Справа № 676/7953/25
Суддя: Пилипенко І. О.
Дата ухвалення: 2025-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №676/7953/25
Номер провадження 2-а/676/183/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючої судді Пилипенко І.О.,

за участю секретаря судового засідання Райтаровського В.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Нікольчук Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янець-Подільський, Хмельницької області в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2025 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом посилаючись на те, що у вину позивача ОСОБА_1 ставиться те, що він 09.10.2025 року, у м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області, по Шосе Хмельницькому, в районі будинку 17, в темну пору доби керував автомобілем Audi A6, державний номер НОМЕР_1 з неосвітленим номерним знаком, чим порушив п.п.2.9 «в» ПДР України. За результатами розгляду справи про вчинення адміністративного правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, позивач ОСОБА_1 був притягнений до адміністративної відповідальності та нього накладений штраф у сумі 1190,00 грн. Позивач вважає, що постанова про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 5895490 від 09.10.2025 року, винесена командиром 1 взводу 2 роти 1 батальйону БПП з обслуговування Кам`янець-Подільського району УПП в Хмельницькій області лейтенантом поліції Боярко Ростиславом Борисовичем, є неправомірною, а факти та обставини, викладені в постанові, не відповідають дійсним обставинам та не підтверджуються допустимими та належними доказами. На запит позивача від 14.10.2025 р. представником відповідача командиром батальйону патрульної поліції з обслуговування Кам`янець-Подільського району Управління патрульної поліції в Хмельницькій області надано відеозаписи з нагрудної камери інспектора патрульної поліції, які, на думку відповідача, містять інформацію про те, що даний транспортний засіб було зупинено за порушення водієм п.п. "в"п. 2.9 ПДР. Однак з відеозаписів з нагрудної камери, які долучені до постанови ЕНА № 5895490 від 09.10.2025 року, зафіксовано лише процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та інші події, які не є предметом розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, а саме відео доставлення позивача до медичного закладу з метою огляду на стан алкогольного сп`яніння, що в результаті огляду не підтвердилося. Рух автомобіля, яким керував позивач, із неосвітленим заднім державним номерним знаком на відеозаписі не зафіксовано. Вказані вище обставини не дають можливість встановити наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121-3 КУпАП, оскільки відеозаписом не зафіксовано факт керування водієм транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком, що виключає можливість встановити наявність об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1ст. 121-3 КУпАП, у виді порушення п. "в"п.2.9 ПДРУкраїни

Просить суд визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 5895490 від 09.10.2025 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 1190 грн 00 коп., провадження у справі закрити.

31.10.2025 року від представника відповідача Департаменту патрульної поліції Нікольчук Н.О. через електронний суд надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого під час патрулювання 08.10.2025 року о 23 годині 24 хвилин патрульним поліцейським командиром взводу 1 роти 2 БПП з обслуговування Кам`янець Подільського району УПП в Хмельницькій області лейтенантом поліції Ботярком Ростиславом Борисовичем в м. Кам`янець-Подільському, Хмельницької області по Хмельницькому шосе, біля будівлі 17, було помічено транспортний засіб AUDI A6, НОМЕР_1 , з неосвітленим заднім номерним знаком в темну пору доби, чим порушив п. 2.9 в) ПДР України, після чого вказаний транспортний засіб був зупинений поліцейськими. Патрульний підійшов до водія автомобіля, представився належним чином, запропонував йому пред`явити документи, передбачені вимогами п. 2.1. Правил дорожнього руху України, а саме: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4.а ПДР України. На вимогу поліцейського щодо пред`явлення зазначених документів водія, яким виявився ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виконано в повному обсязі. Слід зазначити, що притягнення особи до адміністративної відповідальності у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, фактично відбувається у скороченому провадженні. У своїй позовній заяві позивач не заперечує зазначений факт неосвітлення заднього номерного знаку його автомобіля в темну пору доби, але посилається лише на те, що «сам факт визнання особою вини у порушені ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності». Доводи позивача про те, що він не усвідомлював факт руху в автомобілі з неосвітленим заднім номерним знаком (несправними двома лампами) є необґрунтованими. Оскільки вийти з ладу одночасно не могло дві лампи освітлення номерного знаку. Водночас, з вищенаведених приписів ПДР вбачається, що обов`язок дбати про справність транспортного засобу та відповідальність за певні недоліки його стану покладається саме на водія. Разом з цим, водієм не було усунуто порушення (неосвітленість номерного знаку) на місці зупинки, що зафіксовано на наявному відео, яке є додатком до постанови.

Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

04.11.2025 року через систему електронний суд від представника позивача надійшов відповідь на відзив, згідно якого як на доказ вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, представник відповідача посилається на відео з нагрудного відео реєстратора, яке просить долучити до матеріалів справи. В п. 7 постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 5895490 від 09.10.2025 зазначено, що в якості доказів долучені відеофайли з портативного відеореєстратора VB 400, а саме відеофайли № 476397 та № 476449. Але при цьому представник позивача в якості доказу вини водія ОСОБА_1 посилається на відео файл, записаний з автомобільного відеореєстратора, який не зазначений в постанові про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 5895490 від 09.10.2025 в якості доказу та не був пред`явлений позивачу ОСОБА_1 як доказ правопорушення на місці складання оскаржуваної постанови. Предметом розгляду цієї справи є саме встановлення факту неправомірності постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 5895490 від 09.10.2025 року, у тому числі надання оцінки доказам, які досліджувалися суб`єктом владних повноважень при винесенні рішення, тому відеозапис, який не був предметом дослідження та надання оцінки посадовою особою під час розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, є недопустимим доказом та не має досліджуватися судом у цій справі. Слід також зазначити, що представником відповідача безпідставно зазначено у відзиві, що ОСОБА_1 на місці зупинки не усунув несправність підсвітки номерного знака, так як ці обставини не досліджувалися при складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Крім того, ОСОБА_1 був позбавлений можливості негайно усунути можливі несправності підсвітки номерного знаку на місці зупинки, так як працівники поліції надумано та безпідставно висловили позивачу підозру в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та зосередилися на проведенні медичного огляду ОСОБА_1 на відповідний стан в медичному закладі. Підозри працівників поліції за результатами огляду ОСОБА_1 виявилися, як і передбачалося, безпідставними і розгляд справи про вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, відбувся вже після усіх процедур виявлення відсутності факту керування позивачем у стані алкогольного сп`яніння. При цьому, надані відповідачем відеозаписи не містять чіткого відображення неосвітлення номерного знаку автомобіля позивача у темну пору доби, оскільки під час руху він засвітлений фарами патрульного автомобілю, крім того відеозапис не містить доказів того, що вказані дії позивача спрямовані на умисне приховування номерного знака.

Ухвалою суду від 27.10.2025 року адміністративну справу прийнято до провадження та призначено розгляд справи.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав із підстав зазначених в позовній заяві, просив суд їх задовольнити та пояснив, що підсвічення заднього номерного знаку в нього було в справному стані, а тому просив постанову від 09.10.2025 року про накладення адміністративного стягнення скасувати.

Представник позивача адвокат Бірючинський Е.О. в судове засідання не з`явився, до суду подав відзив на позовну заяву.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції Нікольчук Н.О. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав викладених у відзиві та просила суд відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, доходить висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову з огляду на наступне.

В силу ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що 09.10.2025 року командиром взводу 1 взводу 2 роти 1 батальйону БПП з обслуговування Кам`янець-Подільського району УПП в Хмельницькій області ДПП Лейтенантом поліції Ботярко Р.Б. складено постанову серії ЕНА №5895490 від 09.10.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.121-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190,00 грн. Постанова мотивована тим, що позивач 08.10.2025 року о 23:24 год. в м. Кам`янець-Подільському по Шосе Хмельницьке, 17 км., керуючи транспортним засобом AUDI A6 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був неосвітлений в темну пору доби, чим порушив п.2.9"в" Правил дорожнього руху, а саме керування водієм транспортного засобу з номерним знаком, який перевернутий чи неосвітлений в темну пору доби, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.121-3 КУпАП.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КупАП).

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 №3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п.8 ч.1 ст.23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі по тексту - ПДР; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Згідно статті 14 вказаного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно до п. 1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.3 вказаних Правил закріплено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У силу вимог пункту 2.9 «в» Правил дорожнього руху водієві забороняється: керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий; керувати транспортним засобом, зокрема без номерного знака або з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Частиною першою статті 121-3 КУпАП визначено, що керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, експлуатація транспортного засобу без освітленого номерного знаку в темну пору доби (за наявності всіх інших необхідних ознак складу правопорушення), становить собою окремий склад адміністративного правопорушення, передбачений частиною першою статті 121-3 КУпАП.

Таким чином, Національна поліція України уповноважена через посадових осіб притягувати осіб до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, зокрема, у разі керування автомобілем з номерним знаком, який є неосвітленим у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 - 279-4 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» полiцiя може застосовувати такiпревентивнi заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно з ч.2 ст.283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

За приписами ч.3 ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як вказано вище, згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, доступ до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів, регулює Інструкція із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України №1026 від 18.12.2018 року (далі по тексту - Інструкція №1026).

Відповідно до п.2 розд. І Інструкції №1026 застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення; 2) охорони громадської безпеки та власності; 3) забезпечення безпеки осіб; 4) забезпечення публічної безпеки і порядку.

Пунктами 4-6 розд. ІІ Інструкції №1026 встановлено, що під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Під час здійснення повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відеореєстратора та не допускає його розряджання.

Згідно з п.п. 1, 2 розд. ІІІ Інструкції №1026 відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія.

Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Також, Інструкцією №1026 передбачено порядок застосування поліцейськими таких технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, а саме: автомобільних систем (розділ IV); стаціонарних систем (розділ V); засобів фото- та відеозапису на БпЛА (розділ VI).

Відповідно до ч.1-3 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Належними є докази, які містять інформацію відносно предмета доказування. Предметом же доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або ж мають інше значення для розгляду певної справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до постанови від 09.10.2025 року серії ЕНА №5895490, 08.10.2025 року о 23 год. 24 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом із номерним знаком, який був неосвітлений в темну пору доби, чим порушив п. 2.9.в ПДР - керування водієм транспортного засобу з номерним знаком, повернутим чи неосвітленим, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

У пункті 7 постанови від 09.10.2025 року серії ЕНА №5895490 зазначено, що до постанови додаються відео з портативного відеореєстратораVВ 400, відео 476397, 476449, що є реєстраційними номерами портативних відеореєстраторів поліцейських.

До відзиву на позовну заяву представником відповідача долучені відеофайли з нагрудного реєстратора поліцейського 476397, 476449, а також відеофайлвідеореєстратора зі службового автомобіля. Надані представником відповідача відеозаписи підпадають під визначення електронного доказу, встановленого ст. 99 КАС України.

Із відеозапису 476397, 476449, який долучено представником відповідача до відзиву на позовну заяву слідує, що даним відеозаписом зафіксовано рух транспортного засобу позивача 08.10.2025 року та його зупинку на вимогу працівників поліції в темну пору доби. Службовий автомобіль працівників поліції рухався позаду автомобіля позивача з увімкненими фарами в режимі ближнього світла та в подальшому після зупинки з пробличкуючими маячками червоного кольору. Інспектор поліції після зупинки транспортного засобу, підійшов до позивача, який перебував за кермом, відрекомендувався, назвав прізвища, посаду, та вказав на причину зупинку, зокрема не підсічений задній номерний знак. Після цього водій ОСОБА_1 вийшов з автомобіля, підійшов до задньої кришки багажника та вказав про те, що «лампа могла згоріти в будь-який момент часу; він не бачив, що номерний знак не освітлений».

Також з долученого Департаментом патрульної поліції до справи відеозапису вбачається, що інспектор ОСОБА_2 проводив розгляд справи, представився та ознайомив позивача з його правами, передбаченими ст.268 КУпАП, повідомив останнього, що на нього буде накладено стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП. Також інспектором вносилися дані позивача в службовий планшет та друкувалася постанова, що не є порушенням ні порядку розгляду справи ні порушенням прав позивача.

При цьому, із даного відеозапису слідує, що позивач фактично не заперечує відсутності освітлення номерного знаку, втім в позовній заяві зазначає, що відповідачем не було надано доказів руху транспортного засобу з номерним знаком, що неосвітлювався.

Дослідивши наданий відповідачем до матеріалів справи відеофайл з відеозаписом з відеореєстратора службового автомобіля патрульної поліції, суд встановив, що 08.10.2025 року автомобіль інспектора поліції рухався за автомобілем позивача з увімкненими фарами в режимі ближнього світла. Після того, як службовий автомобіль відповідача зупинився (23:25:37) і було вимкнене ближнє світло фар на відеозаписі зафіксовано відсутність підсвічення заднього номерного знаку позивача (23:25:38).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортний засобом AUDI A6 реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до відтвореного відеозапису із відеореєстратора службового автомобіля 08.10.2025 року, однак ним вказано, що підсвічення номерного знаку було у справному стані, і не підсвічувалося у зв`язку із зупинкою автомобіля і вимкненням ближнього світло фар. Суд не приймає до уваги вказані твердження позивача, оскільки відповідно до відтвореного відеозапису із відеореєстратора службового автомобіля позивач рухався без підсвічення заднього номерного знаку, при цьому ближнє світло фар було увімкнено, і на 23.25.38 секунді відеозапису ним вимкнено. З огляду на викладене, твердження позивача, що підсвічення заднього номерного знаку не працювало, оскільки не горіло ближнє світло фар на його автомобілі, спростовується вищенаведеним.

Таким чином, дослідивши надані відповідачем відеозаписи з відеореєстратора службового транспортного засобу, відеозаписи патрульних поліцейських суд встановив, що на відеозаписі з відеореєстратора службового транспортного засобу зафіксовано, що транспортний засіб марки AUDI A6 реєстраційний номер НОМЕР_1 рухається по вулиці в темну пору доби та на ньому не освітлений задній номерний знак.

Зазначені обставини також підтвердив сам позивач під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, вказавши, що лапочка підсвічення номеру могла згоріти у будь-який момент часу, що свідчить про наявність об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, у виді порушення п. 2.9.в ПДР України.

Отже, з приведеного відеозапису суд встановив, що позивач керував транспортним засобом, на якому в темну пору доби не працювала підсвітка заднього номерного знаку (номерний знак не був освітлений).

Посилання представника позивача у відповіді на відзив щодо визнання недопустимим доказом по справі відеофайл записаний з відео реєстратора службового автомобіля працівника патрульної поліції, суд до уваги не приймає, оскільки належність представленого відповідачем доказу слідує з приписів ст.251 КУпАП, відповідно до яких доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або ж відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіряючи доводи позивача, а також наданий відповідачем відеозапис зі службового транспортного засобу, суд встановив факт керування позивачем транспортним засобом AUDI A6 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з неосвітленим номерним знаком. При цьому, такий відеозапис надає можливість встановити даний факт.

Зміст вказаного вище відеозапису не викликає сумнівів у тому, що ним зафіксовано рух транспортного засобу позивача 08.10.2025 року і його зупинку на вимогу інспектора поліції. Даний відеоматеріал, що був наданий відповідачем до матеріалів справи, досліджений судом є доказом в адміністративній справі та безпосередньо свідчить про наявність правопорушення.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 2.3 Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Тобто, саме на водія покладено відповідальність за технічний стан автомобіля як перед початком руху, так і під час руху, а тому твердження позивача, що дана несправність виникла під час руху, не звільняє його від адміністративної відповідальності.

За таких обставин, суд зважає також на те, що передбачене частиною першою статті 121-3 КУпАП належить до правопорушень з формальним складом, і приходить до висновку, що керування транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком утворює склад правопорушення, визначений у цій статті.

Доказів на спростування вказаних обставин позивачем до суду надано не було.

Вказане у сукупності з урахуванням всіх зібраних матеріалів, в достатній мірі підтверджує наявність в діях позивача ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою ст. 121-3 КУпАП.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити,що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст.7, 9, 121, 251, 278-280, 293 КУпАП, ст.ст. 2 -14, 72-77, 121-3, 241-246, 286, 295 КАС України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення підлягає оскарженню в апеляційному порядку шляхом подання протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 03 грудня 2025 року.

Суддя І.О. Пилипенко