Справа № 420/28354/25
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2025-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку ст. 262 КАС України) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання перерахувати вислугу років,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить:

визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не визначення ОСОБА_1 вислуги років в Збройних Силах України за час безпосередньої участі ОСОБА_1 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України за період з 06.02.2024 року по 10.08.2025 сумарно 507 днів, відповідно до довідки №202 від 12.08.2025 року із розрахунку один місяць служби за три місяці;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 перерахувати вислугу років за час безпосередньої участі ОСОБА_1 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України за період з 06.02.2024 року по 10.08.2025 сумарно 507 днів, відповідно до довідки №202, із розрахунку один місяць служби за три місяці.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до змісту довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України №202 від 12.08.2025 року позивач у період з 06.02.2024 року по 10.08.2025 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Періоди такої участі підтверджені документом який виданий відповідачем, та ним не оскаржуються. Позивачу такий документ був виданий на руки на наступний день після виключення із списків військової частини НОМЕР_1 .

Водночас, з тексту листа військової частини НОМЕР_1 від 19.08.2025 №382 вбачається, що вислуга років порахована відповідно до календарного періоду перебування у списках військової частини НОМЕР_1 , тобто 1 місяць за 1 місяць.

Така інформація підтверджується і витягом з наказу КВЧ А2169 №226 від 11.08.2025 року, де зазначено що пільгова вислуга років позивача складає 1 місяць 18 днів цей період нарахований позивачу за участь в Операції Об`єднаних Сил у 2019 2020 роках

Натомість, мало б бути враховано факт безпосередньої участі позивача та відповідно застосовано коефіцієнт в 1 місяць за 3, як вказано у положеннях пункту 3 «Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393.

Такі протиправні дії стали підставою для звернення до суду.

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 28.08.2025 відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження (відповідно до ст. 262 КАСУ) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

15.09.2025 року за вхід.№ЕС/93768/25 надійшов відзив на позов, в якому, зокрема, наголошено на необґрунтованості вимог позивача, оскільки на адресу військової частини НОМЕР_1 надійшло розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 , яка є органом управління для військової частини НОМЕР_1 , так у відповідності до Телеграми №2393/с/5/15152 від 29 серпня 2024 року зазначено:

На сьогодні Постановою не визначений порядок обчислення окремих періодів військової служби у пільговому обчисленні військовослужбовцям Збройних сил України в період здійснення заходів необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України.

Усі без виключення суб`єкти права на території України зобов`язані дотримуватись існуючого у Державі правового порядку, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати доведені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Отже, військова частина НОМЕР_1 діючи лише на виконання закону, повинна мати встановлений механізм такого перерахунку, на даний час такого механізму в чинному законодавстві не міститься.

При цьому, зазначеним Порядком №393 не передбачено зарахування вислуги років на пільгових умовах для осіб, мобілізованих у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України під час запровадження в Україні воєнного стану на підставі Указу Президента України №64/2022, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 в період 06.02.2024 (наказ №37 від 06.02.2024) по 11.08.2025 (наказ №226 від 11.08.2025).

Вислуга років ОСОБА_1 станом на 06.02.2024 складає: календарна 07 років 10 місяців 10 днів, пільгова 00 років, 03 місяці 06 днів, загальна 08 років 01 місяць 16 днів.

Вислуга років ОСОБА_1 станом на 11.08.2025 складає: календарна 09 років 04 місяці 17 днів, пільгова 00 років, 01 місяць 18 днів, загальна 09 років 07 місяців 23 дні.

18.08.2025 представником позивача було направлено адвокатський запит в інтересах ОСОБА_1 щодо обрахунку вислуги років позивача.

Військова частина НОМЕР_1 листом від 19.08.2025 №382 повідомила, що термін проходження військової служби ОСОБА_1 у військовій частині НОМЕР_1 складає 1 рік 6 місяців 5 днів. Вислуга років порахована відповідно до календарного періоду перебування у списках військової частини НОМЕР_1 .

Також судом встановлено, що згідно довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України №202 від 12.08.2025 року ОСОБА_1 у період з 06.02.2024 року по 29.02.2024 року, 01.03.2024 року по 19.03.2024 року, 20.03.2024 року по 31.03.2024 року, 01.04.2024 року по 30.04.2024 року, 01.05.2024 року по 08.05.2024 року, 13.05.2024 року по 31.05.2024 року, 01.06.2024 року по 30.06.2024 року, 01.07.2024 року по 31.07.2024 року, 01.08.2024 року по 31.08.2024 року, 01.09.2024 року по 12.09.2024 року, 28.09.2024 року по 30.09.2024 року, 01.10.2024 року по 31.10.2024, 01.11.2024 року по 30.11.2024, 01.12.2024 року по 31.12.2024, 01.01.2025 року по 31.01.2025, 01.02.2025 року по 28.02.2025, 01.03.2025 року по 31.03.2025 року, 01.04.2025 року по 13.07.2025 року, 15.07.2025 року по 10.08.2025 року брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Підставою для видання довідки є: витяг із журналу бойових дій військової частини №148дск від 26.04.2022; бойове розпорядження Командувача ОСУ В «Одеса» від 26.03.2023 №864т/окп/бу; бойовий наказ начальника 10 КП ППО від 08.04.2023 №10дск; бойовий наказ начальника 10 КП ППО від 12.04.2023 №13дск, бойовий наказ начальника 10 КП ППО №55дск від 27.01.2025 року; бойове розпорядження УВ(с) "Південь" від 12.07.2025 №920т, посвідчення про відрядження від 13.07.2025 №29, бойовий наказ начальника 10 КП ППО від 19.07.2025 №539дск.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Права і свободи людини, гарантії щодо них визначають зміст та спрямованість діяльності держави. Ст. 55 Конституції України проголошує: «Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб».

Безперечно, забезпечити надійний захист прав і свобод людини та громадянина може тільки судова система, яка діє виключно на засадах законності, рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, гласності судового процесу, змагальності сторін, додержання презумпції невинуватості тощо, в умовах незалежності і недоторканності суддів. Тому серед правових засобів захисту суб`єктивних прав і свобод людини та громадянина одним із найефективніших є судовий захист.

Судовий контроль не суперечить державному контролю, ці види контролю доповнюють один одного та забезпечують збалансовану систему стримувань і противаг.

Дискреція не є довільною, вона завжди здійснюється відповідно до закону (права), оскільки, за положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон №2262-ХІІ.

Частиною першою статті 1 Закону №2262-XII встановлено, що особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Стаття 2 Закону №2262-XII визначає, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону №2262-XII особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "з" статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються:

а) військова служба;

б) служба в органах внутрішніх справ, поліції, Державному бюро розслідувань, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

в) час роботи в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у закладах вищої освіти із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України;

г) час виконання депутатських повноважень із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України;

д) час перебування під вартою та час відбуття покарання в місцях позбавлення волі особами, які мають право на пенсію за цим Законом, безпідставно притягнутими до кримінальної відповідальності, репресованими особами, яких у подальшому було реабілітовано;

е) час перебування у фашистських концтаборах, гетто та інших місцях примусового тримання осіб, у тому числі дітей, які були насильно вивезені з тимчасово окупованої території колишнього Союзу РСР у період Другої світової війни та які після звільнення з цих місць були призвані або прийняті на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, якщо за час перебування в зазначених місцях примусового тримання ними не було вчинено злочину проти миру і людства;

є) час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства;

ж) час роботи в судових органах та органах прокуратури осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих і перебувають на військовій службі або службі в органах і військових формуваннях Служби безпеки України, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах офіцерського та начальницького складу, в Службі судової охорони на посадах середнього і вищого складу, в Національному антикорупційному бюро України на посадах начальницького складу;

з) військова служба (служба) у період до 1 січня 1992 року у Збройних Силах, інших військових формуваннях, органах державної безпеки і внутрішніх справ колишнього Союзу РСР - особам, які проживають в Україні, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у такому випадку обчислюється за законодавством колишнього Союзу РСР, що діяло до 1 січня 1992 року;

и) час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки України, Управління державної охорони України, органи внутрішніх справ, Національну поліцію, Державне бюро розслідувань, Національне антикорупційне бюро України, державну пожежну охорону, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України, органи і підрозділи цивільного захисту, податкову міліцію, Бюро економічної безпеки України або Державну кримінально-виконавчу службу України на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затверджуваними відповідно Службою безпеки України, Управлінням державної охорони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Державним бюро розслідувань, Національним антикорупційним бюро України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання кримінальних покарань, цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, державної фінансової політики, а також у разі переходу на службу до Служби судової охорони на посади середнього і вищого складу згідно з переліком посад, що затверджується Головою Служби судової охорони;

і) час перебування на посадах службовців Державної кримінально-виконавчої служби України, Національного антикорупційного бюро України, працівників органів та підрозділів цивільного захисту, а також підрозділів державної та професійної (невоєнізованої) пожежної охорони, які в подальшому були переведені в категорію посад, що заміщуються рядовим і начальницьким складом за переліком посад і на умовах, які визначаються Національним антикорупційним бюро України, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання кримінальних покарань, цивільного захисту відповідно;

ї) час проходження військової служби за межами України в порядку військового співробітництва або у складі національного контингенту чи персоналу відповідно до міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

й) служба у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів;

к) військова служба (служба) у період з 1 січня 1992 року у Збройних Силах, органах внутрішніх справ, органах державної безпеки, поліції, інших військових формуваннях, утворених відповідно до законодавства держав, які входили до складу колишнього Союзу РСР, якщо зарахування таких періодів до вислуги років передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у такому випадку обчислюється за законодавством відповідної держави, на території якої військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, проходили військову службу (службу), якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із статтею 17-1 Закону №2262-XII порядок обчислення вислуги років особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На пільгових умовах особам із числа військовослужбовців, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону, до вислуги років для визначення розміру пенсії зараховується один місяць служби за три місяці часу проходження служби, протягом якого особа брала безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів під час дії воєнного стану.

Процедуру надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, та категорії таких осіб визначає Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014р. №413 (далі - Порядок №413).

Відповідно до пункту 2 Порядку №413 статус учасника бойових дій надається військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Пунктом 4 Порядку №413 визначено підставу надання особі статусу учасника бойових дій: документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, оперативних завдань, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, а також інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення).

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ), який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до статтями 1, 2 цього Закону, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до статті 6 Закону №2011-ХІІ до учасників бойових дій належать, зокрема військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані), які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Абзацом 2 пункту 1 статті 8 Закону №2011-ХІІ визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014 «Про положення про організацію роботи з обчислення вислуги років», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.10.2014р. за №1294/2607, відповідно до Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та з метою приведення нормативно-правових актів Міністерства оборони України у відповідність до чинного законодавства, затверджено Положення про організацію в Міністерстві оборони України з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям в соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби та членів їх сімей (далі - Положення).

Пунктом 2.3 розділу 2 цього Положення передбачено, що при обчисленні вислуги років для призначення пенсій (крім пенсій, які призначаються з урахуванням страхового стажу) окремі періоди служби військовослужбовців зараховуються на пільгових умовах (з урахуванням вимог пунктів 2.4 та 2.5 цього розділу): один місяць служби за три місяці: інші періоди, зазначені в підпункті "а" пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей" (зі змінами).

Відповідно до підпункту "а" пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей", до вислуги років для визначення розміру пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", зараховується на пільгових умовах: особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, - один місяць служби за три місяці часу проходження служби, протягом якого особа брала безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів під час дії воєнного стану.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що час проходження служби, протягом якого особа брала безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів під час дії воєнного стану, підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.

Судом встановлено, а сторонами не спростовується та не заперечується, що згідно довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України №202 від 12.08.2025 року ОСОБА_1 у період з 06.02.2024 року по 29.02.2024 року, 01.03.2024 року по 19.03.2024 року, 20.03.2024 року по 31.03.2024 року, 01.04.2024 року по 30.04.2024 року, 01.05.2024 року по 08.05.2024 року, 13.05.2024 року по 31.05.2024 року, 01.06.2024 року по 30.06.2024 року, 01.07.2024 року по 31.07.2024 року, 01.08.2024 року по 31.08.2024 року, 01.09.2024 року по 12.09.2024 року, 28.09.2024 року по 30.09.2024 року, 01.10.2024 року по 31.10.2024, 01.11.2024 року по 30.11.2024, 01.12.2024 року по 31.12.2024, 01.01.2025 року по 31.01.2025, 01.02.2025 року по 28.02.2025, 01.03.2025 року по 31.03.2025 року, 01.04.2025 року по 13.07.2025 року, 15.07.2025 року по 10.08.2025 року брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Підставою для видання довідки є: витяг із журналу бойових дій військової частини №148дск від 26.04.2022; бойове розпорядження Командувача ОСУ В « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 26.03.2023 №864т/окп/бу; бойовий наказ начальника 10 КП ППО від 08.04.2023 №10дск; бойовий наказ начальника 10 КП ППО від 12.04.2023 №13дск, бойовий наказ начальника 10 КП ППО №55дск від 27.01.2025 року; бойове розпорядження УВ(с) "Південь" від 12.07.2025 №920т, посвідчення про відрядження від 13.07.2025 №29, бойовий наказ начальника 10 КП ППО від 19.07.2025 №539дск.

Разом з цим, відповідно до наказу №226 від 11.08.2025, вислуга років ОСОБА_1 станом на 11.08.2025 складає: календарна 09 років 04 місяці 17 днів, пільгова 00 років, 01 місяць 18 днів, загальна 09 років 07 місяців 23 дні.

Військова частина НОМЕР_1 листом від 19.08.2025 №382 повідомила, що термін проходження військової служби ОСОБА_1 у військовій частині НОМЕР_1 складає 1 рік 6 місяців 5 днів. Вислуга років порахована відповідно до календарного періоду перебування у списках військової частини НОМЕР_1 .

Тобто, з урахуванням наказу №226 від 11.08.2025 та листа №382 від 19.08.2025 судом встановлено, що відповідач при здійсненні розрахунку вислуги років позивача у Збройних Силах України, до пільгового стажу позивача не зарахував вищевказані періоди його участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, з розрахунку один місяць служби за три місяці.

Відтак, суд дійшов висновку, що дії відповідача, які полягають у не врахуванні при розрахунку вислуги років ОСОБА_1 періодів його участі з 06.02.2024 року по 29.02.2024 року, 01.03.2024 року по 19.03.2024 року, 20.03.2024 року по 31.03.2024 року, 01.04.2024 року по 30.04.2024 року, 01.05.2024 року по 08.05.2024 року, 13.05.2024 року по 31.05.2024 року, 01.06.2024 року по 30.06.2024 року, 01.07.2024 року по 31.07.2024 року, 01.08.2024 року по 31.08.2024 року, 01.09.2024 року по 12.09.2024 року, 28.09.2024 року по 30.09.2024 року, 01.10.2024 року по 31.10.2024, 01.11.2024 року по 30.11.2024, 01.12.2024 року по 31.12.2024, 01.01.2025 року по 31.01.2025, 01.02.2025 року по 28.02.2025, 01.03.2025 року по 31.03.2025 року, 01.04.2025 року по 13.07.2025 року, 15.07.2025 року по 10.08.2025 року у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, з розрахунку один місяць служби за три місяці, вчинені без дотримання вимог абзацу 2 пункту 1 статті 8 Закону №2011-ХІІ та підпункту "а" пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей", що має наслідком визнання їх протиправними та задоволення позову у цій частині.

Щодо заперечень відповідача про не оголошення стану війни в Україні суд зазначає наступне.

Поняття "якість закону" означає, що національне законодавство повинне бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на права осіб (рішення у справах Олександр Волков проти України (заява №21722/11), C.G. та інші проти Болгарії (заява №1365/07).

Окрім того, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідальність за подолання недоліків законодавства, правових колізій, прогалин, інтерпретаційних сумнівів лежить, в тому числі, і на судових органах, які застосовують та тлумачать закони (рішення у справах «Вєренцов проти України» (заява № 20372/11), «Кантоні проти Франції» (заява №17862/91).

Як встановлено судом, підставою для відмови позивачу у перерахунку вислуги років у пільговому обчисленні є відсутність стану війни в Україні.

Критично оцінюючи таку підставу відмови, суд враховує деякі аспекти національного та міжнародного права.

Питання «воєнного стану» більше детально регламентовано, як у Конституції, так і у профільному законодавстві.

Відповідно до законів «Про оборону України» та «Правовий режим воєнного стану» це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

У Конституції окремо прописано, що під час воєнного стану можуть встановлюватися окремі тимчасові обмеження прав і свобод за виключенням тих, що передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63.

Тобто, правовий режим воєнного стану має безпосередній вплив на процеси у середині країни і стосується виключно внутрішньополітичних процесів

У вітчизняному законодавстві визначення «стану війни» не надається. У Конституції лише згадується, що його оголошує Верховна Рада за поданням президента.

У Законі України «Про оборону України» також прописана ця процедура.

При цьому, стаття 4 цього закону визначає, що з моменту оголошення стану війни чи фактичного початку воєнних дій настає воєнний час, який закінчується у день і час припинення стану війни. При цьому визначення поняття «воєнний час» у вітчизняному законодавстві також не надається.

Граматичний аналіз тексту наведеної вище норми дає підстави для висновку, що вжитий законодавцем роз`єднувальний сполучник «чи» виділяє дві окремі підстави для настання воєнного часу:

1. оголошення стану війни;

2. фактичний початок воєнних дій.

Звертаючись до граматики можна дійти висновку, що розділовий сполучник, що утворює складне висловлювання, яке є істинним тоді, коли хоча б одне із висловлювань, що входять до його складу, є істинним. У природній мові слабка диз`юнкція передається сполучниками «або», «чи».

Аналогічна правова позиція щодо застосування розділового сполучника «або» знайшла своє відображення у постанові Верховного Суду від 24.04.2019 року у справі №815/1554/17.

Відтак, системний аналіз приписів Закону України «Про оборону України» свідчить про те, що воєнний час в України настав внаслідок фактичного початку воєнних дій, що є загальновідомими обставинами та не потребують доведенню в силу статті 78 КАС України.

Натомість, правові аспекти оголошення стану війни закріплено у ІІІ Конвенції про відкриття воєнних дій, яку було прийнято на Другій конференції 18 жовтня 1907 року в Гаазі. Згідно зі статтею 1, військові дії не повинні починатися без попереднього та недвозначного попередження, яке матиме або форму мотивованого оголошення війни, або форму ультиматуму з умовним оголошенням війни. А відповідно до статті 2, про стан війни необхідно без затримок сповістити нейтральні держави.

Згодом у міжнародному праві оголошення війни почало розглядатися як дія агресора чи держави, яка має намір вчинити акт агресії. Як наслідок держави просто перестали оголошувати війну одна одній, а військові дії проводили під виглядом різних операцій чи взагалі ігнорувати свою причетність до них.

Проте, такі випадки також врегульовані на міжнародному рівні. Відповідно до статті 1 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН 3314 (XXIX) від 14 грудня 1974 року агресію є застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності або політичної незалежності іншої держави або яким-небудь іншим чином, несумісним із Статутом ООН. Застосування збройної сили державою першою є достатнім свідченням акту агресії.

Крім того, у статті 3 передбачено, що незалежно від оголошення війни певні дії вважаються актом агресії. Зокрема:

вторгнення або напад збройних сил держави на територію на територію інших держав, або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, що є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка із застосуванням сили анексія території іншої держави або частини її;

бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави;

блокада портів або узбережжя держави збройними силами іншої держави;

напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили або морські і повітряні флоти іншої держави.

Таким чином, на відміну від терміну «воєнний стан» термін «стан війни» стосується зовнішньополітичних процесів.

Збройна агресія російської федерації розпочалася ще у 2014 році, а 24 лютого 2022 року переросла в повномасштабне збройне вторгнення на суверенну територію України, у зв`язку з чим у України виникло право на самозахист. Для відсічі збройні агресії Президент підписав, а Верховна Рада затвердила укази про введення воєнного стану, оголошення загальної мобілізації та про використання Збройних сил України й інших військових формувань.

Відповідно до статті 1 Закону України від 12.05.2015 № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» (далі Закон №389) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (стаття 3 Конституції України).

Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що відмовляючи позивачу у перерахунку вислуги років на пільгових умовах, відповідач не врахував всі фактичні обставини справи та вдався до «надмірного формалізму» через занадто формальне ставлення до передбачених законом вимог.

В адміністративному судочинстві добросовісність (несвавільність, розумність, справедливість) рішення суб`єкта владних повноважень означає, що при його прийнятті повинен бути застосований певний стандарт поведінки посадових осіб такого суб`єкта, що характеризується законністю, транспарентністю та повагою до прав та інтересів суб`єкта приватного права (від лат. uberrima fides - найбільш добросовісний).

Суд також вважає за необхідне звернути увагу на поняття надмірного формалізму, який відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 18 травня 2018 року у справі № 826/11106/17, від 28 жовтня 2018 року у справі № 826/14749/16, від 27 листопада 2019 року у справі № 826/15257/15, від 25 березня 2020 року у справі № 805/4508/16-а, від 20 травня 2020 року у справі № 809/1031/16, від 31 березня 2021 року у справі № 620/2520/20, від 19 травня 2021 року у справі № 210/5129/17, від 20 травня 2022 року у справі № 340/370/21 та від 27 вересня 2022 року у справі № 320/1510/20, слід розуміти як надмірне прагнення до чистоти, переваги форми над змістом.

Поняття «пуризм» (надмірний формалізм) було введено у правовий обіг ЄСПЛ.

«Правовий пуризм» - невідступне слідування вимогам процесуальних та/або процедурних норм; надмірно формально сурове (бюрократичне) застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, без врахування їх доцільності (розумності, добросовісності), обставин конкретної справи, а також необхідності забезпечення ефективної реалізації та/або захисту прав особи та суспільних (публічних) інтересів.

Щодо способу захисту порушеного права

Згідно зі статтею 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

З огляду на вказане, враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, суд дійшов висновку про те, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання військової частини НОМЕР_1 здійснити новий розрахунок вислуги років ОСОБА_1 із зарахуванням періодів його участі з 06.02.2024 року по 29.02.2024 року, 01.03.2024 року по 19.03.2024 року, 20.03.2024 року по 31.03.2024 року, 01.04.2024 року по 30.04.2024 року, 01.05.2024 року по 08.05.2024 року, 13.05.2024 року по 31.05.2024 року, 01.06.2024 року по 30.06.2024 року, 01.07.2024 року по 31.07.2024 року, 01.08.2024 року по 31.08.2024 року, 01.09.2024 року по 12.09.2024 року, 28.09.2024 року по 30.09.2024 року, 01.10.2024 року по 31.10.2024, 01.11.2024 року по 30.11.2024, 01.12.2024 року по 31.12.2024, 01.01.2025 року по 31.01.2025, 01.02.2025 року по 28.02.2025, 01.03.2025 року по 31.03.2025 року, 01.04.2025 року по 13.07.2025 року, 15.07.2025 року по 10.08.2025 року у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, з розрахунку один місяць служби за три місяці.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999 року у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007 року у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 року у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 року у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994 року у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 року у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 року у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Керуючись ст.ст.2-9, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 293-297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання перерахувати вислугу років задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , які полягають у не врахуванні при розрахунку вислуги років ОСОБА_1 періодів його участі з 06.02.2024 року по 29.02.2024 року, 01.03.2024 року по 19.03.2024 року, 20.03.2024 року по 31.03.2024 року, 01.04.2024 року по 30.04.2024 року, 01.05.2024 року по 08.05.2024 року, 13.05.2024 року по 31.05.2024 року, 01.06.2024 року по 30.06.2024 року, 01.07.2024 року по 31.07.2024 року, 01.08.2024 року по 31.08.2024 року, 01.09.2024 року по 12.09.2024 року, 28.09.2024 року по 30.09.2024 року, 01.10.2024 року по 31.10.2024, 01.11.2024 року по 30.11.2024, 01.12.2024 року по 31.12.2024, 01.01.2025 року по 31.01.2025, 01.02.2025 року по 28.02.2025, 01.03.2025 року по 31.03.2025 року, 01.04.2025 року по 13.07.2025 року, 15.07.2025 року по 10.08.2025 року, сумарно 532 дні (17 місяців) у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, з розрахунку один місяць служби за три місяці.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити новий розрахунок вислуги років ОСОБА_1 із зарахуванням періодів його участі з 06.02.2024 року по 29.02.2024 року, 01.03.2024 року по 19.03.2024 року, 20.03.2024 року по 31.03.2024 року, 01.04.2024 року по 30.04.2024 року, 01.05.2024 року по 08.05.2024 року, 13.05.2024 року по 31.05.2024 року, 01.06.2024 року по 30.06.2024 року, 01.07.2024 року по 31.07.2024 року, 01.08.2024 року по 31.08.2024 року, 01.09.2024 року по 12.09.2024 року, 28.09.2024 року по 30.09.2024 року, 01.10.2024 року по 31.10.2024, 01.11.2024 року по 30.11.2024, 01.12.2024 року по 31.12.2024, 01.01.2025 року по 31.01.2025, 01.02.2025 року по 28.02.2025, 01.03.2025 року по 31.03.2025 року, 01.04.2025 року по 13.07.2025 року, 15.07.2025 року по 10.08.2025 року, сумарно 532 дні (17 місяців) у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, з розрахунку один місяць служби за три місяці.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Військова частина НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2 )

Головуючий суддя Нінель ПОТОЦЬКА