Справа № 200/8404/24
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2025-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 грудня 2025 року

м. Київ

справа №200/8404/24

адміністративне провадження №К/990/46815/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Жука А.В.,

суддів: Мельник-Томенко Ж.М., Єресько Л.О.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року

та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2025 року

у справі №200/8404/24

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі - ВЧ НОМЕР_1 ), в якій просив:

- визнати протиправною дії відповідача щодо відкликання 04.09.2023 ОСОБА_1 з щорічної основної відпустки, яка проходила в період з 01.09.2023 по 15.09.2023, визнати не законним наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 04.08.2023 № 222 про повернення ОСОБА_1 з щорічної основної відпустки. Визнати наказ командира військової частин НОМЕР_1 про направлення ОСОБА_1 у відрядження № 223 від 05.08.2023, та наказ № 270 від 17.09.2023 про повернення ОСОБА_1 з відрядження, неправомірними та такими що підлягають скасуванню;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 04.08.2023 № 222 про повернення ОСОБА_1 з щорічної основної відпустки яка проходила в період з 01.09.2023 по 15.09.2023, скасувати наказ командира військової частин НОМЕР_1 про направлення ОСОБА_1 у відрядження № 223 від 05.08.2023, та наказ № 270 від 17.09.2023 про повернення ОСОБА_1 з відрядження. Внести відповіді зміни до періодів, коли ОСОБА_1 приймав безпосередню участь і в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, а саме періоди з 05.08.2023 по 16.09.2023 та внести зміни до довідки форми № 6 військової частини НОМЕР_1 , шляхом видання відповідного наказу;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо видання наказу командира військової частин НОМЕР_1 про направлення ОСОБА_1 у відрядження в м. Кам`янець-Подільській № 68 від 07.03.2023;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 68 від 07.03.2023, та наказ № 74 від 13.03.2023 про повернення ОСОБА_1 з відрядження. Внести відповіді зміни до періодів, коли ОСОБА_1 приймав безпосередню участь в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, а саме періоди з 07.03.2023 по 12.03.2023, та внести відповідні зміни до довідки форми № 6 вказаної військової частини, шляхом видання відповідного наказу;

- визнати протиправними дії відповідача щодо видання наказу командира військової частин НОМЕР_1 про повернення ОСОБА_1 після проходження ВЛК в м. Добропілля від 23.01.2023 № 23, та наказу командира військової частини від 17.03.2023 № 300 про направлення на ВЛК до АДРЕСА_1 , та про повернення з ВЛК міста Олександрівка Донецької області від 19.03.2023 № 302;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 про повернення ОСОБА_1 після проходження ВЛК в м. Добропілля Донецької від 23.01.2023 № 23, наказу командира військової частини від 17.03.2023 № 300 про направлення на ВЛК до АДРЕСА_1 , та про повернення з ВЛК міста Олександрівка Донецької області від 19.03.2023 № 302. Внести відповіді зміни до періодів, коли ОСОБА_1 приймав безпосередню участь в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, а саме періоди з 17.01.2023 по 23.01.2023, та періоди з 17.03.2023 по 19.03.2023, внести зміни до довідки форми № 6 вказаної військової частини, шляхом видання відповідного наказу;

- визнати протиправними дії відповідача щодо видання наказу командира військової частини від 05.05.2024 № 132 (по стройовій частині) про відрядження ОСОБА_1 до учбового батальйону військової частини НОМЕР_1 для розширення розміщення мобілізаційного ресурсу;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 05.05.2024 № 132 (по стройовій частині) про відрядження ОСОБА_1 до учбового батальйону військової частини НОМЕР_1 для розширення розміщення мобілізаційного ресурсу;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ № 168 від 28.02.2022 під час виконання ОСОБА_1 обов`язків інструктора, а потім командира взводу-викладача учбової роти учбового батальйону вказаної військової частини, що підтверджується наказом (по адміністративній частині) командира військової частини НОМЕР_1 № 1550 від 04.05.2024, про відрядження ОСОБА_1 до учбового батальйону військової частини НОМЕР_1 , та не внесення відповідних змін до періодів, коли ОСОБА_1 приймав безпосередню участь і в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації;

- зобов`язати відповідача виплатити додаткову винагороду, передбачену постановою КМУ № 168 від 28.02.2022 під час виконання ОСОБА_1 обов`язків інструктора, а потім командира взводу - викладача учбової роти учбового батальйону вказаної військової частини, та внести відповідні змін до періодів, коли ОСОБА_1 приймав безпосередню участь в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, а саме періоди з 04.05.2024 по 12.07.2024, та внести зміни до довідки форми № 6 вказаної військової частини, шляхом видання відповідного наказу;

- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо не включення періодів з 07.03.2023 по 12.03.2023, з 04.08.2023 по 16.09.2023, з 13.10.2023 по 13.10.2023, з 17.10.2023 по 17.10.2023, з 12.11.2023 по 19.11.2023, з 01.12.2023 по 03.12.2023, з 11.12.2023 по 12.12.2023, з 20.12.2023 по 22.12.2023, з 30.12.2023 по 03.01.2024, з 11.01.2024 по 12.01.2024, з 20.01.2024 по 22.01.2024, з 31.01.2024 по 03.02.2024, з 11.02.2024 по 12.02.2024, з 20.02.2024 по 22.02.2024, з 01.03.2024 по 03.03.2024, з 11.03.2024 по 12.03.2024, з 20.03.2024 по 22.03.2024, з 30.03.2024 по 31.03.2024, з 07.04.2024 по 08.04.2024, з 15.04.2024 по 18.04.2024, з 29.04.2024 по 30.04.2024, з 05.05.2024 по 14.07.2024, з 31.07.2024 по 01.08.2024, з 14.08.2024 по 19.08.2024, 04.09.2024, з 12.09.2024 по 19.09.2024 до періодів, коли ОСОБА_1 приймав безпосередню участь в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 шляхом видання відповідного наказу включити періоди з 07.03.2023 по 12.03.2023, з 04.08.2023 по 16.09.2023, з 13.10.2023 по 13.10.2023, з 17.10.2023 по 17.10.2023, з 12.11.2023 по 19.11.2023, з 01.12.2023 по 03.12.2023, з 11.12.2023 по 12.12.2023, з 20.12.2023 по 22.12.2023, з 30.12.2023 по 03.01.2024, з 11.01.2024 по 12.01.2024, з 20.01.2024 по 22.01.2024, з 31.01.2024 по 03.02.2024, з 11.02.2024 по 12.02.2024, з 20.02.2024 по 22.02.2024, з 01.03.2024 по 03.03.2024, з 11.03.2024 по 12.03.2024, з 20.03.2024 по 22.03.2024, з 30.03.2024 по 31.03.2024, з 07.04.2024 по 08.04.2024, з 15.04.2024 по 18.04.2024, з 29.04.2024 по 30.04.2024, з 05.05.2024 по 12.07.2024, з 14.07.2024 по 14.07.2024, з 31.07.2024 по 01.08.2024, з 14.08.2024 по 19.08.2024, 04.09.2024, з 12.09.2024 по 19.09.2024 до періодів, коли ОСОБА_1 приймав безпосередню участь в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, внести відповідні зміни до довідки форми № 6 вказаної військової частини, а саме періоди з 07 03.2023 по 12.03.2023, з 04.08.2023 по 16.09.2023, з 13.10.2023 по 13.10.2023, з 17.10.2023 по 17.10.2023, з 12.11.2023 по 19.11.2023, з 01.12.2023 по 03.12.2023, з 11.12.2023 по 12.12.2023, з 20.12.2023 по 22.12.2023, з 30.12.2023 по 03.01.2024, з 11.01.2024 по 12.01.2024, з 20.01.2024 по 22.01.2024, з 31.01.2024 по 03.02.2024, з 11.02.2024 по 12.02.2024, з 20.02.2024 по 22.02.2024, з 01.03.2024 по 03.03.2024, з 11.03.2024 по 12.03.2024, з 20.03.2024 по 22.03.2024, з 30.03.2024 по 31.03.2024, з 07.04.2024 по 08.04.2024, з 15.04.2024 по 18.04.2024, з 29.04.2024 по 30.04.2024, з 05.05.2024 по 12.07.2024, з 14.07.2024 по 14.07.2024, з 31.07.2024 по 01.08.2024, з 14.08.2024 по 19.08.2024, 04.09.2024, з 12.09.2024 по 19.09.2024;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати в повному обсязі додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ № 168 від 28.02.2022, за березень, листопад, грудень 2022 року та січень 2023 року, а саме за березень 2022 року - 11 693,55 грн, за листопад 2022 року - 11 666, 67 грн, за грудень 2022 року - 11290,32 грн, , за січень 2023 року - 70000 грн;

- зобов`язати відповідача виплатити в повному обсязі додаткову винагороду, передбачену постановою КМУ № 168 від 28.02.2022, за березень, листопад, грудень 2022 року та січень 2023 року, а саме за березень 2022 року - 11 693,55 грн, за листопад 2022 року - 11 666, 67 грн, за грудень 2022 року - 11290,32 грн, за січень 2023 року - 70000 грн;

- визнати протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо не виконання підпункту 1.7 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2011 р., №№ 13-17, ст. 112) про стягнення з грошового забезпечення (основного та додаткового) ОСОБА_1 , військового збору за періоди, коли останній приймав безпосередню участь в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, а саме періоди з 24.02.2022 по 04.10.2022, з 17.10.2022 по 15.01.2023, з 23.01.2023 по 06.03.2023, з 13.03.2023 по 09.04.2023, з 23.04.2023 по 31.07.2023, з 04.08.2023 по 04.08.2023, з 17.09.2023 по 26.09.2023, з 12.10.2023 по 16.10.2023, з 18.10.2023 по 11.11.2023, з 20.11.2023 по 30.11.2023, з 04.12.2023 по 10.12.2023, з 13.12.2023 по 19.12.2023, з 23.12.2023 по 29.12.2023, з 04.01.2024 по 10.01.2024, з 13.01.2024 по 19.01.2024, з 23.01.2024 по 30.01.2024, з 04.02.2024 по 10.02.2024, з 13.02.2024 по 19.02.2024, з 23.02.2024 по 29.02.2024, з 04.03.2024 по 10.03.2024, з 13.03.2024 по 19.03.2024, з 23.03.2024 по 29.03.2024, з 01.04.2024 по 06.04.2024, з 09.04.2024 по 14.04.2024, з 19.04.2024 по 28.04.2024, з 01.05.2024 по 04.05.2024, з 07.03.2023 по 12.03.2023, з 04.08.2023 по 16.09.2023, з 13.10.2023 по 13.10.2023, з 17.10.2023 по 17.10.2023, з 12.11.2023 по 19.11.2023, з 01.12.2023 по 03.12.2023, з 11.12.2023 по 12.12.2023, з 20.12.2023 по 22.12.2023, з 30.12.2023 по 03.01.2024, з 11.01.2024 по 12.01.2024, з 20.01.2024 по 22.01.2024, з 31.01.2024 по 03.02.2024, з 11.02.2024 по 12.02.2024, з 20.02.2024 по 22.02.2024, з 01.03.2024 по 03.03.2024, з 11.03.2024 по 12.03.2024, з 20.03.2024 по 22.03.2024, з 30.03.2024 по 31.03.2024, з 07.04.2024 по 08.04.2024, з 15.04.2024 по 18.04.2024, з 29.04.2024 по 30.04.2024, з 05.05.2024 по 12.07.2024, з 14.07.2024 по 14.07.2024, з 31.07.2024 по 01.08.2024, з 14.08.2024 по 19.08.2024, 04.09.2024, з 12.09.2024 по 19.09.2024, з 04.05.2024 по 12.07.2024, з 17.01.2023 по 23.01.2023, з 17.03.2023 по 19.03.2023, з 05.08.2023 по 16.09.2023;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити всі належні ОСОБА_1 види грошового забезпечення (основного, та додаткового), відповідно до постанови КМУ № 168 від 28.02.2022, згідно до оновленої довідки форми № 6 військової частин НОМЕР_1 , з урахуванням підпункту 1.7 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2011 р., №№ 13-17, ст. 112), за періоди, коли останній приймав безпосередню участь в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, а саме періоди з 24.02.2022 по 04.10.2022, з 17.10.2022 по 15.01.2023, з 23.01.2023 по 06.03.2023, з 13.03.2023 по 09.04.2023, з 23.04.2023 по 31.07.2023, з 04.08.2023 по 04.08.2023, з 17.09.2023 по 26.09.2023, з 12.10.2023 по 16.10.2023, з 18.10.2023 по 11.11.2023, з 20.11.2023 по 30.11.2023, з 04.12.2023 по 10.12.2023, з 13.12.2023 по 19.12.2023, з 23.12.2023 по 29.12.2023, з 04.01.2024 по 10.01.2024, з 13.01.2024 по 19.01.2024. з 23.01.2024 по 30.01.2024, з 04.02.2024 по 10.02.2024, з 13.02.2024 по 19.02.2024, з 23.02.2024 по 29.02.2024, з 04.03.2024 по 10.03.2024, з 13.03.2024 по 19.03.2024, з 23.03.2024 по 29.03.2024, з 01.04.2024 по 06.04.2024, з 09.04.2024 по 14.04.2024, з 19.04.2024 по 28.04.2024, з 01.05.2024 по 04.05.2024, з 07.03.2023 по 12.03.2023, з 04.08.2023 по 16.09.2023, з 13.10.2023 по 13.10.2023, з 17.10.2023 по 17.10.2023, з 12.11.2023 по 19.11.2023, з 01.12.2023 по 03.12.2023, з 11.12.2023 по 12.12.2023, з 20.12.2023 по 22.12.2023, з 30.12.2023 по 03.01.2024, з 11.01.2024 по 12.01.2024, з 20.01.2024 по 22.01.2024, з 31.01.2024 по 03.02.2024, з 11.02.2024 по 12.02.2024, з 20.02.2024 по 22.02.2024, з 01.03.2024 по 03.03.2024, з 11.03.2024 по 12.03.2024, з 20.03.2024 по 22.03.2024, з 30.03.2024 по 31.03.2024, з 07.04.2024 по 08.04.2024, з 15.04.2024 по 18.04.2024, з 29.04.2024 по 30.04.2024, з 05.05.2024 по 12.07.2024, з 14.07.2024 по 14.07.2024, з 31.07.2024 по 01.08.2024, з 14.08.2024 по 19.08.2024, 04.09.2024, з 12.09.2024 по 19.09.2024, з 04.05.2024 по 12.07.2024, з 17.01.2023 по 23.01.2023, з 17.03.2023 по 19.03.2023, з 05.08.2023 по 16.09.2023.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 68 від 07.03.2023 в частині направлення ОСОБА_1 у відрядження в м. Кам`янець-Подільській, визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 74 від 13.03.2023 в частині повернення ОСОБА_1 з відрядження.

Визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 16.01.2023 № 16 в частині направлення головного сержанта ОСОБА_1 у відрядження для проходження військово-лікарської комісії до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ), визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 23.01.2023 № 23 в частині повернення ОСОБА_1 після проходження військово-лікарської комісії до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ).

Визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 16.10.2023 № 300 в частині направлення ОСОБА_1 направлення на проходження військово-лікарської комісії до АДРЕСА_1 , визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 19.10.2023 № 302 в частині повернення ОСОБА_1 з проходження військово-лікарської комісії АДРЕСА_1 .

Визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини від 05.05.2024 № 132 (по стройовій частині) в частині визначення мети відрядження ОСОБА_1 - облаштування польових таборів (розширення розміщення мобілізаційного ресурсу) та забезпечення життєдіяльності зведеного навчального батальйону.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ № 168 від 28.02.2022, за період 05.05.2024 по 12.07.2024 виконання ОСОБА_1 обов`язків інструктора у відрядженні до військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_2 .

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 виплатити додаткову винагороду, передбачену постановою КМУ № 168 від 28.02.2022, за період 05.05.2024 по 12.07.2024 виконання ОСОБА_1 обов`язків інструктора у відрядженні до військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_2 .

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не включення періодів з 16.01.2023 по 22.01.2023, 07.03.2023 по 12.03.2023, з 17.10.2023 по 17.10.2023, з 12.11.2023 по 19.11.2023, з 01.12.2023 по 03.12.2023, з 11.12.2023 по 12.12.2023, з 20.12.2023 по 22.12.2023, з 30.12.2023 по 03.01.2024, з 11.01.2024 по 12.01.2024, з 20.01.2024 по 22.01.2024, з 31.01.2024 по 03.02.2024, з 11.02.2024 по 12.02.2024, з 20.02.2024 по 22.02.2024, з 01.03.2024 по 03.03.2024, з 11.03.2024 по 12.03.2024, з 20.03.2024 по 22.03.2024, з 30.03.2024 по 31.03.2024, з 07.04.2024 по 08.04.2024, з 15.04.2024 по 18.04.2024, з 29.04.2024 по 30.04.2024, з 31.07.2024 по 01.08.2024, з 14.08.2024 по 19.08.2024, з 12.09.2024 по 19.09.2024 до періодів, коли ОСОБА_1 приймав безпосередню участь в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 зарахувати періоди з 16.01.2023 по 22.01.2023, 07.03.2023 по 12.03.2023, з 17.10.2023 по 17.10.2023, з 12.11.2023 по 19.11.2023, з 01.12.2023 по 03.12.2023, з 11.12.2023 по 12.12.2023, з 20.12.2023 по 22.12.2023, з 30.12.2023 по 03.01.2024, з 11.01.2024 по 12.01.2024, з 20.01.2024 по 22.01.2024, з 31.01.2024 по 03.02.2024, з 11.02.2024 по 12.02.2024, з 20.02.2024 по 22.02.2024, з 01.03.2024 по 03.03.2024, з 11.03.2024 по 12.03.2024, з 20.03.2024 по 22.03.2024, з 30.03.2024 по 31.03.2024, з 07.04.2024 по 08.04.2024, з 15.04.2024 по 18.04.2024, з 29.04.2024 по 30.04.2024, з 31.07.2024 по 01.08.2024, з 14.08.2024 по 19.08.2024, з 12.09.2024 по 19.09.2024 до періодів, коли ОСОБА_1 приймав безпосередню участь в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2025 року рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року у справі № 200/8404/24 скасовано в частині задоволених позовних вимог та ухвалено в цій частині нову постанову, якою в задоволенні такої частини позову відмовлено. В частині, в якій в задоволенні позовних вимог відмовлено, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року у справі № 200/8404/24 залишено без змін.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, скаржник звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд зазначає таке.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Отже, системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

При цьому, обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 2 і 3 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі:

- 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; 2) постанову Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; 3) вмотивоване обґрунтування необхідності такого відступу; 4) висновок, який на думку скаржника відповідає правильному тлумаченню і застосуванню цієї норми (для пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України);

- 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; 2) висновок апеляційного суду, який на переконання скаржника є неправильним; 3) у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; 4) як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися (для пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України).

Крім того, при поданні касаційної скарги на підставі пунктів 1-3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначені скаржником норми права, які на його переконання неправильно застосовано судами, повинні врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем).

Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Проаналізувавши касаційну скаргу скаржника, Судом встановлено, що скаржник підставою касаційного оскарження судових рішень визначає пункт 1 та 3 частини 4 статті 328 КАС України.

В обґрунтування пункту 3 частини 4 статті 328 КАС України скаржник вказує про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування частини 9 статті 80 КАС України.

Обґрунтовуючи пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України позивач вказує, що судами попередніх інстанцій не враховано висновок Верховного Суду щодо питання застосування статті 2 та частини 4 статті 9 КАС України викладений в постанові від 16 січня 2025 року у справі №360/956/23.

Верховний Суд зауважує, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому підстави касаційного оскарження наводяться щодо кожної позовної вимоги.

В той же час, Верховний Суд наголошує, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Підстави касаційного оскарження викладаються в касаційній скарзі з вказівкою на конкретні висновки судів, рішення яких оскаржуються, із одночасним зазначенням положень (пункту, частини, статті) закону або іншого нормативно-правового акта, який застосований цими судами при прийнятті відповідного висновку. Це дозволяє суду касаційної інстанції на виконання вимог статті 341 КАС України перевірити правильність застосування норм матеріального і процесуального права у конкретній справі.

При цьому недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах розуміються такі рішення, в яких аналогічними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, і, відповідно, має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Правовим висновком Верховного Суду є висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, сформульований внаслідок казуального тлумачення цієї норми при касаційному розгляді конкретної справи, та викладений у мотивувальній частині постанови Верховного Суду, прийнятої за наслідками такого розгляду.

У такому випадку правовий висновок розглядається "не відірвано" від самого рішення, а через призму конкретних спірних правовідносин та відповідних застосовуваних редакцій нормативно-правових актів.

При цьому необхідно виходити з того, що підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови.

Верховний Суд звертає увагу скаржника, що норма права, повинна врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо її застосування ставилося перед судами попередніх інстанцій у межах підстав позову (наприклад, з точки зору порушення її відповідачем), але суди таким підставам позову не надали оцінки у судових рішеннях, - що може бути визнано як допущення судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права, або надали, як на думку автора касаційної скарги, неправильно.

Так, зазначена у скарзі правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 16 січня 2025 року у справі №360/956/23, має загальний характер та сформульована з урахуванням конкретних обставин справи, у якій вона була ухвалена.

Посилання скаржника на неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду щодо застосування положень статей 2 та 9 КАС України, мають загальний характер. Ці правові позиції спрямовані на тлумачення основних засад адміністративного судочинства та принципів доказування, однак не містять конкретного висновку щодо застосування відповідних норм у правовідносинах, подібних до спірних.

Крім того, відповідно до частини 9 статті 80 КАС України у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Так частина 9 статті 80 КАС України встановлює загальний процесуальний інструментарій наслідків неподання доказів стороною, проте:

не містить спеціального регулювання для певного виду спорів,

не встановлює імперативного порядку дій суду,

залишає суду дискрецію, залежно від значення доказів та обставин справи.

Саме тому ця норма не може бути розцінена як така, що регулює конкретні спірні правовідносини і щодо застосування якої необхідний правовий висновок Верховного Суду.

Верховний Суд зазначає, що зазначена скаржником норми права, щодо застосування яких відсутній висновок Верховного Суду, у спірних правовідносинах є загальною нормою, а касаційна скарга не містить обґрунтованих мотивів їх неправильного застосування судами попередніх інстанцій.

Ураховуючи наведене, Суд уважає недоведеними наявність підстави касаційного оскарження, визначених пунктами 1 та 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

При цьому, з урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Варто зазначити, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням із урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду (судів), рішення якого (яких) оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та/або апеляційної інстанцій застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

При цьому, з урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Згідно з частиною 2 статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

За таких обставин, відповідно до правил статей 169, 332 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням скаржнику строку для усунення недоліків, шляхом надання до суду уточненої касаційної скарги, в якій навести підстави касаційного оскарження із врахуванням зазначених в мотивувальній частині цієї ухвали вимог.

Керуючись статтями 329, 330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2025 року у справі №200/8404/24 - залишити без руху.

2. Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали, шляхом:

- подання уточненої касаційної скарги, в якій обґрунтувати наявність передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України, підстав касаційного оскарження судових рішень;

3. Роз`яснити, що у разі невиконання вимог ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху в установлений судом строк, касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук

Ж.М. Мельник-Томенко

Л.О. Єресько ,

Судді Верховного Суду