Справа № 320/8507/24
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2025-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2025 року м. Київ № 320/8507/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Панової Г.В., при секретарі судового засідання Любенко Д.І.,

за участю представників сторін:

позивача Гулак О.О., Брегіда Ю.І.

відповідача Грицак Б.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕДЕМ-АВТО»

до Головного управління ДПС у Київській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕДЕМ-АВТО» з позовом до Головного управління ДПС у Київській області, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:

- від 12.01.2024 року №11900703 (форма «Р»);

- від 12.01.2024 року №11890703 (форма «Р»);

- від 15.01.2024 року №2407 (форма «Д»);

- від 15.01.2024 року №2407 (форма «Д»);

- від 15.01.2024 року №2407 (форма «ПС»),;

- від 12.01.2024 року №11870703 (форма «В4»), прийнятих на підставі акту перевірки від 27.12.2023 року №28737/10-36-07-03-14/35772789 «Про результати документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕДЕМ-АВТО».

В обґрунтування позову позивач зазначив, що не погоджується із висновками податкового органу щодо нереальності господарських операцій з контрагентами та прийнятими на підставі цих висновків рішення, вважає їх протиправними, такими, що порушують його права, свободи та інтереси, та таким, що підлягають скасуванню. Зауважив, що позивачем було укладено ряд договорів, які є реальними операціями, що підтверджується первино бухгалтерською документацією, яка складена на виконання вимог чинного законодавства. Вважає, що надані документи підтверджують виконання умов укладених договорів та надані первинні документи повною мірою розкривають зміст господарської операції. Також вказує, що контролюючий орган дійшов помилкового висновку про віднесення позивачем до складу адміністративних витрат суми 13 514 276 грн, а не до собівартості реалізованої продукції, що призвело до заниження чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), що призвело збільшення суми грошового зобов?язання з податку на прибуток. Також на думку позивача, всі інші висновки та доводи відповідача будуються виключно на суб`єктивних припущеннях посадових осіб контролюючого органу, що призвели до прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, у зв`язку з чим просить суд визнати їх протиправними та скасувати. Просить суд позов задовольнити.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.03.2024 відкрито провадження в адміністративній справі №320/8507/24, вирішено питання про її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Відповідач у відзиві на позов позовні вимоги не визнав. Зміст відзиву на позовну заяву є ідентичним за своєю суттю тим обставинам, які викладені в акті перевірки. Вказував, що діяв в межах, у порядку та спосіб, встановлений законодавством. Відповідач зазначає, що заявлені позивачем витрати є завищеними, оскільки ним не надавалися документи на підтвердження пов`язаності цих витрат безпосередньо з господарською діяльністю, що унеможливлює їх включення до складу витрат за звітні періоди. Відповідач вважає, що позивач не спростував виявлених у нього порушень норм податкового законодавства, а тому прийняті контролюючим органом податкові повідомлення-рішення є обґрунтованими та не підлягають скасуванню. У задоволенні позову просить відмовити.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.05.2024 заяву представника ТОВ «ЕДЕМ-АВТО» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.

Протокольною ухвалою суду від 14.07.2025 суд на місці ухвалив закрити підготовче судове засідання та призначити справу по суті заявлених позовних вимог.

У судових засіданнях представники позивача підтримали доводи позовної заяви та просили суд позов задовольнити. Представник відповідача проти позов заперечував та просив суд відмовити у його задоволенні.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.12.2025 виправлено описку у вступній та резолютивній частинах ухвали Київського окружного адміністративного суду.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з такого.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕДЕМ-АВТО», ідентифікаційний номер юридичної особи 35772789, місцезнаходження юридичної особи 08131, Київська обл., Бучанський район, село Софіївська Борщагівка, вул. Соборна, 1, зареєстроване Києво- Святошинською районною державною адміністрацією Київської області 29.05.2008 в якості юридичної особи, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 №142538, запис про юридичну особу внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №0005481.

Позивач взятий на податковий облік 30.05.2008 року, відповідно до свідоцтва №100123197 серії НБ №125938 про реєстрацію платника податку на додану вартість, позивач платник податку на додану вартість з 20.06.2008 року.

На підставі направлень від 26..01.2022 №359/1036-08-02-12, №362/1036-07-14-12, №363/1036-07-01-12, №364/1036-07-09-12, №365/1036-07-11-12, №366/1036-07-07-12, №367/1036-07-07-12, від 08.12.2023 №9492/10-36-24-07, №9493/10-36-13-10, №95000/10-36-08-02, №9501/10-36-07-03, №9502/10-36-07-03 виданих Головним управлінням ДПС у Київській області, відповідно до вимог пп. 75.1.2, п. 75.1 ст. 75, п. 77.4 ст. 77, п. 82.1 ст. 82, підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-V1 (із змінами та доповненнями) (далі ПК України), постанови Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2021 року №89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок», плану - графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2022 рік, на підставі наказу Головного управління ДПС у Київській області від 04 січня 2022 року №7-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕДЕМ-АВТО» (податковий помер 35772789)», проведена документальна планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕДЕМ-АВТО» (податковий номер 35772789) за період діяльності з 01.01.2017 по 30.09.2021 з метою встановлення дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

За результатами вказаної перевірки, 27.12.2023 було складено акт №28737/10-36-07-03-14/35772789.

Перевіркою встановлені порушення ТОВ «Едем Авто»:

-п. 44.1 п. 44.2. п. 44.3 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток у періоді, що перевірявся на загальну суму 2 823 798 грн, у тому числі за 2017 рік у сумі 444 936 грн, за 2018 рік в сумі 527 719 грн, за 2019 рік в сумі 648 614 грн, за 2020 рік у сумі 698 864 грн, за 9 місяців 2021 року у сумі 503 665 грн;

-п. 44.1 п. 44.3 ст. 44, п. 134.1 ст. 134, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, пп. «а» п. 198.1 та абзаців першого і другого пп. 198.3, п. 198.6 ст.198, п. 200.1 п. 200.2 ст. 200, п. 201.1 ст. 201 ПК України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість загальну суму 494 098 грн, у тому числі за січень 2017 року у сумі 2502 грн, за лютий 2017 року у сумі 3200 грн, за квітень 2017 року у сумі 9670 грн, за червень 2017 року у сумі 4370 грн, за серпень 2017 року у сумі 21461 грн, за вересень 2017 року у сумі 12840 грн, за жовтень 2017 року у сумі 3315 грн, за листопад 2017 року у сумі 4601 грн, за грудень 2017 року у сумі 11671 грн, за січень 2018 року у сумі 1893 грн, за лютий 2018 року у сумі 10368 грн, за березень 2018 року у сумі 13744 грн, за квітень 2018 року у сумі 13034 грн, за травень 2018 року у сумі 18292 грн, за червень 2018 року у сумі 11009 грн, за липень 2018 року у сумі 19364 грн, за серпень 2018 року у сумі 18642 грн, за вересень 2018 року у сумі 31233 грн, за жовтень 2018 року у сумі 23289 грн, за листопад 2018 року у сумі 25253 грн, за грудень 2018 року у сумі 8446 грн, за січень 2019 року у сумі 16822 грн, за лютий 2019 року у сумі 17761 грн, за квітень 2019 року у сумі 19960 грн, за травень 2019 року у сумі 5767 грн, за червень 2019 року у сумі 4992 грн, за липень 2019 року у сумі 13556 грн, за вересень 2019 року у сумі 7903 грн, за листопад 2019 року у сумі 8904 грн, за грудень 2019 року у сумі 8318 грн, за лютий 2020 року у сумі 17530 грн, за березень 2020 року у сумі 8390 грн, за квітень 2020 року у сумі 2036 грн, за червень 2020 року у сумі 20011 грн, за серпень 2020 року у сумі 8219 грн, за вересень 2020 року у сумі 6333 грн, за грудень 2020 року у сумі 23000 грн, за березень 2021 року у сумі 18379 грн, за травень 2021 року у сумі 6500 грн, за червень 2021 року у сумі 5000 грн, за липень 2021 року у сумі 6520 грн;

-п. 44.1 п. 44.3 ст. 44, пп. «а» п. 198.1 та абзаців першого і другого пп. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 п. 200.2 ст. 200, п. 201.1 ст. 201 ПК України, в результаті чого встановлення завищення від?ємного значення різниці між сумою податкових зобов?язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у сумі 5 735 грн, у тому числі за вересень 2021 року у сумі 5735 грн;

-п.п.14.1.180 ст.14, п.51.1 ст.51, п.176.2 «б» ст.176 ПК України, п.1.2., п. 3.2, п. 3.3., п. 3.4, п.3.5. Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4 «Про затвердження форми податкового розрахунку сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ, 4ДФ)» та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку»;

-пп. 168.1.1 п 168 .1 ст.168, пп. 164.2.17 «е» п.164.2 ст. 164, п.167.1 ст.167 ПК України, з урахуванням п.164.5 ст. 164 ПК України, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб в періоді, що перевірявся у сумі 14 083,89 грн, в т.ч. у березні 2017 року - 383,77 грн, у квітні 2017 року - 54,39 грн, у травні 2017 року - 80,27 грн, у червні 2017 року - 60,86 грн, у липні 2017 року - 12,05 грн, у листопаді 2017 року - 630,78 грн, у грудні 2017 року - 72,73 грн; у березні 2018 року - 647,44 грн, у квітні 2018 року - 279,09 грн, у липні 2019 року - 1109,01 грн, у вересні 2018 року - 1152,63 грн; у січні 2019 року - 224,04 грн, у лютому 2019 року - 601,07 грн, у травні 2019 року - 284,98 грн, у червні 2019 року - 142,74 грн, у липні 2019 року - 865,91 грн, у серпні 2019 року - 1032,69 грн, у вересні 2019 року - 142,21 грн., у жовтні 2019 року - 78,45 грн; у листопаді 2019 року - 224,59 грн, у грудні 2019 року - 285,88 грн; у січні 2020 року - 700,04 грн, у лютому 2020 року - 292,52 грн, у березні 2020 року - 347,04 грн, у квітні 2020 року - 931,96 грн, у травні 2020 року - 400 грн, у липні 2020 року - 396,30 грн, у серпні 2020 року - 550,39 грн; у березні 2021 року - 130,42 грн, у липні 2021 року - 1637,87 грн, у серпні 2021 року - 331,80 грн, в результаті не нарахування, не утримання та не перерахування податку на доходи фізичних осіб з доходів, отриманих платником податку як додаткове благо;

- пп. 168.1.1 п. 168.1 ст.168, пп. 164.2.17 «е» п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України в частині не нарахування, не утримання та неперерахування військового збору із виплаченого доходу у вигляді додаткового блага в розмірі - 962,40 грн, в т.ч. у березні 2017 року - 26,22 грн, у квітні 2017 року - 3,72 грн, у травні 2017 року - 5,49 грн, у червні 2017 року - 4,16 грн, у липні 2017 року - 0,82 грн, у листопаді 2017 року - 43,10 грн, у грудні 2017 року - 4,97 грн; у березні 2018 року - 44,24 грн, у квітні 2018 року - 19,07 грн, у липні 2019 року - 75,78 грн, у вересні 2018 року - 78,76 грн; у січні 2019 року - 15,31 грн, у лютому 2019 року - 41,07 грн, у травні 2019 року - 19,47 грн, у червні 2019 року - 9,75 грн, у липні 2019 року - 59,17 грн, у серпні 2019 року - 70,57 грн, у вересні 2019 року - 9,72 грн, у жовтні 2019 року - 5,36 грн; у листопаді 2019 року - 15,35 грн, у грудні 2019 року - 19,54 грн; у січні 2020 року - 47,84 грн, у лютому 2020 року - 19,99 грн, у березні 2020 року - 23,72 грн, у квітні 2020 року - 63,68 грн, у травні 2020 року - 27,33 грн, у липні 2020 року - 27,08 грн, у серпні 2020 року - 37,61 грн; у березні 2021 року - 8,91 грн, у липні 2021 року - 111,92 грн, у серпні 2021 року - 22,67 грн, в результаті не нарахування, не утримання та не перерахування військового збору з доходів, отриманих платником податку як додаткове благо;

-п.п.267.6.4 п. 267.6 ст. 267 ПК України в частині несвоєчасного подання податкової декларації з транспортного податку за 2017 рік.

На підставі акта перевірки відповідачем прийняті:

-податкове повідомлення-рішення №11900703 (форма «Р») від 12.01.2024, яким позивачу збільшено суму грошового зобов?язання з податку на прибуток в розмірі 3 229 115,00 грн;

-податкове повідомлення-рішення №11890703 (форма «Р») від 12.01.2024, яким позивачу збільшено суму грошового зобов?язання з податку на додану вартість в розмірі 617 623,00 грн;

-податкове повідомлення-рішення №2407 (форма «Д») від 15.01.2024, яким позивачу збільшено суму грошового зобов?язання з податків та зборів, пені з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 18 349,81 грн;

-податкове повідомлення-рішення №2407 (форма «Д») від 15.01.2024, яким позивачу збільшено суму грошового зобов?язання з податків та зборів, пені з військового збору в розмірі 1 253,90 грн;

-податкове повідомлення-рішення №2407 (форма «ПС») від 15.01.2024, яким до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 1020,00 грн за платежем - податок на доходи фізичних осіб;

-податкове повідомлення-рішення №11870703 (форма «В4») від 12.01.2024, яким позивачу зменшено від?ємне значення суми податку на додану вартість в розмірі 5735,00 грн.

Позивач не користувався процедурою адміністративного оскарження.

Вважаючи протиправними податкові повідомлення-рішення, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

В силу вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Положеннями статті 62 Податкового кодексу України встановлено, що податковий контроль здійснюється шляхом, зокрема, перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи. Види документальних перевірок, порядок планування, проведення та оформлення їх результатів, що проводяться контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, встановлюються Митним кодексом України.

Згідно з п.77.1 ст.77 Податкового кодексу України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок. План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

Відповідно до п.77.2 ст.77 Податкового кодексу України до плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи. Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік. Порядок формування, затвердження плану-графіка та внесення змін до нього, а також перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Внесення змін до плану-графіка проведення документальних планових перевірок на поточний рік допускається не частіше одного разу в першому та одного разу в другому кварталі такого року, крім випадків коли зміни пов`язані із змінами найменування платника податків, що вже був включений до плану-графіка, та/або виправлення технічних помилок. Документальна перевірка платника податків, який був включений до плану-графіка проведення документальних планових перевірок на поточний рік внаслідок внесення змін у такому році (інших ніж зміни найменування платника податків, що вже був включений до плану-графіка, та/або виправлення технічних помилок), може бути розпочата не раніше 1 липня поточного року в разі внесення змін до плану-графіка проведення документальних перевірок на поточний рік у першому кварталі такого року і не раніше 1 жовтня поточного року в разі внесення змін до плану-графіка проведення документальних перевірок на поточний рік у другому кварталі такого року. Оновлений план-графік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 30 числа останнього місяця кварталу (у випадках змін найменування платника податків, що вже був включений до плану-графіка, та/або виправлення технічних помилок - до 30 числа місяця, що передує місяцю, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки). Платники податків - юридичні особи, що відповідають критеріям, визначеним пунктом 44 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» цього Кодексу, та у яких сума сплаченого до бюджету податку на додану вартість становить не менше п`яти відсотків від задекларованого доходу за звітний податковий період, а також самозайняті особи, сума сплачених податків яких становить не менше п`яти відсотків від задекларованого доходу за звітний податковий період, включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки. Зазначена норма не поширюється на таких платників податків у разі порушення ними статей 45, 49, 50, 51, 57 цього Кодексу.

Згідно з п.77.4 ст.77 Податкового кодексу України про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано (вручено) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Відповідно до п.п.77.6-77.9 ст.77 Податкового кодексу України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Строки проведення документальної планової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.

Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної планової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу.

Порядок оформлення результатів документальної планової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України (далі - ПК України; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування (п. 44.2 ст. 44 ПК України).

Підпунктом 133.1.1 пункту 133.1 статті 133 ПК України передбачено, що платниками податку на прибуток-резидентами є, зокрема, суб`єкти господарювання - юридичні особи, які провадять господарську діяльність як на території України, так і за її межами, крім юридичних осіб, визначених пунктами 133.4 та 133.5 цієї статті.

Згідно з пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

У силу положень п. 135.1 ст. 135 ПК України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Таким чином, починаючи з 1 січня 2015 року податок на прибуток розраховується виходячи із бухгалтерського фінансового результату (як різниці між отриманими підприємством доходами та понесеними ним витратами протягом звітного періоду) за національними положеннями (стандартів) бухгалтерського обліку (далі - НП(С)БО) чи міжнародними стандартами фінансової звітності (далі - МСФЗ), відкоригованого на різниці, передбачені ПК України (як то амортизаційні різниці, різниці, які виникають при формуванні резервів (забезпечень), різниці, які виникають під час здійснення фінансових операцій).

Порядок формування доходів і витрат в бухгалтерському обліку регулюється Положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку 15 «Дохід» та 16 «Витрати» (далі - П(с)БО 15 і П(с)БО 16), що затверджені наказами Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290 та від 31.12.1999 № 318.

Зокрема, за змістом п. 5, 7, 8 і 21 П(с)БО 15 дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Визнані доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами: дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); інші операційні доходи; фінансові доходи; інші доходи.

Дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) - загальний дохід (виручка) від реалізації продукції, товарів, робіт або послуг без вирахування наданих знижок, повернення раніше проданих товарів та непрямих податків і зборів (податку на додану вартість, акцизного збору тощо).

Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) визначається шляхом вирахування з доходу від реалізації продукції, товарів, робіт, послуг наданих знижок, вартості повернутих раніше проданих товарів, доходів, що за договорами належать комітентам (принципалам тощо), та податків і зборів.

Дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, інших активів) визнається в разі наявності всіх наведених нижче умов: покупцеві передані ризики й вигоди, пов`язані з правом власності на продукцію (товар, інший актив); підприємство не здійснює надалі управління та контроль за реалізованою продукцією (товарами, іншими активами); сума доходу (виручка) може бути достовірно визначена; є впевненість, що в результаті операції відбудеться збільшення економічних вигод підприємства, а витрати, пов`язані з цією операцією, можуть бути достовірно визначені.

Дохід відображається в бухгалтерському обліку в сумі справедливої вартості активів, що отримані або підлягають отриманню. Якщо безоплатно отриманий актив забезпечує надходження економічних вигід протягом кількох звітних періодів, то доходи визнаються на систематичній основі (наприклад, у сумі нарахованої амортизації) протягом тих звітних періодів, коли надходять відповідні економічні вигоди.

Згідно з п. 5 9 П(С)БО 16 витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань.

Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Якщо актив забезпечує одержання економічних вигод протягом кількох звітних періодів, то витрати визнаються шляхом систематичного розподілу його вартості (наприклад, у вигляді амортизації) між відповідними звітними періодами.

Також у п. 10 30 цього П(С)БО наведений склад витрат, що їх має обліковувати підприємством за їх наявності в бухгалтерському обліку. Так, зокрема, до складу витрат юридичної особи включаються витрати на собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг), яка, у свою чергу, складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат. До виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) включаються, в тому числі прямі матеріальні витрати, прямі витрати на оплату праці, інші прямі витрати, змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати.

Поряд з цим, відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, пп. «а» п. 198.1, п. 198.2 ст. 198 ПК України, «податковий кредит» сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України для включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту, відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а)придбання або виготовлення товарів та послуг;

б)придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в)отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г)ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно п. 198.5 ПК України Платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Відповідно до підпункту 199.1. статті 199 ПК України визначено, що у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати зведену податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму частки сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях.

Як передбачено пунктом 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до абзаців 5, 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно з частиною 1, 2 статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Податковим законодавством не встановлено конкретного переліку первинних документів, які повинні складатися за наслідками тієї чи іншої господарської операції. Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Як вбачається з акта перевірки, перевіркою не підтверджено реальність здійснення господарських операцій позивача з контрагентами, а саме: ТОВ «АЛЬТ-АВТОГРУП» (код за ), ТОВ «АЛАРМ ТРЕЙД» (код за ), ТОВ «МЕДПРОСТІР-КО» (код за ), ТОВ «СИНЕВИР МАГНАТ» (код за ).

Щодо здійснення господарських операцій ТОВ «Едем Авто» з контрагентом ТОВ «АЛЬТ-АВТОГРУП» (код за ), суд зазначає таке.

Між ТОВ «ЕДЕМ-АВТО» (замовник) та ТОВ «АЛЬТ-АВТОГРУП» (перевізник) укладено договір №14/11/16-02 від 14.11.2016, відповідно до умов якого перевізник зобов?язується доставляти довірені їй Замовником вантажі відповідно до заявок до пунктів призначення та видавати їх особам, наділеним правом на одержання вантажів (вантажоодержувачам), а замовник зобов?язується своєчасно сплачувати перевізнику за перевезення вантажів встановлену цим договором плату.

Відповідно до п. 4.3. договору оплата вартості робіт перевізника здійснюється протягом 5 - ти банківських днів, на підставі рахунку, пред?явленого перевізником у відповідності з актом приймання - передачі наданих послуг (виконаних робіт) виходячи з пробігу автовозу, відстані перевезення та наданих усіх необхідних документів, пов?язаних з оплатою вартості провізної плати.

Відповідно умов п. 2.9. договору після здійснення перевезення Перевізник надає Замовнику оформлені товарно-транспортні накладні, оригінали рахунків та акти виконаних робіт.

На виконання умов договору, Сторонами були підписані заявки на перевезення вантажу, товарно-транспортні накладні, акти прийом -передачі автомобілів та акти виконаних робіт № AA-200104 від 20.01.2017, №АА-250103 від 25.01.2017, №АА-250103 від 25.01.2017, №АА-250103 від 25.01.2017, №АА-250103 від 25.01.2017, №АА-300108 від 30.01.2017, №АА-300108 від 30.01.2017, №АА-60207 від 06.02.2017, №АА-60210 від 06.02.2017, №АА-170203 від 17.02.2017, №АА-170203 від17.02.2017, №АА-170203 від 17.02.2017, №АА-250202 від 25.02.2017, №АА-250202 від 25.02.2017, №АА-270203 від 27.02.2017, №АА-270203 від 27.02.2017, №АА-30304 від 03.03.2017, №АА-60307 від 06.03.2017, №АА-130306 від 13.03.2017, №АA-130316 від 13.03.2017, №АА-140301 від 14.03.2017, №АА-140301 від 14.03.2017, №АА-170314 від 17.03.2017, №АA-170314 від 17.03.2017, №АА-170314 від 17.03.2017, №АА-200302 від 20.03.2017, №АА-270310 від 27.03.2017, №АА-280302 від 28.03.2017, №АА-310301 від 31.03.2017, №АА-310302 від 31.03.2017, №АА-310302 від 31.03.2017, №АА-310302 від 31.03.2017, №АА-310302 від 31.03.2017, №АА-30404 від 03.04.2017, №АА-70410 від 07.04.2017, №АA-100414 від 10.04.2017, №АA-240404 від 24.04.2017, №AA-30504 від 03.05.2017, №AA-30504 від 03.05.2017, №AA-30504 від 03.05.2017, №АА-30506 від 03.05.2017, №АА-50505 від 05.05.2017, №АА-100505 від 10.05.2017, №АA-100505 від 10.05.2017, №АA-160506 від 16.05.2017, №АА-190505 від 19.05.2017, №АА-100709 від 10.07.2017, №АА-170715 від 17.07.2017, №АА-30803 від 03.08.2017, №АА-100806 від 10.08.2017, №АA-110802 від 11.08.2017, №АА-180801 від 18.08.2017, №АА-210807 від 21.08.2017, №АА-210807 від 21.08.2017, №АА-220803 від 22.08.2017, №АА-250802 від 25.08.2017, №АА-310803 від 31.08.2017, №АА-310803 від 31.08.2017, №АА-160902 від 16.09.2017, №АА-160902 від 16.09.2017, №АА-180906 від 18.09.2017, №АА-180907 від 18.09.2017, №АА-180908 від 18.09.2017, №АА-200903 від 20.09.2017, №АА-200903 від 20.09.2017, №АА-220907 від 22.09.2017, №АА-220907 від 22.09.2017, №АА-241008 від 24.10.2017, №АA-111102 від 11.11.2017, №AA-181209 від 18.12.2017, №АA-211207 від 21.12.2017, №АА-261204 від 26.12.2017, №АА-281207 від 28.12.2017, №АА-301203 від 30.12.2017, №АА-301203 від 30.12.2017, №АА-220110 від 22.01.2018, №АА-020206 від 02.02.2018, №АА-070202 від 07.02.2018, №АА-190208 від 19.02.2018, №АА-200204 від 20.02.2018, №АА-210201 від 21.02.2018, №АА-260206 від 26.02.2018, №АА-270202 від 27.02.2018, №АА-030301 від 03.03.2018, №АA-030302 від 03.03.2018, №АА-030302 від 03.03.2018, №АА-050307 від 05.03.2018, №АА-050307 від 05.03.2018, №АA-160302 від 16.03.2018, №АА-160307 від 26.03.2018, №АА-260309 від16.03.2018, №АA-190310 від 26.03.2018, №АА-290307 від 19.03.2018, №АA-260308 від 26.03.2018, №АА-260309 від 29.03.2018, №АА-300304 від 30.03.2018, №АА-020403 від 02.04.2018, №АА-020403 від 02.04.2018, №АА-050403 від 05.04.2018, №АА-100404 від 10.04.2018, №АА-230411 від 23.04.2018, №АА-230411 від 23.04.2018, №АА-240407 від 24.04.2018, №АА-270407 від 27.04.2018, №АA-280405 від 28.04.2018, №АА-300403 від 30.04.2018, №АА-030518 від 03.05.2018, №АА-210506 від 21.05.2018, №АА-230506 від 23.05.2018, №АА-230507 від 23.05.2018, №АА-050602 від 05.06.2018, №АА-080602 від 08.06.2018, №АА-110607 від 11.06.2018, №АА-110608 від 11.06.2018, №АА-120604 від 12.06.2018, №АА-190604 від 19.06.2018, №АА-260604 від 26.06.2018, №АА-050703 від 05.07.2018, №АА-130703 від 13.07.2018, №АА-200710 від 20.07.2018, №АА-200712 від 20.07.2018, №АА-270704 від 27.07.2018, №АА-030804 від 03.08.2018, №АА-060804 від 06.08.2018, АA-100809 від 10.08.2018, №АА-160807 від 16.08.2018, №АА-170803 від 17.08.2018, №АА-100908 від 10.09.2018, №АА-100907 від 10.09.2018, №АА-100904 від 10.09.2018, №АА-100905 від 10.09.2018, №АА-120901 від 12.09.2018, №АА-210905 від 21.09.2018, №АА-240905 від 24.09.2018, №АА-270901 від 25.09.2018, №АА-270902 від 28.09.2018, №АА-121007 від 12.10.2018, №АA-131003 від 13.10.2018, №АА-161004 від 16.10.2018, №АA-161003 від 16.10.2018, №АА-181002 від 18.10.2018, №АA-291001 від 29.10.2018, №АА-021108 від 02.11.2018, №АA-131108 від 13.11.2018, №АА-131107 від 13.11.2018, №АA-161107 від 16.11.2018, №АA-191102 від 19.11.2018, №АА-191103 від 19.11.2018, №АА-191104 від 19.11.2018, №АA-071202 від 07.12.2018, №АА-121201 від 12.12.2018, №AA-171206 від 17.12.2018, АА-261202 від 26.12.2018, №АA-261203 від 26.12.2018, №АА-261204 від 26.12.2018, №АA-80102 від 08.01.2019, №АA-190102 від 19.01.2019, №АА-190103 від 19.01.2019, №АА-250102 від 25.01.2019, №АА-40204 від 04.02.2019, №АA-110204 від 11.02.2019, №АА-120203 від 12.02.2019, №АА-140205 від 14.02.2019, №АА-190203 від 19.02.2019, №АА-220208 від 22.02.2019, №АА-40304 від 04.03.2019, №АА-40303 від 04.03.2019, №АА-40305 від 04.03.2019, №АА-140302 від 14.03.2019, №АА-210302 від 21.03.2019, №АА-250307 від 25.03.2019, №АА-250306 від 25.03.2019, №АА-250308 від 25.03.2019, №АA-260301 від 26.03.2019, №АА-300301 від 30.03.2019, №АA-10410 від 01.04.2019, №АА-40405 від 04.04.2019, №АА-50412 від 05.04.2019, №АА-100401 від 10.04.2019, №АА-100402 від 10.04.2019, №АА-110402 від 11.04.2019, №АА-220403 від 22.04.2019, №АА-250401 від 25.04.2019, №АА-130508 від 13.05.2019, №АА-160503 від 16.05.2019, №АA-170503 від 17.05.2019, №АА-200508 від 20.05.2019, №АА-210505 від 21.05.2019, №АА-220503 від 22.05.2019, №АА-270504 від 10.05.2019, №АА-280501 від 28.05.2019, №АА-50601 від 06.06.2019, №АА-60602 від 06.06.2019, №АА-110604 від 11.06.2019, №АА-180604 від 18.06.2019, №АА-180603 від 18.06.2019, №АА-240603 від 24.06.2019, №АА-240602 від 24.06.2019, №АА-10701 від 01.07.2019, №АA-80709 від 08.07.2019, №АА-120708 від 12.07.2019, №АА-120707 від 12.07.2019, №АА-220708 від 22.07.2019, №АА-230708 від 23.07.2019, №АА-230707 від 23.07.2019, №АА-190811 від 19.08.2019, №АА-220803 від 22.08.2019, №АА-6905 від 06.09.2019, №АA-110902 від 11.09.2019, №АА-230904 від 23.09.2019, №АА-21001 від 02.10.2019, №АА-41007 від 04.10.2019, №АА-081002 від 08.10.2019, №АА-221003 від 22.10.2019, №АА-241005 від 24.10.2019, №АA-11102 від 01.11.2019, №АА-71103 від 07.11.2019, №АА-81107 від 08.11.2019, №АА-131104 від 13.11.2019, №АA-201104 від 20.11.2019, №АА-251105 від 25.11.2019, №АА-251104 від 25.11.2019, №АА-81201 від 08.12.2019, №АA-111204 від 11.12.2019, №АА-261210 від 26.12.2019, №АА-261209 від 26.12.2019, №АА-291204 від 29.12.2019, №АA-100101 від 10.01.2020, №АА-130106 від 13.01.2020, №АА-160105 від 16.01.2020, №АА-170105 від 17.01.2020, №АА-200104 від 20.01.2020, №АА-240101 від 24.01.2020, №АА-270108 від 27.01.2020, №АА-270105 від 27.01.2020, №АА-270106 від 27.01.2020, №АА-30214 від 03.02.2020, №АА-30215 від 03.02.2020, №АА-30216 від 03.02.2020, №АА30217 від 03.02.2020, №АА-50205 від 05.02.2020, №АА-60203 від 06.02.2020, №АА-120202 від 12.02.2020, №АA-170204 від 17.02.2020, №АА-210204 від 21.02.2020, №АА-240205 від 24.02.2020, №АА-30305 від 03.03.2020, №АА-30306 від 03.03.2020, №АА-90304 від 09.03.2020, №АА-120302 від 12.03.2020, №АА-120301 від 12.03.2020, №АА- 120303 від 12.03.2020, №АА-120303 від 12.03.2020, №АА-190303 від 19.03.2020, №АА-200305 від 20.03.2020, №АА-230305 від 23.03.2020, №АА-140502 від 14.05.2020, №АА-200503 від 20.05.2020, №АА-210502 від 21.05.2020, АA-210501 від 21.05.2020, №АА-230501 від 23.05.2020, №АА-270521 від 27.05.2020, №АА-280501 від 14.05.2020, №АА-20605 від 02.06.2020, №АА-20604 від 08.06.2020, №АА-100602 від 02.06.2020, №АА40607 від 04.06.2020, №АА-40605 від 04.06.2020, №АА-80602 від 10.06.2020, №АА-150604 від 15.06.2020, №АА-160605 від 16.06.2020, №АА-160604 від 16.06.2020, №АА-180603 від 18.06.2020, №АА-190604 від 19.06.2020, №АА-220613 від 22.06.2020, №АА-220605 від 22.06.2020, №АА-220604 від 22.06.2020, №АА-290602 від 29.06.2020, №АА-290601 від 29.06.2020, №АА-60708 від 06.07.2020, № АА-130712 від13.07.2020, №АА-150703 від 15.07.2020, №АА-170708 від 17.07.2020, №АА-200704 від 20.07.2020, №АА-220703 від 22.07.2020, №АА-30812 від 03.08.2020, №АА-50803 від 05.08.2020, №АА-120803 від 05.08.2020, №АА-50903 від 05.09.2020, №АА-80904 від 08.09.2020, №АА-90904 від 09.09.2020, №АА-90905 від 09.09.2020, №АА-100902 від 10.09.2020, №АА-120903 від 12.09.2020, №АА-170903 від 17.09.2020, №АА-170904 від 17.09.2020, №АА-210907 від 21.09.2020, №АА-220901 від 22.09.2020, №АА-81006 від 08.10.2020, №АА-191005 від 19.10.2020, №АА-261006 від 26.10.2020, №АА-291003 від 29.10.2020, №АА-71101 від 07.11.2020, №АА-141101 від 14.11.2020, №АА-171104 від 17.11.2020, №АА-171105 від 17.11.2020, №АА-261101 від 26.11.2020, №АА-91204 від 09.12.2020, №АA-111205 від 11.12.2020, №АА-161201 від 07.11.2020, №АА-231201 від 23.12.2020, №АА-281201 від 28.12.2020, №АА-140103 від 14.01.2021, №АА-160104 від 16.01.2021, №АА-190105 від 19.01.2021, №АА-200103 від 20.01.2021, №АА-260101 від 26.01.2021, №АА-010202 від 01.02.2021, №АA-010201 від 01.02.2021, №AA-020201 від 02.02.2021, №АА-0402202 від 04.02.2021, №АА-040203 від 04.02.2021, №АА-060204 від 06.02.2021, №АA-020202 від 08.02.2021, №AA-100202 від 10.02.2021, №АА-130201 від 13.02.2021, №АА-180207 від 18.02.2021, №АA-190211 від 19.02.2021, №АA-190210 від 19.02.2021, №АA-190209 від 19.02.2021, №АА-240203 від 24.02.2021, №AA-240202 від 24.02.2021, №АА-260201 від 26.02.2021, №АА-010302 від 01.03.2021, №АА-040302 від 04.03.2021, №AA-050303 від 05.03.2021, №АA-090302 від 09.03.2021, №АА-090303 від 09.03.2021, №АА-110306 від 11.03.2021, №АА-120305 від 12.03.2021, №АА-200301 від 20.03.2021, №АA-260303 від 26.03.2021, №AA-290303 від 29.03.2021, №АА-290302 від 29.03.2021, №АА-050407 від 05.04.2021, №АА-080403 від 08.04.2021, №АА-090404 від 09.04.2021, №AA-120410 від 12.04.2021, №AA-130401 від 13.04.2021, №АA-210402 від 21.04.2021, №АА-230411 від 23.04.2021, №АA-170514 від 17.05.2021, №АА-170512 від 17.05.2021, №АА-250501 від 25.05.2021, №АА-040604 від 04.06.2021, №AA-140614 від 14.06.2021, №АА-180601 від 18.06.2021, №АА-260601 від 26.06.2021, №АА-260602 від 26.06.2021, №АА-090703 від 09.07.2021, №АА-130705 від 13.07.2021, №АА-200704 від 20.07.2021, №АА-230705 від 23.07.2021, №АА-230704 від 23.07.2021, №АА-290701 від 29.07.2021, №АА-300701 від 30.07.2021, №АА-090804 від 09.08.2021, №АА-130807 від 13.08.2021, №АА-160807 від 16.08.2021, №АА-310801 від 31.08.2021, №АА-030906 від 03.09.2021, №АА-000903 від 09.09.2021, №АА-230904 від 23.10.2021, №АА-270902 від 27.09.2021, №АА-300901 від 30.09.2021.

Отже, на підтвердження здійснення господарських операцій з ТОВ «АЛЬТ-АВТОГРУП» позивачем надано як до контролюючого органу, так і до суду первинні документи первинного бухгалтерського обліку, які відповідають вимогам Закону №996-XIV та у повному обсязі відображають і підтверджують зміст господарських операцій між позивачем та ТОВ «АЛЬТ-АВТОГРУП».

ТОВ «АЛЬТ-АВТОГРУП» зареєстровано від 15.04.2011 №0014650 та перебуває на податковому обліку в ГУ ДПС у м. Києві.

ТОВ «АЛЬТ-АВТОГРУП» є платником податку на додану вартість відповідно свідоцтва №200082753 від 12.11.2012.

Основний вид діяльності - 52.29 - інша допоміжна діяльність у сфері транспорту. ТОВ «АЛЬТ-АВТОГРУП» надає кваліфіковані послуги з перевезення автомобілів на автовозах. Доставка автомобілів перевізником здійснюється по території України, а також з країн Європи до України.

Згідно з даними бухгалтерського обліку, відповідно до картки рахунку 631, доданої до матеріалів справи, позивачем за період з 01.01.2017 по 30.09.2021 відображено придбання/надходження з ТОВ «АЛЬТ-АВТОГРУП» послуг із номенклатурою «послуга з перевезення автомобілів» у кількості 436 на загальну суму 1014267,00 грн., у т. ч. ПДВ 281802,00 грн.

До акта перевірки було надано товарно-транспорті накладні та акти виконаних робіт, відповідно до яких послуги було надано позивачу.

Відповідно до акта перевірки оплата за поставлені товари проведена згідно банківських виписок на суму 1 716 410,00 грн, в т. ч. ПДВ 286 068,33 грн, що підтверджується банківськими виписками по рахунку.

Суми податку на додану вартість по податковим накладним з ТОВ «АЛЬТ-АВТОГРУП» позивачем включено до складу податкового кредиту згідно податкових декларацій за період з 01.01.2017 по 30.09.2021.

Стосовно висновків акта перевірки в частині відсутності у контрагентів позивача необхідних трудових ресурсів, то суд зазначає, що факт відсутності основних засобів, сам по собі не може бути беззаперечним доказом нереальності операцій.

Відповідно до частини першої статті 627 Цивільного кодексу України суб`єкти господарювання мають свободу у виборі умов договору. Це означає, що господарська діяльність не обов`язково передбачає наявність у підприємства власних матеріальних ресурсів. Використання договорів відповідального зберігання, субпідряду чи аутсорсингу є загальнопоширеною практикою, що зумовлює можливість укладення договорів з третіми особами.

Податковий орган не надав доказів, які б свідчили про відсутність договорів, що підтверджують факт не залучення іншого суб`єкта господарювання до виконання вказаних договорів. Тому, висновки акта перевірки у цій частині не ґрунтуються на реальних доказах порушень, а лише на припущеннях.

Щодо господарських відносин з ТОВ «АЛАРМ ТРЕЙД».

Між ТОВ «ЕДЕМ-АВТО» (замовник) та ТОВ «АЛАРМ ТРЕЙД» (постачальник) укладено договір поставки №2517 віл 26.05.2017, відповідно до умов якого постачальник зобов?язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставляти покупцю визначені цим Договором запчастини та експлуатаційні матеріали (далі - "товар"), а покупець зобов?язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, приймати Товар та оплачувати його.

Згідно з п. 1.2 договору номенклатура, найменування. одиниця виміру, походження Товару, загальні кількість, ціна за одиницю Товару, що підлягає поставці фіксується у рахунках-фактурах та накладних на кожну окрему партію Товару, або інших передбачених чинним законодавством документах на Товар, які є невід?ємною частиною Договору.

Відповідно до п. 3.1. оплата згідно даного Договору здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальнику на підставі рахунку-фактури в термін 3 (три) календарних днів з дати отримання Товару.

Згідно з даними бухгалтерського обліку, відповідно до картки рахунку 631, доданої до матеріалів справи, позивачем за період з 01.01.2017 по 30.09.2021 відображено придбання/надходження з ТОВ «АЛАРМ ТРЕЙД» (код 39939817) послуг із номенклатурою «електронні протиугінні пристрої для автомобіля згідно номенклатури» у кількості 79 на загальну суму 1 218 572 грн, у т. ч. ПДВ 204 178,61 грн.

До акта перевірки було надано видаткові, відповідно до яких позивачем було прийнято за договором авто сигналізації, GPS-приймачі, реле та інші ТМЦ.

ТОВ «ЕДЕМ-АВТО» як до перевірки так і до суду надані первинні бухгалтерські документи, відповідно до яких позивачем було придбано/отримано зазначених товарів, а саме видаткові накладні №137 від 26.05.2017, №243 від 12.07.2017, № 263 від 19.07.2017, № 301 від 03.08.2017, № 311 від 08.08.2017, № 340 від 21.08.2017, № 356 від 30.08.2017, № 385 від 08.09.2017, № 421 від 21.09.2017, № 451 від 29.09.2017, № 492 від 19.10.2017, № 514 від 25.10.2017, № 550 від 06.11.2017, № 616 від 04.12.2017, № 652 від 19.12.2017, № 15 від 15.01.2018, № 85 від 12.02.2018, № 122 від 01.03.2018, № 158 від 26.03.2018, № 173 від 03.04.2018, № 206 від 23.04.2018, № 207 від 23.04.2018, № 222 від 07.05.2018, № 235 від 14.05.2018, № 237 від 15.05.2018, № 252 від 23.05.2018, №258 від 29.05.2018, № 278 від 11.08.2018, № 323 від 17.07.2018, № 328 від 19.07.2018, № 332 від 23.07.2018, № 335 від 24.07.2018, № 347 від 06.08.2018, № 350 від 07.08.2018, №355 від 13.08.2018, №359 від 15.08.2018, №373 від 28.08.2018, № 381 від 03.09.2018, № 391 від 10.09.2018, №404 від 13.09.2018, №408 від 17.09.2018, № 412 від 20.09.2018, № 413 від 21.09.2018, № 420 від 24.09.2018, № 424 від 25.09.2018, № 442 від 08.10.2018, № 449 від 12.10.2018, № 451 від 16.10.2018, № 460 від 23.10.2018, № 465 від 26.10.2018, № 466 від 29.10.2018, № 470 від 31.10.2018, № 481 від 12.11.2018, № 483 від 13.11.2018, № 489 від 19.11.2018, № 503 від 26.11.2018, № 507 від 27.11.2018, № 508 від 27.11.2018, № 533 від 10.12.2018, № 559 від 21.12.2018, № 1 від 03.01.2019, № 20 від 16.01.2019, № 43 від 29.01.2019, № 48 від 30.01.2019, № 69 від 13.02.2019, № 81 від 19.02.2019, № 94 від 27.02.2019, №97 від 28.02.2019, № 118 від 12.03.2019, № 127 від 18.03.2019, № 158 від 25.07.2019, № 160 від 29.07.2019, № 6 від 09.01.2020, № 45 від 10.02.2020, № 82 від 03.03.2020, № 101 від 17.03.2020, № 188 від 11.06.2020.

Відповідно до акта перевірки оплата за поставлені товари проведена згідно банківських виписок на суму 1 225 071,80 грн, в т. ч. ПДВ 204 178,63 грн, що підтверджується банківськими виписками по рахунку.

Предметом здійснення господарських операцій з ТОВ «АЛАРМ ТРЕЙД» було придбання позивачем електронних протиугінних пристроїв для автомобілів. Подальша реалізація товарів, як приклад, автосигналізація PANDORA DXL-1840*L підтверджена актом виконаних робіт № ЕH300045579 від 20.02.2020, а також автосигналізація PANDORA DX50 підтверджена актом виконаних робіт № EH300028586 від 17.11.2018. Отже, придбаний у ТОВ «АЛАРМ ТРЕЙД» товар реалізовано.

Суми податку на додану вартість по податковим накладним з ТОВ «АЛАРМ ТРЕЙД» Позивачем включено до складу податкового кредиту згідно податкових декларацій за період з 01.05.2017 по 30.04.2020.

Зазначені операції підтверджені наданими в ході розгляду справи судом регістрами бухгалтерського обліку, банківськими документами, актами прийому-передачі та первинними документами.

Представлені позивачем документи відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» до первинних документів, не викликають у суду сумнівів щодо їх достовірності та в сукупності з іншими доказами підтверджують реальність здійснення господарських операцій позивача з контрагентами.

Відповідачем, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації, засвідчені наданими позивачем документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться у цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію. У свою чергу, господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Нормами ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» вказано, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов`язкові реквізити: назва документа; дату і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно п. 2.1 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704 (далі Положення № 88) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи).

Підпунктом 2.15 п. 2 Положення № 88 визначено, що первинні документи підлягають обов`язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції діючому законодавству, логічна ув`язка окремих показників.

Також п. 2.16 Положення №88 встановлено, що первинні документи, що пройшли обробку, повинні мати відмітку, яка виключає можливість їх повторного використання: при ручній обробці - дату запису в регістр бухгалтерського обліку, а при обробці електронними та іншими засобами - відтиск штампу оператора, відповідального за їх обробку, або відмітку, придатну для її оброблення електронними засобами.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є саме те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкових вигод.

Тобто, зарахування здійснюється у зв`язку із здійсненням операції платника податку шляхом реалізації його товарів, виконаних ним робіт, наданих ним послуг, які є підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 07.09.2021 у справі № 813/2013/16, від 07.04.2021 у справі № 640/1931/19.

Щодо господарських відносин позивача із ТОВ «МЕДПРОСТІР-КО» (колишня назва ТОВ «ЛЕОН ФАРМ») (код за ).

Між ТОВ «ЕДЕМ-АВТО» (виконавець) та ТОВ «ЛЕОН ФАРМ» (замовник) укладено договір № 388 від 19.04.2018, відповідно до умов якого замовник замовляє, а виконавець зобов?язується виконати роботи з сервісного обслуговування та ремонту транспортного засобу Hyundai Accent, державний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 (далі-Т3) замовника.

Згідно з п. 1.2 договору кількість, номенклатура (найменування) та ціна робіт, а також кількість, номенклатура (найменування) та ціна матеріалів та/або автозапчастин, що використовуються виконавцем при виконанні робіт, визначаються в кожному окремому випадку та зазначаються в заявці, яка узгоджується та підписується обома Сторонами, та є невід?ємною частиною цього Договору.

Відповідно до п. 4.2 договору розрахунки між сторонами здійснюються згідно акту виконаних робіт в продовж 2-х (двох) банківських днів з дати виконання робіт, що зазначена в акті виконаних робіт.

Згідно з даними бухгалтерського обліку, відповідно до картки рахунку 361, доданої до матеріалів справи, позивачем за період з 01.01.2017 по 30.09.2021 відображено реалізацію з ТОВ «МЕДПРОСТІР-КО» (колишня назва ТОВ «ЛЕОН ФАРМ») послуг із номенклатурою «послуги з сервісного обслуговування автомобілів та ТМ» на загальну суму 10646,60 грн, у т. ч. ПДВ 1774,44 грн.

До матеріалів акта перевірки додані рахунки на технічне обслуговування автомобіля №EC000033120 від 06.08.2018 та №EC000028165 від 13.04.2018 та акти виконаних робіт №ЕH300021305 від 13.04.2018 та № ЕH300025157 від 06.08.2018, відповідно до яких послуги були надані позивачу.

Надані суду первинні документи позивача дозволяють підтвердити надання послуг від ТОВ «МЕДПРОСТІР-КО».

Щодо господарських відносин позивача із ТОВ «СИНЕВИР МАГНАТ» (код за ).

Між ТОВ «ЕДЕМ-АВТО» (продавець) та ТОВ «СИГМА АДВ» (покупець) укладено усний договір (далі - договір) поставки товару на підставі чого продавцем було виставлено покупцю рахунок № EC000025196 від 25.01.2018 на суму 6 497, 40 грн з ПДВ (20%).

26.01.2018 покупцем на виконання умов договору поставки було отримано товар на загальну суму 6 497, 40 грнз ПДВ (20%).

Згідно з даними бухгалтерського обліку, відповідно до картки рахунку 361, доданої до матеріалів справи, позивач за період з 01.01.2017 по 30.09.2021 відображено реалізацію з ТОВ «СИНЕВИР МАГНАТ» (колишня назва ТОВ «СИГМА АДВ») послуг із номенклатурою «товари/послуги» на загальну суму 6497,40 грн, у т. ч. 1082,90 ПДВ грн.

До матеріалів акту перевірки додано рахунок № EC000025196 від 25.01.2018 на деталі (матеріали) та видаткову накладну № ЕРH00007059 від 26.01.2018, відповідно до яких товар було реалізовано покупцю.

Відповідно до акта перевірки оплата за поставлені товари проведена згідно банківських виписок на суму 6497,40 грн, в т. ч. ПДВ 1082,90 грн, що підтверджується банківськими виписками по рахунку.

Судом досліджені всі акти приймання-передачі, видаткові накладні, банківські виписки та зроблено висновок, що вони містять всі обов`язкові реквізити первинних документів, передбачені п. 2 ст. 9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Посилання відповідача про дефектність наданих до перевірки первинних документів, оскільки акти містять лише підпис, без реквізитів і посади особи, що підписала вказані акти, суд до уваги не приймає, зважаючи на таке.

Відповідно до абзаців 5, 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно з частиною 1, 2 статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Суд зазначає, що податковим законодавством не встановлено конкретного переліку первинних документів, які повинні складатися за наслідками тієї чи іншої господарської операції. Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Отже, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Для податкового обліку значення має саме факт надання послуги особою, яка вказана в первинних документах, наданих платником податків. Водночас наявність формально складених первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку.

Якщо задекларована господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.

Таким чином, з метою дослідження фактичного руху активів у межах господарської діяльності необхідно встановити зміст господарських операцій, договірні умови, фактичний порядок надання послуг, специфіку предмету надання послуги, обсяги і зміст послуги, щодо зберігання майна, належним чином дослідити первинні бухгалтерські документи, складені щодо господарських операцій, з`ясувати, чи розкривають первинні документи зміст операцій з надання послуг, щодо зберігання майна, та оцінювати такі докази кожний окремо та у їх сукупності, а також у сукупності з іншими доказами у справі.

Отже, оскільки акт перевірки не містить жодних фактів невідповідності між показниками податкового обліку ТОВ та первинними документами, дослідженими під час перевірки, рух активів документально підтверджено, у суду відсутні підстави для визнання первинних документів дефектними.

Аналогічний правий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №816/166/15-a.

На момент здійснення господарських операцій позивача з ТОВ «АЛЬТ-АВТОГРУП» (код за ), ТОВ «АЛАРМ ТРЕЙД» (код за ), ТОВ «МЕДПРОСТІР-КО» (код за ), ТОВ «СИНЕВИР МАГНАТ» (код за ), останні не були визнані банкрутами, відомості про них були наявні в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та такі підприємства були зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Таким чином, зазначені підприємства не мали дефектів у своєму правовому статусі та мали право укладати правочини та вчиняти інші дії.

Чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов?язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, наявності чи відсутності у останніх основних фондів, матеріально-технічної бази, тощо. Відсутність у контрагента добросовісного платника податку, яким с позивач, матеріальних та трудових ресурсів, не виключає можливості реального виконання таким платником господарської операції, та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди позивачем, оскільки залучення інших субпідрядників (працівників чи організацій) є можливим за умовами укладених між вказаними вище контрагентами та третіми особами відповідних договорів.

Так, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв?язку з придбанням/продажем товарів (робіт, послуг).

Порушення певним покупцем товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення продавцем товару (робіт, послуг) вимог законодавства щодо формування об?єкта оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

Аналогічний правовий висновок сформульований Верховним Судом у постанові від 16.04.2019 у справі №804/6909/17 та від 21.02.2020 у справі №815/253/16.

Верховний Суд у постанові від 04.06.2020 у справі №340/422/19 зазначив, що нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема обумовлюватись лише допущеними контрагентом порушеннями вимог законодавства або недостатньою кількістю у контрагента трудового ресурсу для самостійного виконання договірних зобов?язань. Якщо вказаний контрагент допустив такі порушення, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо нього, адже законом іншого не передбачено. А недостатня кількість трудового ресурсу не свідчить про неможливість виконати роботи або надати послуги та не є підставою для виключення з податкового обліку, саме з цих мотивів, витрат на оплату цих робіт/послуг, у тому числі й по ПДВ.

При дотриманні контрагентом законодавчо встановлених вимог щодо оформлення відповідних документів підстави для висновку про недостовірність або суперечливість відомостей, зазначених у таких первинних документах, відсутні, якщо не встановлені обставини, що свідчать про обізнаність покупця про зазначення продавцем недостовірних відомостей.

Відповідачем у цій справі не надано доказів, які б свідчили про узгодженість дій позивача з контрагентами з метою незаконного отримання податкової вигоди або його обізнаності з такими діями контрагентів.

Навіть, якщо контрагент і порушив вимоги податкового законодавства, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. При цьому, жодною нормою законодавства України не передбачається обов?язку платників податків-продавців товарів вимагати від контрагентів-покупців будь-яких відомостей щодо повноти сплати ними податків за окремою операцією придбання товарів, відомостей щодо третіх осіб (покупців у ланцюгу), перевіряти додержання чи порушення ними законодавчих приписів, а також наявність у цих контрагентів умов для належного здійснення господарської діяльності, оскільки податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік певного платника податків від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, а також від господарських та виробничих можливостей контрагента.

Посилання відповідача в акті перевірки в обґрунтування висновків про порушення позивачем податкового законодавства на інформацію щодо відсутності трудових ресурсів для проведення господарських операцій по ланцюгу постачання, не є доказами порушення саме позивачем норм податкового законодавства.

Правовідносини контрагентів із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими позивач не вступав у господарські відносини, самі по собі, за відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських взаємовідносин позивача із його постачальниками.

Такий висновок сформульовано у постановах Верховного Суду від 28.11.2018 у справі №818/1504/17, від 17.12.2018 у справі №810/1753/17, від 30.06.2020 у справі №440/426/19, від 21.10.2020 у справі № 620/846/19.

Верховний Суд в постановах від 11.11.2020 №320/1147/19, від 24.11.2020 №813/3034/15 виклав висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, відповідно до якого норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Відповідач не надав жодних доказів на підтвердження того, що позивач як платник податку, діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про можливі порушення, які допускав його контрагент, або що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій з даними підприємствами було одержання позивачем податкової вигоди.

Водночас, відповідач в акті перевірки підтвердив, що на момент складання податкових накладних позивач та його контрагенти були зареєстровані як платники податку на додану вартість та мали свідоцтва платника податків на додану вартість.

Окремо суд звертає увагу, що факт придбання товарів чи послуг із дотриманням вимог пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» є достатньою підставою для виникнення права платника податків на податковий кредит із податку на додану вартість.

Відповідно до пунктів 1.6-1.8 статті 1 Закону України «Про податок на додану вартість», податкове зобов?язання - загальна сума податку, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді, що визначена згідно з цим Законом; податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов?язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом; бюджетне відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв?язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до абзацу 1 підпункту 7.2.4 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.

Згідно абзаців 1, 3 підпункту 7.2.3 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов?язань продавця у двох примірниках.

Оригінал податкової накладної надаються покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг).

Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом.

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних ціп, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв?язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до абзацу 1 підпункту 7,4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв?язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Відповідно до підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до пункту 1.3 статті 1 Закону України «Про податок на додану вартість» платник податку - особа, яка згідно з цим Законом зобов?язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію України.

Платники податку, визначені у підпунктах «а», «в», «г», «Д» пункту 10.1 статті 10 Закону України «Про податок на додану вартість» , відповідають за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, а також за повноту та своєчасність його внесення до бюджету відповідно до закону (пункт 10.2 статті 10 Закону).

Таким чином, якщо контрагент не виконав свого зобов?язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК, для цілей оподаткування платники податків зобов?язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов?язаних з визначенням об?єктів оподаткування та/або податкових зобов?язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов?язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Також, статтею 1 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки, акти тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції та за наявності всіх реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Відповідно до статті 1 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарською операцією с дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов?язань, власному капіталі підприємства.

Тобто, визначальною і обов?язковою ознакою господарської операції є реальна зміна майнового стану платника податків, що також відповідає і кореспондує з нормами ПК.

Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138 ПК, витрати, які враховуються для визначення об?єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов?язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу.

При цьому, відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов?язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно пунктом 198.3 статті 198 ПК, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв?язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість, є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, витрати для цілей визначення об?єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об?єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Як зазначено, аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту.

Підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 ст.4 ПК України встановлено презумпцію правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

За змістом указаної норми, за умови подання платником податків усіх належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, дані податкового обліку вважаються сформованими платником податків правомірно (обґрунтовано).

Таким чином, виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема, у вигляді позбавлення права на формування платником даних свого податкового обліку, можуть бути застосовані саме до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи.

Отже, висновки податкового органу щодо нереальності здійснення господарських операцій з вказаними контрагентами є необґрунтованими, такими, що не відповідають дійсними обставинам та спростовані в ході розгляду справи.

Відтак, суд приходить до висновку про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 15 січня 2024 року № 11870703, від 12 січня 2024 року № 11890703.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 12 січня 2024 року №11900703, суд зазначає таке.

За період з 01.01.2017 по 30.09.2021 ТОВ «ЕДЕМ-АВТО» задекларовано податок на прибуток у сумі 9 893 051 грн.

Згідно акта перевірки, в процесі проведення перевірки показників Звіту про фінансові результати (Звіту про сукупний дохід) (форма № 2) встановлено відхилення (завищення) рядка 2150 «Витрати на збут» та рядка 2180 «Інші операційні витрати» всього у сумі 13 514 276 грн, у тому числі за 2017 рік в сумі 2 130 315 грн, за 2018 рік в сумі 2 010 321 грн, за 2019 рік в сумі 3 207 442 грн, за 2020 рік в сумі 3 591 343 грн, за 9 місяців 2021 року в сумі 2 574 855 грн.

На думку контролюючих органів, наведені обставини, відповідають порушенням п. 44.1 п. 44.2. п. 44.3 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПКУ, Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16.07.1999 № 996-XIV (зі змінами та доповненнями), Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 № 168/704, наказу Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318 «Про затвердження Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за № 27/4248 (зі змінами), наказу Міністерства фінансів України від 25.02.2000 № 39 «Про затвердження Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 25 «Спрощена фінансова звітність» зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 15.04.2000 за № 161/4382 всього у сумі 13 514 276 грн, у тому числі за 2017 рік в сумі 2 130 315 грн, за 2018 рік в сумі 2 010 321 грн, за 2019 рік в сумі 3 207 442 грн, за 2020 рік в сумі 3 591 343 грн, за 9 місяців 2021 року в сумі 2 574 855 грн.

За висновками акта, в результаті таких порушень податкового законодавства, перевіркою встановлено заниження податку на прибуток на загальну суму 2 823 798 грн, у тому числі за 2017 рік у сумі 444 936 грн, за 2018 рік в сумі 527 719 грн, за 2019 рік в сумі 648 614 грн, за 2020 рік у сумі 698 864 грн, за 9 місяців 2021 року у сумі 503 665 грн.

У цьому контексті, суд зазначає таке.

Позивач надає послуги з технічного обслуговування, ремонту, гарантійного та післягарантійного обслуговування автомобілів. Відповідно даних в електронному кабінеті платника податків позивач є торговим підприємством, видом діяльності в сукупному доході, якого є продаж автомобілів.

Позивач здійснює діяльність згідно УКТЗЕД 45.20: Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів. Позивач має можливість та технічні засоби для виконання даного виду робіт/надання послуг, а саме: орендоване приміщення автосалону, приміщення СТО, приміщення складу тощо.

Інформація про наявні основні засоби, власні та орендовані, підтверджується повідомленням про об`єкти оподаткування за формою 20-ОПП та не ставиться під сумнів контролюючими органами.

Суб`єкт господарювання має необхідний кадровий потенціал для забезпечення діяльності з технічного обслуговування та ремонту автотранспортних засобів.

На балансі підприємства обліковується необхідне обладнання для виконання цих робіт/надання послуг.

При виконанні робіт чи наданні послуг контрагент може залучати субпідрядника чи співвиконавця. Так, з метою оптимізації господарської діяльності та зменшення витрат, для виконання деяких видів робіт, по яким Товариству не доцільно закуповувати спеціальне дорого вартісне обладнання або приймати в штат спеціалістів, позивач залучає субпідрядників.

Такими видами робіт переважно є: токарні роботи, роботи з рихтування, фарбування автомобілів, роботи з поклейки захисної плівки, часткове транспортування товарів тощо.

Згідно оборотно - сальдових відомостей по бухгалтерським рахунках 93 «Витрати на збут», та інших первинних бухгалтерських документах, позивач веде облік вартості послуг субпідрядних робіт на рахунку 93 «Витрати на збут» та відносить суми до складу рядків 2150 «Витрати на збут», 2180 «Інші операційні витрати» Звіту про фінансові результати (Звіту про сукупний дохід) (форма № 2).

Передусім, питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві визначаються обліковою політикою самого підприємства.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» облікова політика - сукупність принципів, методів і процедур, що використовуються підприємством для складання та подання фінансової звітності.

Статтею 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.

Так, згідно облікової політики Товариства, і ПСБО для ведення управлінського обліку позивач може вести додатковий облік аналітики витрат і заводити додаткові субрахунки в потрібній кількості.

Для ведення управлінського обліку і внутрішніх потреб власників і керівництва, позивач веде обік витрат на виконання субпідрядниками робіт/надання послуг на рахунку 93 з аналітичною назвою «Собівартість придбаних та реалізованих товарів, робіт, послуг».

Згідно ПСБО 16 «Витрати», витрати на збут мають включати такі статті:

-витрати пакувальних матеріалів для затарювання готової продукції на складах готової продукції;

-витрати на ремонт тари;

-оплата праці та комісійні винагороди продавцям, торговим агентам та працівникам підрозділів, що забезпечують збут;

-витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетинг);

-витрати на передпродажну підготовку товарів;

-витрати на відрядження працівників, зайнятих збутом;

-витрати на утримання основних засобів, інших матеріальних необоротних активів, пов`язаних зі збутом продукції, товарів, робіт, послуг (операційна оренда, страхування, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, охорона);

-витрати на транспортування, перевалку і страхування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів) відповідно до умов договору (базису) поставки;

-витрати на гарантійний ремонт і гарантійне обслуговування;

-витрати на страхування призначеної для подальшої реалізації готової продукції (товарів), що зберігається на складі підприємства;

-витрати на транспортування готової продукції (товарів) між складами підрозділів (філій, представництв) підприємства;

-інші витрати, пов`язані зі збутом продукції, товарів, робіт, послуг.

Отже, витрати на виконання субпідрядниками робіт/надання послуг є іншими витратами, пов`язаними зі збутом продукції, товарів, робіт, послуг.

З наведеного слідує, що послуги виконані субпідрядниками в подальшому були продані кінцевому покупцю у складі виконаних робіт/наданих послуг позивача, що підтверджено відповідними первинними, розрахунковими, платіжними та іншими документами.

Крім того, зауважень в частині ненадання або неповноти надання документів первинного обліку під час проведення планової документальної виїзної перевірки, недоліків чи зауважень до складання документів перинного обліку, які стали би підставою для не підтвердження господарських операцій або реальності вчинення правочинів, в акті перевірки не зазначено.

Також в акті перевірки відсутні висновки про невідповідність даних первинних документів бухгалтерського обліку відомостям про загальну виручку від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), а також про не підтвердження даними первинних документів бухгалтерського обліку відомостей про витрати, що враховуються при визначені фінансового результату.

Всі суми доходів та витрат Товариства, підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку.

Суд вважає, що в акті перевірки зроблено помилковий висновок про віднесення позивачем до складу адміністративних витрат суми 13 514 276 грн. (рядок 2150 «Витрати на збут» та рядок 2180 «Інші операційні витрати» Звіту про фінансові результати товариства за період 2017 9 місяців 2021 року), а не до собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) (рядок 2050 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» Звіту про фінансові результати) призвело до заниження чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) (рядок 2000 «Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг)» Звіту про фінансові результати Товариства за період 2017 9 місяців 2021 року ).

Виключення з рядка 2150 «Витрати на збут» та рядка 2180 «Інші операційні витрати» Звіту про фінансові результати ТОВ «Едем-Авто» за період 2017 року - 9 місяців 2021 року суми 13 514 276,00 грн та перенесення вказаної суми в рядок 2050 «Собівартість реалізованої продукції» Звіту про фінансові результати, за умови вірного визначення загальної виручки від реалізації та документального підтвердження понесених витрат, не змінює загального результату до оподаткування (рядок 2290 Звіту про фінансові результати).

Згідно пункту 44.2. статті 44 ПК України, для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Відповідно до приписів пункту 134.1 статті 134 ПК України, об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Отже, для правильного обрахування податку на прибуток обов`язковим є правильне визначення фінансового результату до оподаткування на підставі фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Відповідно до статті 3 Закону №996-ХІV, бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Згідно з пунктом 1 статті 9 Закону №996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затверджений наказом Міністерства фінансів України №290 від 29.11.1999, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за №860/4153 (далі - П(С)БО 15), дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Критерії визнання доходу, наведені в цьому Національному положенні (стандарті), застосовуються окремо до кожної операції. Проте ці критерії потрібно застосовувати до окремих елементів однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій).

Отже, встановлено дві обов`язкові умови:

1) збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства);

2) оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Варто зазначити, що це загальні критерії визнання доходів. Проте, існують і особливості, які залежать від виду доходу. Так, дохід (виручку) від реалізації продукції (товарів, інших активів) визнають у разі наявності всіх наведених нижче умов (пункт 8 П(С)БО 15):

покупцеві передані ризики й вигоди, пов`язані з правом власності на продукцію (товар, інший актив);

підприємство не здійснює надалі управління та контроль за реалізованою продукцією (товарами, іншими активами);

сума доходу може бути достовірно визначена;

є впевненість, що в результаті операції відбудеться збільшення економічних вигід підприємства, а витрати, пов`язані із цією операцією, можуть бути достовірно визначені.

Згідно пункту 10 П(С)БО 15 дохід, пов`язаний з наданням послуг, визнають виходячи зі ступеня завершеності операцій з надання послуг на дату балансу, якщо можна достовірно оцінити результат цієї операції.

Отже, можна дійти висновку, що результат може бути достовірно оцінений за наявності всіх умов, а саме :

можливості достовірної оцінки доходу;

ймовірності надходження економічних вигід від надання послуг;

можливості достовірної оцінки ступеня завершеності надання послуг на дату балансу; можливості достовірної оцінки витрат, здійснених для надання послуг та необхідних для їх завершення.

Дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) - загальний дохід (виручка) від реалізації продукції, товарів, робіт або послуг без вирахування наданих знижок, повернення раніше проданих товарів та непрямих податків і зборів (податку на додану вартість, акцизного збору тощо).

Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) визначається шляхом вирахування з доходу від реалізації продукції, товарів, робіт, послуг наданих знижок, вартості повернутих раніше проданих товарів, доходів, що за договорами належать комітентам (принципалам тощо), та податків і зборів. Згідно пункту 3 розділу І Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №73 від 07.02.2013, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 28.02.2013 за №336/22868, витрати - це зменшення економічних вигід у вигляді зменшення активів або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками).

Відповідно до пунктів 5, 6, 7 8 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №318 від 31.12.1999, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248 (далі - П(С)БО 16), витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань. Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені. Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені. Якщо актив забезпечує одержання економічних вигод протягом кількох звітних періодів, то витрати визнаються шляхом систематичного розподілу його вартості (наприклад, у вигляді амортизації) між відповідними звітними періодами.

Адміністративні витрати є загальногосподарськими витратами, спрямованими на обслуговування та управління підприємством. їх склад визначає пункт 18 П(С)БО 16, а облік ведуть на рахунку 92 «Адміністративні витрати». Витрати на збут - це витрати, пов`язані з реалізацією (збутом) продукції (товарів, робіт, послуг). Склад збутових витрат визначає пункт 19 П(С)БО 16. Обліковують їх на рахунку 93 «Витрати на збут». Згідно пунктів 20, 27, 28 П(С)БО 16 до інших операційних витратам відносять витрати операційної діяльності, які не є адміністративними витратами та витратами на збут і не включаються до собівартості реалізації продукції (робіт, послуг). Обліковують такі витрати на відповідних субрахунках рахунка 94 «Інші витрати операційної діяльності».

Фінансовими витратами визнають: витрати на проценти (за кредитами отриманими, облігаціями випущеними, фінансовою орендою тощо); інші витрати підприємства, пов`язані із запозиченнями (крім фінансових витрат, які включаються до собівартості кваліфікаційних активів відповідно до вимог П(С)БО 31). Такі витрати обліковують на субрахунках 951 «Відсотки за кредит» і 952 «Інші фінансові витрати». Втрати від участі в капіталі є збитками від Інвестицій в асоційовані, дочірні або спільні підприємства, які обліковують за методом участі в капіталі. Інші витрати - це витрати, які виникають під час діяльності підприємства (крім фінансових витрат), але не пов`язані безпосередньо з виробництвом та/або реалізацією продукції (товарів, робіт, послуг). Відповідно до змісту пункту 32 П(С)БО 3 «Звіт про фінансові результати» Прибуток (збиток) від звичайної діяльності до оподаткування визначається як алгебраїчна сума прибутку (збитку) від операційної діяльності, фінансових та інших доходів (прибутків), фінансових та інших витрат (збитків).

Отже, враховуючи викладене, перенесення з рядка 2150 «Витрати на збут» та рядка 2180 «Інші операційні витрати» Звіту про фінансові результати ТОВ «Едем-Авто» за період 2017- 9 місяців 2021 року суми 13 514 276,00 грн та перенесення вказаної суми в рядок 2050 «Собівартість реалізованої продукції» Звіту про фінансові результати не має впливу на задекларовані показники декларацій з податку на прибуток за період 2017 9 місяців 2021 року, і відповідно не вплинуло на об`єкт оподаткування. Тобто в незалежності від того в якому рядку Звіту про фінансові результати зазначається ця сума витрат, вона не вплинула на підрахунок об`єкта оподаткування і розрахований податок на прибуток, і таким чином не має підстав для донарахування податку на прибуток і недоїмки з податку на прибуток. Адже не відбувається збільшення активу чи зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу, а виключення з рядка 2150 «Витрати на збут» та рядка 2180 «Інші операційні витрати» Звіту про фінансові результати ТОВ «Едем-Авто» за період 2017 9 місяців 2021 року суми 13 514 276,00 грн та перенесення в рядок 2050 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» Звіту про фінансові результати ТОВ «Едем-Авто» за період 2017 9 місяців 2021 року суми 13 514 276,00 грн, не змінює загального результату до оподаткування (рядок 2290 Звіту про фінансові результати ТОВ «Едем-Авто» за період 2017 9 місяців 2021 року), значення якого переноситься до рядка 02 Податкової декларації з податку на прибуток підприємств за період 2017 року 9 місяців 2021 року.

Відтак, відсутність підстав для зміни загального результату до оподаткування свідчить про відповідність розрахунку об`єкта оподаткування з податку на прибуток вимогам ст. 134 ПК України та спростовує висновки акту перевірки про заниження позивачем податку на прибуток в сумі 2 432 570,00 грн.

Отже, суд приходить до висновку про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12 січня 2024 року № 11900703.

Щодо податкових повідомлень-рішень №2407 (форма «Д») від 15.01.2024, №2407 (форма «Д») від 15.01.2024, №2407 (форма «ПС») від 15.01.2024, суд зазначає таке.

Відповідно пункту 51.1. статті 51 ПК України «платники податків, у тому числі податкові агенти, платники єдиного внеску, зобов?язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу. нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, з розбивкою по місяцях звітного У відповідності зі пункту 171.2, статті 171 ПК України, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є податковий агент - для оподатковуваних дохолів з джерела їх походження в Україні.

Згідно з вимогами статі 176 ПК України «... податкові агенти зобов?язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, який виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати та за її рахунок», «... надавати у строки, встановлені законом для податкового кварталу,..., податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також сум утриманого з них податку.….».

У перевіреному періоді ТОВ "ЕДЕМ-АВТО" нараховувало та перераховувало заробітну плату найманим працівникам. виплачувало дохід фізичним особам та фізичним особам - підприємцям, тобто згідно зазначеного ТОВ "ЕДЕМ-АВТО" є податковим агентом.

Перевіркою правильності заповнення податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, (ф. №1ДФ, 4-ДФ) за перевіряємий період встановлено порушення вимог п.п. «б» п. 176.2 ст. 176 ПК України, п.3.2, п.3.3, п.3.4, п.3.5, п.3.6 розділу ІІІ Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4 ( у редакції наказу Міністерства фінансів України від 15.12.2020 №773), а саме не відображення «Доходу, отриманого платником податку як додаткове благо» за ознакою 126 у податкових розрахунках за 1,4 квартал 2017 року, 1,3 квартал 2018 року, 2, 3 квартал 2020 року наданого ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 ), за 1, 2 квартал 2017 року, наданого ОСОБА_2 (р.н.о.к.п,п. НОМЕР_4 ), за 2 квартал 2017 року наданого ОСОБА_3 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_5 ), за 2 квартал 2017 року наданого ОСОБА_4 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_6 ), за 2 квартал 2017 року, 2.3 квартал 2018 року, 3.4 квартал 2019 року, 3 квартал 2020 року, 3 квартал 2021 року наданого ОСОБА_5 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_7 ), за 3 квартал 2017 року наданого ОСОБА_6 (р.н.о.к.л.п. НОМЕР_8 ), за 4 квартал 2017 року, 3 квартал 2018 року: 2, 3, 4 квартал 2019 року наданого ОСОБА_7 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_9 ), за 3 квартал 2018 року, 1, 2, 3 квартал 2019 року, 2,3 квартал 2020 року, 1,2 квартал 2021 року наданого ОСОБА_8 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_10 ), за 1,2 квартал 2020 року наданого ОСОБА_9 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_11 ).

При проведенні перевірки бази оподаткування, повноти нарахування, утримання та своєчасності сплати (перерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2017 по 30.09.2021 ТОВ "ЕДЕМ-АВТО" було використано: розрахунково-платіжні відомості, табеля обліку робочого часу, накази по підприємству, журнал-ордер і відомість по рахунку 6411, журнал-ордер і відомість по рахунку 661, виписки з банку, звіти «Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого на користь платників податку, і сум утриманого з них податку» (форма 1.4 ДФ) за перевіряємий період тощо.

Перевіркою нарахування і виплати доходів найманим працівникам за виконані роботи встановлено, що при визначенні загального місячного оподатковуваного доходу, який підлягає оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб підприємством враховуються доходи у вигляді заробітної плати, премії, надбавки, доплати нараховані (сплачені) платнику податку відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до абзацу другого п.164.1 ст.164 ПК України, загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до п.п.164.1.2 в.п.164.1 ст. 164 ПК України, загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Відповідно до п.п.168.1.1 п.168.1 ст.168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов?язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку: визначену в статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.168.1.2 п.168.1 ст. 168 ПК України, податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу одним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Згідно з п.п.168.1.5 п. 168.1 ст.168 ПК України, якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок; який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені Кодексом для місячного податкового періоду.

Відповідно п.171.1 ст.171 ПК України, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Відповідно до абз. «а» п.171.2 ст.171 ПК України, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні.

Відповідно до абз.»а`п.176.2 ст. 176 ПК України, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів зобов?язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що сплачується на користь плавника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Порядок сплати (перерахування) збору до бюджету визначено пунктом 168.4 статті 168 ПК України, відповідно до пп. 168.4.1 якого збір, утриманий з доходів резидентів та нерезидентів, зараховується до бюджету згідно із Бюджетним кодексом України (далі БК України).

Відповідно до пунктів 4 і 5 статті 45 БК України, податки і збори (обов?язкові платежі) та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном).

При цьому, податки і збори (обов?язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з для зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Водночас, статтею 64 БК України визначено, що податок на доходи фізичних осіб податковим агентом - юридичною особою (ії філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) чи представництвом нерезидента - юридичної особи зараховується до відповідного бюджету за їх місцезнаходженням (розташуванням) в обсягах податку, нарахованого на доходи, що виплачуються фізичній особі.

Станом на 30.09.2021, на підприємстві заборгованість перед бюджетом по податку на доходи фізичних осіб - 136 657,17 грн. - поточна заборгованість.

В ході проведення перевірки та аналізу наданих первинних документів (табелю обліку використання робочого часу, подорожніх листів, наказів по підприємству) встановлено, що працівники підприємства здійснювали виїзд автотранспортом підприємства згідно подорожніх листів у вихідні дні, дні щорічних відпусток, у період тимчасовій непрацездатності.

Вартість використаних паливно-мастильних матеріалів за період з 01.01.2017 по 30.09.2021 працівниками підприємства під час використання автомобілів підприємства в особистих потребах складає на загальну суму 64 159,95 грн.. в тому числі :

2017 рік - 5 898,62 грн.

2018 рік - 14 523,85 грн.

2019 рік - 17 687,19 грн.

2020 рік - 16 483,21 грн.

2021 рік - 9 567,08 грн.

Таким чином, грошові кошти, сплачені ТОВ "ЕДЕМ-АВТО" на придбання паливно-мастильних матеріалів для транспортних засобів підприємства є доходом фізичних осіб ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_3 ), ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_4 ), ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_12 ), ОСОБА_4 (рнокпп НОМЕР_6 ), ОСОБА_5 (рнокпп НОМЕР_7 ), ОСОБА_6 (рокпп НОМЕР_8 ), ОСОБА_7 (рнокпп НОМЕР_9 ), ОСОБА_8 (рнокпп НОМЕР_10 ), ОСОБА_9 (рокпп НОМЕР_11 ), отриманим від податкового агента як «додаткове благо» та згідно п.п.164.2.17"е" п.164.2 ст. 164 ПК України, що включаються до складу загального оподатковуваного доходу платника і підлягають оподаткуванню за ставками п.167.1 ст.167 вищезазначеного кодексу на загальних підставах, з урахуванням п.164.5 ст. 164 ПК України.

Відповідно до п.164.5 ст. 164 ПК України, у випадку нарахування доходів у будь якій не грошовій формі базою оподаткування є вартість такого доходу, розрахована за звичайними цінами, правила визначення яких встановлені згідно з ПК України, помножена на коефіцієнт, який обчислюється за формулою:

K=100/(100-Cn)

Де К-коефіцієнт:

Сп - ставка податку, встановлена для таких доходів на момент їх нарахування.

Таким чином, встановлено порушення пп. 168.11 п. 168.1 ст.168, пл.164.2.17 «е» п.164.2 ст. 164, п.167.1 ст. 167 ПК України, що призвело до заниження податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 14 083, 89 грн.

Також перевіркою дотримання встановленого порядку заповнення Розділу IІ Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (Форма № 1-ДФ, 4 - ДФ) в частині оподаткування військовим збором встановлено не відображення «Доходу, отриманого платником податку як додаткове благо» за ознакою 126 у податкових розрахунках за 1, 4 квартал 2017 року, 1,3 квартал 2018 року, 2,3 квартал 2020 року наданого ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 ), за 1,2 квартал 2017 року, наданого ОСОБА_2 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_4 ), за 2 кв. 2017 року наданого ОСОБА_3 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_5 ), за 2 квартал 2017 року наданого ОСОБА_4 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_6 ), за 2 квартал 2017 року, 2, 3 квартал 2018 року, 3, 4 квартал 2019 року, 3 квартал 2020 року, 3 квартал 2021 року наданого ОСОБА_5 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_7 ), за 3 квартал 2017 року наданого ОСОБА_6 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_8 ), за 4 квартал 2017 року, 3 квартал 2018 року, 2,3, 4 квартал 2019 року наданого ОСОБА_7 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_9 ), за 3 квартал 2018 року, 1, 2,3 квартал 2019 року, 2,3 квартал 2020 року, 1,2 квартал 2021 року наданого ОСОБА_8 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_10 ), за 1,2 квартал 2020 року наданого ОСОБА_9 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_11 ).

Відповідно до п.п. 1.2 п. 16 прим. І підрозділу 10 розд. ХХ ПК України, об?єктом оподаткування збором є доходи, визначені ст. 163 ПК України.

Визначення бази оподаткування, повнота нарахування, утримання та своєчасність сплати (перерахування) до бюджету військового збору.

Пунктом 16 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір

Відповідно до п.л.1.2 п.16' підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, об?єктом оподаткування військовим збором є доходи у формі заробітної плати, інших заохочувальних компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються надаються) платнику у зв?язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами: виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Відповідно до п.п.1.3 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, ставка військового збору становить 1.5 відсотка від об`кта оподаткування.

Відповідно до п.п.1.5 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) військового збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Відповідно до п.171.1 ст.171 ПК України, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітна плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Відповідно до п.171.2 ст.171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є: а) податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні; б) платник податку - для іноземних доходів та доходів, джерело виплати яких належить особам, звільненим від обов?язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) податку до бюджету.

Відповідно до абзацу другого п.164.1 ст. 164 ПК України, загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до пп.164.1.2. пп.164.1 ст. 164 ПК України, загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) т протягом такого звітного податкового місяця.

Відповідно до пл.168.1.1 п.168.1 статті 168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до пп.168.1.2. п.168.1 ст. 168 ПК України, податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом.

Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Згідно з пп..168.1.5 п. 168.1 ст.168 ПК України, якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені Кодексом для місячного податкового періоду.

Відповідно п.171.1. ст.171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, « роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Відповідно до пп. 171.2."а" п.171.2 статті 171 ПК України, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні.

Відповідно до пп.176.2"а" п.176.2 статті 176 ПК України, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів (п.15.1 статті 15, п. 18.1 та п.18.2 статті 18 Кодексу податковий агент - фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об?єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об?єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов?язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом), зобов?язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

За період перевірки підприємством утримані та перераховані суми військового збору:

за серпень 2020 року: 2507,34 х 1,5% = 37,61 грн.;

у 2021 році - 9567,08 х 1,5% = 143,51 грн., в тому числі за березень 2021 року: 594,14 х 1,5% = 8,91 грн.;

за липень 2021 року: 7461,39 х 1,5% = 111,92 грн.;

за серпень 2021 року: 1511,55 х 1,5% = 22,67 грн.

На порушення вимог пп.164.2.17, п.164.2 ст.164, п.п. 1.6 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, ТОВ"ЕДЕМ-АВТО" не стягнуто військовий збір з додаткового блага у сумі 962,40 грн.

У ході проведення перевірки встановлено порушення ТОВ"ЕДЕМ-АВТО" нарахування та утримання військового збору під час придбання та списання паливно-мастильних матеріалів для транспортних засобів підприємства, що є доходом фізичних осіб, отриманим від податкового агента як «додаткове благо», що є порушенням пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, пп. 164.2.17 «е» п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України.

Це порушення призвело до заниження військового збору у загальному розмірі 962,40 грн. ( 64159,95 х 1,5%), в т.ч. по періодах:

у 2017 році - 5 898,62 грн. х 1,5% = 88,48 грн., у тому числі:

за березень 2017 року: 1748,29 х 1,5% = 26,22 грн.;

за квітень 2017 року: 247,77 х 1,5% = 3,72 грн.;

за травень 2017 року: 365,65 х 1,5% = 5,49 грн.;

за червень 2017 року: 271,26 х 1,5% = 4,16 грн.;

за липень 2017 року: 54,77 х 1,5% = 0,82 грн.;

за листопад 2017 року: 2873,54 х 1,5% = 43,10 грн.;

за грудень 2017 року: 331,33 х 1,5% = 4,97 грн.;

у 2018 році - 14 523,85 грн. х 1,5% = 217,86 грн., у тому числі:

за березень 2018 року: 2949,43 х 1,5% = 44,24 грн.;

за квітень 2018 року: 1271,40 х 1,5% = 19,07 грн.;

за липень 2018 року: 5052,15 х 1,5% = 75,78 грн.;

за вересень 2018 року: 5250,88 х 1,5% = 78,76 грн.;

у 2019 році - 17687,19 грн. х 1,5% = 265,31 грн., в тому числі:

за січень 2019 року: 1020,62 х 1,5% = 15,31 грн.;

за лютий 2019 року: 2738,22 х 1,5% = 41,07 грн.;

за травень 2019 року: 1298,23 Ч 1,5% = 19,47 грн.;

за червень 2019 року: 650,26 х 1,5% = 9,75 грн.;

за липень 2019 року: 3944,72 х 1,5% = 59,17 грн.;

за серпень 2019 року: 4704,47 х 1,5% = 70,57 грн.;

за вересень 2019 року: 647,86 х 1,5% = 9,72 грн.;

за жовтень 2019 року: 357,36 х 1,5% = 5,36 грн.;

за листопад 2019 року: 1023,13 х 1,5% = 15,35 грн.;

за грудень 2019 року: 1302,34 х 1,5% = 19,54 грн.;

у 2020 році - 16483,21 грн. х 1,5% = 247,25 грн., в тому числі:

за січень 2020 року: 3189,07 х 1,5% = 47,84 грн.;

за лютий 2020 року: 1332,61 х 1,5% = 19,99 грн.;

за березень 2020 року: 1580,97 Ч 1,5% = 23,72 грн.:

за квітень 2020 року: 4245,61 х 1,5% = 63,68 грн.;

за травень 2020 року: 1822,24 Ч 1,5% = 27,33 грн.;

за липень 2020 року: 1805,38 Ч 1,5% = 27,08 грн.

Отже, підстави для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №2407 (форма «Д») від 15.01.2024, №2407 (форма «Д») від 15.01.2024, №2407 (форма «ПС») від 15.01.2024 відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України).

Згідно з ч. 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 242 КАС України).

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню частково.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Під час звернення з даним позовом до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 30280,00 грн, що підтверджується відомостями квитанції наявної в матеріалах справи.

Відтак, враховуючи розмір заявлених позовних вимог та обсяг їх задоволення судом за наслідком розгляду справи по суті, суд вказує про присудження на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області судових витрат по оплаті судового збору в сумі 30120,00 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ :

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові-повідомлення-рішення: від 12 січня 2024 року № 11900703, від 12 січня 2024 року № 11890703, від 15 січня 2024 року № 11870703.

3. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

4. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕДЕМ-АВТО» (, місцезнаходження: 08131, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Соборна, буд. 1) судовий збір у сумі 30 130 (тридцять тисяч сто тридцять) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Київській області (; місцезнаходження : 03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 5а).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Панова Г. В.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 04 грудня 2025 р.