Справа № 320/7322/24
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2025-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення касаційної скарги

03 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 320/7322/24

адміністративне провадження № К/990/48758/25

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Коваленко Н.В., перевіривши касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Газтек» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23.05.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2025 у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Газтек» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «КИЇВОБЛГАЗ», Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», Антимонопольний комітет України, Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, Акціонерне товариство «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» про визнання протиправними та скасування рішень,

У С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Газтек» звернулося до суду з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, треті особи: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «КИЇВОБЛГАЗ», Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, Акціонерне товариство «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз», Антимонопольний комітет України, в якому просило:

- визнати протиправними та скасувати підпункти 1, 4 пункту 2 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 31.08.2023 №1596 «Про внесення змін до додатка до постанови НКРЕКП» від 26.12.2022 №1839 та врегулювання питань щодо провадження ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» діяльності з розподілу природного газу та пункту 8 Додатку до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.12.2022 №1839 у редакції постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 31.08.2023 №1596;

- визнати протиправною та скасувати постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 31.08.2023 №1594 «Про зупинення дії ліцензії з розподілу природного газу, виданої АТ «Київоблгаз»», з урахуванням змін до неї.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 23.05.2025, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2025, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими судовими рішеннями, Приватне акціонерне товариство «Газтек» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, Суд виходить із такого.

Справу в суді першої інстанції розглянуто за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.

Як вбачається зі змісту поданої Приватним акціонерним товариством «Газтек» касаційної скарги, підставами касаційного оскарження судових рішень у цій справі позивач, з посиланням на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, зазначає положення пунктів 1, 3, 4 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Скаржник вказує на невірне застосування судами першої та апеляційної інстанції положень процесуального законодавства, а саме строків звернення до суду визначених статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України, без урахування висновків Верховного Суду, який викладений у постанові від 26.07.2024 у справі №640/18801/21 щодо правового статусу коштів оператора ГРМ як власних коштів, а не виключно цільових, підконтрольних регулятору.

Верховний Суд вважає нерелевантними посилання скаржника на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 26.07.2024 у справі №640/18801/21, оскільки обставини справ, на які посилається скаржник, є відмінними від спірних правовідносин у цій справі.

Верховний Суд зазначає, що подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

У постанові від 19.05.2020 (справа №910/719/19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Встановлюючи обов`язковим при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду, частина п`ята статті 242 Кодексу адміністративного судочинства презюмує застосування норм права у подібних правовідносинах.

Отже, наведені доводи вказують на відсутність підстав відкриття касаційного провадження, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки відсутні підстави вважати, що оскаржуване судове рішення та зазначені вище постанови Верховного Суду прийняті у справах правовідносини у яких є подібними, тому що судове рішення ухвалено в інших правовідносинах, тобто є нерелевантним у порівнянні із оскаржуваним судовим рішенням у цій справі.

В обґрунтування права на касаційне оскарження скаржник посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме на відсутність висновків Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Водночас, обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; 2) висновок апеляційного суду, який на переконання скаржника є неправильним; 3) у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; 4) як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися. При цьому, зазначені скаржником норми права, які на його переконання неправильно застосовано судами, повинні врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем).

Суд зазначає, що вказана скаржником підстава касаційного оскарження за пунктом 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України без зазначення конкретної норми матеріального права, що була застосована неправильно судами попередніх інстанцій, а також без обґрунтування того у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися не може вважатись належним обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судового рішення, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд звертає увагу, що саме по собі посилання на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.

Крім того, скаржник формально посилається на пункт 4 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України як на підставу для касаційного оскарження судових рішень, зазначаючи при цьому, що судом не досліджені зібрані у справі докази, що мають істотне значення для вирішення справи. Ця підстава для скасування судових рішень і направлення справи на новий розгляд передбачена пунктом 1 частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України.

Натомість, виходячи зі змісту цього пункту, прийнятність доводів про недослідження судом зібраних у справі доказів можливе виключно за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу, яких у касаційній скарзі не викладено.

Верховний Суд звертає увагу, що на стадії відкриття касаційного провадження касаційний суд не перевіряє законність і обґрунтованість судових рішень, а перевіряє касаційну скаргу на предмет дотримання особою, яка її подає, вимог щодо форми і змісту касаційної скарги, а також дотримання строків реалізації права на касаційне оскарження.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.

Керуючись статтями 169, 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Газтек» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23.05.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2025 у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Газтек» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «КИЇВОБЛГАЗ», Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», Антимонопольний комітет України, Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, Акціонерне товариство «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» про визнання протиправними та скасування рішень, - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 цього Кодексу. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не оскаржується.

Суддя Н.В. Коваленко