Справа № 320/16709/24
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2025-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2025 року м. Київ справа №320/16709/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни від 21.12.2023 №3/2/Х/1 про відмову у визнанні ОСОБА_1 учасником бойових дій;

- зобов`язати комісію Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни визнати ОСОБА_1 учасником бойових дій та видати ОСОБА_1 посвідчення встановленого зразка.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем було неправомірно відмовлено йому у визнанні учасником бойових дій, з огляду на те, що останній приймав участь в охороні громадського порядку у складі зведеного загону Київської вищої школи МВС СРСР ім. Ф.Е. Дзержинського на території Республіки Вірменія з 19 вересня 1988 року по 18 грудня 1988 року, де відбувались масові заворушення та безпорядки при міжетнічних збройних конфліктах.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на правомірність прийнятого рішення про відмову у визнанні позивача учасником бойових дій та видання йому посвідчення учасника бойових дій.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 під час навчання в Київській вищій школі МВС СРСР ім. Ф.Е. Дзержинського на виконання наказу МВС СРСР від 19.07.1988 №0143, вказівки Управління навчальних закладів і науково-дослідних установ МВС СРСР від 19.08.1988 №12с, відповідно до наказу КВШ МВС СРСР від 19.09.1988 №127, у складі зведеного загону КВШ був відряджений до м. Єреван для безпосередньої участі у виконанні спеціального завдання з 19.09.1988 по 18.12.1988.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1992 № 33 Про створення Української академії внутрішніх справ створено Українську академію внутрішніх справ на базі Київської вищої школи МВС СРСР ім. Ф.Е. Дзержинського.

Відповідно до Указу Президента України від 20.12.1996 № 1257/1996 академії надано статус національної і визначено її офіційну назву - Національна академія внутрішніх справ України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2005 № 880 Про реорганізацію вищих навчальних закладів та науково-дослідних установ Міністерства внутрішніх справ академія реорганізована у Київський національний університет внутрішніх справ.

Указом Президента України Про збереження статусу національних за деякими вищими навчальними закладами від 15.09.2005 № 1278/2005 за Київським національним університетом був збережений статус національного.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 №1709-р Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ за пропозицією Міністерства внутрішніх справ Київський національний університет внутрішніх справ реорганізовано шляхом перетворення в Національну академію внутрішніх справ.

Указом Президента України від 31.08.2010 № 887/2010 Про Національну академію внутрішніх справ за пропозицією Кабінету Міністрів України за академією внутрішніх справ, що утворюється у зв`язку з реорганізацією Київського національного університету внутрішніх справ збережено статус національної, та перейменовано у Національну академію внутрішніх справ.

Позивач звернувся до Департаменту персоналу МВС України про визнання його учасником бойових дій та видачу відповідного посвідчення.

Листом від 31.12.2020 Департамент персоналу Міністерства внутрішніх справ України повідомив позивача, що відсутні правові підстави для винесення на розгляд комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни питання про надання позивачу відповідного статусу.

Вважаючи протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо невинесення на розгляд комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни питання про надання позивачу статусу учасника бойових дій, позивач оскаржив її в судовому порядку.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.06.2022 у справі №640/12651/21, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2023, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України №Г-26945/22 від 31.12.2020 стосовно відмови винесення на розгляд комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасником бойових дій, учасником війни питань щодо надання ОСОБА_1 відповідного статусу;

- зобов`язано Департамент персоналу Міністерства внутрішніх справ України розглянути заяву ОСОБА_1 щодо надання статусу учасника бойових дій та прийняти рішення у відповідності до вимог Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та Положення про комісію Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України №395 від 23.05.2019 з урахуванням висновків суду.

Рішенням комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни від 21.12.2023 №3/2/Х/1 ОСОБА_1 відмовлено в наданні статусу учасника бойових дій.

Підставами прийняття вказаного рішення зазначено: 1) перелік держав і періодів бойових дій на їх території, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 №63; 2) пункт 2 розділу ІІ Положення про комісію МВС, затвердженого наказом МВС України від 23.05.2019 №395, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 07.06.2019 за №588/33559.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з позовом у цій справі, з приводу чого суд зазначає таке.

Ключовим питанням у цій справі є правомірність дій відповідача щодо відмови у наданні позивачу статусу учасника бойових дій та виданні посвідчення учасника бойових дій встановленого зразка.

Правовий статус учасника бойових дій визначено положеннями Закону № 3551-ХІІ.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону № 3551-ХІІ законодавство України про статус ветеранів війни та їх соціальні гарантії складається з цього Закону та інших актів законодавства України.

Відповідно до статті 5 Закону № 3551-ХІІ учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час. Перелік підрозділів, що входили до складу діючої армії, та інших формувань визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ учасниками бойових дій визнаються: учасники бойових дій на території інших країн військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів).

Військовослужбовці Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, поліцейські, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які за рішенням відповідних державних органів були направлені для участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки або у відрядження в держави, де в цей період велися бойові дії.

Перелік держав, зазначених у цьому пункті, періоди бойових дій у них та категорії працівників визначаються Кабінетом Міністрів України.

Перелік держав і періодів бойових дій на їх території, затверджений постановою Кабінету Міністрів України «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 8 лютого 1994 року №63 з наступними змінами (далі - Постанова №63).

Судом встановлено, що позивач відряджався до Вірменської РСР (з 19.09.1988 по 18.12.1988) для безпосередньої участі у виконанні спеціального завдання та був задіяний для виконання завдань з охорони громадського порядку, контролю за дотриманням населенням умов введеного комендантського часу, охорони державних установ.

У Переліку держав і періодів бойових дій на їх території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 № 63 "Про організаційні заходи щодо застосування Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", зазначена країна відсутня.

Отже, позивач перебував у відрядженні в межах своєї держави СРСР, до складу якого на той час входила Вірменська РСР.

Крім того, у постанові від 24.06.2021 у справі № 240/9932/20 Верховний Суд зазначив про те, що:

" дія Постанови №63 поширюється тільки на:

- осіб миротворчого контингенту до 31 грудня 2005 року та військовослужбовців Служби безпеки і Служби зовнішньої розвідки, направлених у відрядження до Республіки Ірак з метою забезпечення в умовах посилення терористичних посягань безпеки дипломатичної установи України, її співробітників та членів їх сімей;

- осіб начальницького складу органів внутрішніх справ та військовослужбовців внутрішніх військ МВС, які перебували 17 березня 2008 року в складі миротворчого персоналу органів внутрішніх справ на території Автономного Краю Косово (Республіка Сербія, колишня Югославія).

обов`язковою умовою надання статусу учасника бойових дій є встановлення факту участі особи у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ на території інших держав".

Також, у постанові від 28.10.2021 у справі №№826/19417/16 Верховний Суд зазначив про те, що:

" в 1990-1991 роках наявність обставин участі особи в бойових операціях по захисту Батьківщини (СРСР) може мати місце виключно у збройних конфліктах СРСР з іноземними державами, тоді як на території Азербайджанської РСР, Вірменської РСР та Молдавської РСР, як складових республік однієї держави відбувалися масові заворушення при внутрішніх міжетнічних збройних конфліктах.

Положення пункту 2 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не поширюються на осіб, які проходили військову службу та приймали участь в охороні громадського порядку на території республік Закавказзя.

Зі змісту примітки 6 до Переліку держав і періодів бойових дій на їх території щодо можливості визнання осіб учасниками бойових дій, якщо такі мали місце в інших країнах після 1979 року та не названі у цьому Переліку, вбачається, що її положення поширюються лише на військових фахівців, яких Генеральний штаб Збройних Сил колишнього Союзу РСР направляв у країни, на території яких велися бойові дії, і пільги яким надавалися на підставі довідок 10 Головного управління Генерального штабу Збройних Сил колишнього Союзу РСР про їх особисту участь у бойових діях. Відсутність вищезазначених обставин виключає можливість визнання учасниками бойових дій після грудня 1979 року осіб, які виконували спеціальні завдання в умовах надзвичайного стану та при вирішенні збройних конфліктів, відновлення законності та правопорядку на території колишніх республік Союзу РСР".

Відповідно до частин 5 та 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Таким чином, суд погоджується з доводами відповідача, що законодавство не передбачає визнання учасниками бойових дій осіб рядового складу органів внутрішніх справ (курсантів), які перебували у службових відрядженнях в Вірменської РСР для виконання службових обов`язків по охороні громадського порядку.

Відповідно до пункту 5 Порядку в МВС створено комісію Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни, Положення про яку затверджено наказом МВС від 23.05.2019 № 395 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07.06.2019 за № 588/33559).

Комісія у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, Порядком та іншими актами Кабінету Міністрів України, а також Положенням.

Відповідно до пункту 1 розділу V Положення, Комісія МВС приймає рішення щодо надання статусу учасника бойових дій особам рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, на підставі документів, визначених пунктом 4 Порядку.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІ Положення Комісія МВС приймає рішення про надання статусу учасника бойових дій, статусу учасника війни в разі подання на її розгляд документів, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій та містять достатні докази про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях в районах її проведення та докази, необхідні для встановлення статусу учасника війни.

Отже, оскаржуване рішення є правомірним, внаслідок чого підстави задоволення позову - відсутні.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Василенко Г.Ю.