.

Предметом перевірки органами Держпродспоживслужби у вказаних справах було дотримання законодавства про захист прав споживачів житлово-комунальних послуг з питань, які стосуються контрольних перевірок правильності розрахунків із споживачами за реалізовану продукцію, що не мало місця у даних спірних правовідносинах, а тому висновок у цих справах не підлягає застосуванню окружним адміністративним судом у справі № 520/10484/25. Таким чином, у зазначених вище судових рішеннях Верховного Суду є іншими суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет) спору.

До спірних правовідносин підлягає застосуванню саме правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 28 листопада 2024 року у справі №440/7176/21.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для зміни рішення є рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316,317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу АТ «Харківобленерго» задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2025 року по справі № 520/10484/25 змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2025 року по справі № 520/10484/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) І.М. Ральченко І.С. Чалий