Справа № 320/58400/25
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2025-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

05 грудня 2025 року м. Київ 320/58400/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Головенко О.Д., розглянувши в м. Києві заяву Українського Національного інформаційного агентства "УКРІНФОРМ" про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Українського Національного інформаційного агентства "УКРІНФОРМ" до Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" та Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправним та скасування наказу,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся Українське Національне інформаційне агентство "УКРІНФОРМ" до Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" та Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та просить суд:

визнати протиправним та скасувати Наказ Управління з питань реклами Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 1576 від 02.09.2025;

визнати протиправним та скасувати Наказ Управління з питань реклами Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 1661 від 15.09.2025, в частині здійснення демонтажу вивіски №43361-І-25, зазначеної у додатку до вказаного наказу за порядковим номером 95, що належить Укрінформу та розміщена за адресою: м. Київ, вул. Б.Хмельницького, буд. 8/16;

зобов`язати Управління з питань реклами Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) КИЇВРЕКЛАМА утриматись від дій, пов`язаних з демонтажем вивіски, що становить собою напис УКРІНФОРМ на фасаді третього поверху будівлі, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 8/16.

28.11.2025 позивачем подано заяву про забезпечення позову, у якій просить суд зупинити дію Наказу Управління з питань реклами Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №1661 від 15.09.2025, в частині здійснення демонтажу вивіски №43361-1-25, зазначеної у додатку до вказаного наказу за порядковим номером 95, що належить Укрінформу та розміщена за адресою: м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 8/16 та з аборонити Комунальному підприємству Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" вчиняти будь-які дії з демонтажу вивіски у вигляді напису "УКРІНФОРМ", розміщеної на фасаді третього поверху будівлі за адресою: м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 8/16 до набрання законної сили рішенням суду.

Обґрунтовуючи подану заяву про забезпечення позову зазначає, що зняття ідентифікаційної вивіски в умовах воєнного стану є політично й суспільно неприпустимим сигналом, який деструктивні сили можуть трактувати як ознаку інформаційної дестабілізації або «згортання діяльності» державного медіа.

Зазначає, що це прямо суперечить інтересам держави, цілям інформаційної безпеки та національним пріоритетам під час збройної агресії. Репутаційно та інституційно вивіска є основним орієнтиром для аудиторії та партнерів; її демонтаж підриває довіру та завдає непоправної шкоди діловій репутації. Будь-які дії, що перешкоджають нормальній роботі медіа-організації, потребують негайного судового захисту для запобігання порушенню права на інформацію та свободу слова.

Позивач вказує, що навіть якщо відповідач посилається на благоустрій, така мета не заперечує потреби зберегти ідентифікаційний знак державного медіа у воєнний час. Негайний демонтаж не усуває жодної реальної загрози безпеці чи благоустрою, натомість позбавляє будівлю зрозумілої навігації та публічної ідентифікації. Потенційна від негайного тоді як користь демонтажу є мінімальною, шкода істотною та переважно невідворотною: майнові втрати, ушкодження фасаду, тривале витратне відновлення за бюджетні кошти, репутаційні наслідки, дезорієнтація аудиторії та партнерів, ризик хибних сигналів для суспільства у період воєнного стану. З огляду на публічний інтерес до безперервної роботи офіційного каналу державної інформації в умовах збройної агресії, баланс очевидно на користь збереження вивіски «УКРІНФОРМ».

Також від представника Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надійшли заперечення на заяву про забезпечення позову. Зазначає, що позивач не навів і не підтвердив доказами наявність будь-якої з обставин, визначених ч. 2 ст. 150 КАС України, які є необхідними для застосування заходів забезпечення позову.

Вважає, що демонтаж вивіски, навіть у разі його здійснення, не створює незворотних наслідків і не позбавляє можливості виконати рішення суду в майбутньому. Порядком розміщення вивісок у місті Києві №224/2446 прямо передбачено процедуру повернення демонтованих вивісок власнику після подання відповідної заяви й оплати витрат, а також можливість подальшого відновлення вивіски.

На думку Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), позивач не наводить жодного доказу того, що відновлення стану, який він вважає належним, буде неможливим або вимагатиме надмірних чи непропорційних зусиль. Посилання на можливі організаційні незручності чи витрати (вартість повторного монтажу, необхідність відновлення конструкції тощо) не можуть кваліфікуватися як істотне ускладнення виконання рішення суду. Такі доводи не виходять за межі звичайного господарського ризику та не підтверджують наявності тих «виняткових обставин», які є передумовою застосування заходів забезпечення позову.

Розгляєнувши заяву про забезпечення адміністративного позову, дослідивши наявні матеріали та докази обґрунтованості заяви про забезпечення позову, суд прийшов до такого.

Частинами 1 та 2 ст. 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За змістом наведеної норми, для висновку про наявність підстав для забезпечення позову заявнику необхідно довести очевидність протиправності рішення, дії, бездіяльності суб`єкта владних повноважень, що оскаржуються та/або ускладнення, унеможливлення виконання рішення суду або захисту прав, свобод, інтересів, за захистом яких звернулась особа, якщо не будуть вжиті заходи забезпечення позову.

Згідно приписів ч. 1, 2 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд зазначає, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, певних заходів щодо охорони прав та свобод позивача, для створення можливості реального виконання позитивного (для позивача) рішення суду. Також суд вважає за необхідне відмітити, що приймаючи ухвалу про вжиття заходів по забезпеченню позову, суд повинен враховувати, що прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що не вжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля для відновлення прав позивача.

Слід зазначити, що інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

За своєю юридичною природою інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту.

Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, в постановах Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 826/8556/17, від 26.04.2019 у справі № 826/16334/18.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд наголошує, що будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (ч. 6 ст. 154 КАС).

Отже, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

З врахуванням зазначеного, у випадку звернення сторони із вимогою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою вимогою.

З цією метою, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Отже, суд зазначає, що обов`язок щодо доведення та обґрунтування наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам заявника, аргументованості та невідворотності додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на особу, яка подала заяву про забезпечення позову.

Можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено в майбутньому (постанова Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 826/13306/18).

Суд зазначає, що лише незгода позивача із діями/бездіяльністю (рішеннями) суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання їх протиправними не є достатньою підставою для підтвердження існування очевидних ознак протиправності в діях або бездіяльності відповідача та не є підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Посилання заявника на можливе настання негативних наслідків чи порушення прав в майбутньому не може визнаватись достатнім для вжиття заходів забезпечення позову.

Отже, заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження існування очевидної та реальної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам до ухвалення рішення в даній справі, а викладені в заяві про забезпечення позову обставини свідчать про відсутність належного обґрунтування того, що захист прав та інтересів заявника стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Беручи до уваги наведене, в поданій заяві про забезпечення позову заявник не довів існування жодної з обставин, передбачених ч. 2 ст. 150 КАС України, за наявності яких суд може забезпечити позов.

Ураховуючи викладене, заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 150 - 154, 241, 243, 248 КАС України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви Українського Національного інформаційного агентства "УКРІНФОРМ" про забезпечення позову в адміністративній справі - відмовити.

Копію ухвали направити (вручити) учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженнні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Головенко О.Д.