Справа № 280/8685/25
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

04 грудня 2025 року Справа № 280/8685/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Артоуз О.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Запорізький абразивний комбінат» (69600, м. Запоріжжя, вул. Олексія Поради, буд. 44, ) представник адвокат Нємна Тетяна Ігорівна (69019 м. Запоріжжя, вул. Рекордна 31, РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

02 жовтня 2025 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Запорізький абразивний комбінат» (далі позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, відповідно до якої позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати Податкове повідомлення-рішення за результатом документальної позапланової невиїзної перевірки Приватного акціонерного товариства «Запорізький абразивний комбінат» від 03.07.2025 № 709.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що згідно наказу відповідача від 20.05.2025 №938-п була проведена позапланова виїзна документальна перевірка позивача з питань дотримання вимог валютного законодавства по зовнішньоекономічним операціям з експорту товарів по контракту №ПП 1323/69-23022 від 20.06.2023, укладеному з нерезидентом BEDIH GROUP DIS TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина), за період діяльності з 16.11.2023 по 30.05.2025. По результатам перевірки контролюючим органом було складено Акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки від 05.06.2025 №7780/08-01-07-09/00222226 відповідно до якого виявлено порушення ПрАТ «Запоріжабразив» вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, що призвело до нарахування пені у розмірі 1 421 287 грн 69 коп (податкове повідомлення-рішення № 709 від 03.07.2025). ПрАТ «Запоріжабразив» не погоджуючись з висновками, викладеними у акті, вважає, що вони зроблені без урахування дійсних обставин справи та наданих на перевірку документів. Позивач просить суд задовольнити позовну заяву.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 06.10.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) та без проведення судового засідання.

21 жовтня 2025 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов відзив Головного управління ДПС у Запорізькій області на позовну заяву. Представник відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що перевіркою дотримання вимог валютного законодавства ПрАТ «Запоріжабразив» при здійсненні зовнішньоекономічних операцій з нерезидентом BEDIH GROUP DIS TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина) по контракту № ПП 1323/69-23022 від 20.06.2023, за період діяльності з 16.11.2023 по 30.05.2025, встановлено, що валютні кошти за поставлений товар на суму 55 802,30 дол. США не надійшли від нерезидента BEDIH GROUP DIS TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина). Позивач 26.12.2024 звернувся до Міжнародного комерційного арбітражного суду при торгово-промисловій палаті України з позовною заявою від 19.12.2024 про стягнення заборгованості у сумі 55 504,30 дол. США, що виникла внаслідок недотримання умов зовнішньоекономічного контракту № ПП 1323/69-23022 від 20.06.2023, укладеного з нерезидентом BEDIH GROUP DIS TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина). ПрАТ «Запоріжабразив» звернулось до суду, після настання граничного строку надходження валютної виручки, з позовом на суму 55 504,30 дол. США, по митним деклараціям № 23UA77U7 від 16.11.2023 (граничний строк надходження валютних коштів 13.05.2024) та № 23UA400U2 від 27.12.2023 (граничний строк надходження валютних коштів 23.06.2024). Таким чином висновки Акту перевірки про порушення позивачем строків розрахунків є правомірними. До перевірки не надавались висновки щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та/або імпорту товарів, встановлених Національним банком України, отримані у Центральному органі виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, або довідки (сертифікати) щодо підтвердження форс-мажорних обставин, видані уповноваженою організацією (органом) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов зовнішньоекономічного договору (контракту). ПрАТ «Запоріжабразив» не скористалося правом та можливістю звернутися до суду про стягнення заборгованості із нерезидента до настання граничного строку надходження валютної виручки по експортних операціях. Відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою суду від 09.10.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про розгляд адміністративної справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 22.10.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд адміністративної справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Згідно з положеннями статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Частиною 1 ст. 262 КАС України визначено, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до ч. 2 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач - Приватне акціонерне товариство «Запорізький абразивний комбінат» () (далі ПрАТ «Запоріжабразив») зареєстроване як юридична особа 25.12.1995 (дата запису: 22.08.2005, номер запису: 0001816).

Відповідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ПрАТ «Запоріжабразив» здійснює наступні види економічної діяльності за КВЕД: 20.13 Виробництво інших основних неорганічних хімічних речовин (основний); 23.91 Виробництво абразивних виробів; 23.99 Виробництво неметалевих мінеральних виробів, н.в.і.у.; 24.10 Виробництво чавуну, сталі та феросплавів; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 56.29 Постачання інших готових страв; 35.14 Торгівля електроенергією; 25.62 Механічне оброблення металевих виробів; 25.99 Виробництво інших готових металевих виробів, н.в.і.у.; 43.29 Інші будівельно-монтажні роботи; 43.31 Штукатурні роботи; 43.33 Покриття підлоги й облицювання стін; 43.34 Малярні роботи та скління; 43.39 Інші роботи із завершення будівництва; 43.91 Покрівельні роботи; 43.99 Інші спеціалізовані будівельні роботи, н.в.і.у.; 47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 49.42 Надання послуг перевезення речей (переїзду); 23.20 Виробництво вогнетривких виробів; 23.32 Виробництво цегли, черепиці та інших будівельних виробів із випаленої глини.

У зв`язку із надходженням листа ДПС від 24.03.2025 №32485/7/99-00-07-04-02-07 з податковою інформацією Національного банку України, наданою АБ «УКРГАЗБАНК» (МФО 320478), про встановлені станом на 01.03.2025 факти порушень валютного законодавства, вчинені ПрАТ «Запоріжабразив» () по зовнішньоекономічних операціях з експорту товарів по контракту № ПП 1323/69-23022 від 20.06.2023, фахівцями Головного управління ДПС у Запорізькій області, на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78, п.69.35 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями) (надалі ПК України) та на підставі наказу Головного управління ДПС у Запорізькій області від 20.05.2025 № 938-п, проведена позапланова виїзна документальна перевірка ПрАТ «Запорізький абразивний комбінат» () з питань дотримання вимог валютного законодавства по зовнішньоекономічним операціям з експорту товарів по контракту № ПП 1323/69-23022 від 20.06.2023, укладеному з нерезидентом BEDIH GROUP DIS TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина), за період діяльності з 16.11.2023 по 30.05.2025.

За результатами перевірки складено Акт документальної позапланової виїзної перевірки валютного законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, від 05.06.2025 №7780/08-01-07-09/00222226 (далі Акт перевірки), згідно з висновками якого встановлено порушення: пункту 1 та пункту 2 статті 13 Закону України від 21.06.2018 № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції» з урахуванням вимог пункту 14-2 Постанови Правління Національного банку України «Про роботу банківської системи в період запровадження військового стану» від 24.02.2022 № 18, а саме: по експортному контракту № ПП 1323/69-23022 від 20.06.2023, укладеному з нерезидентом BEDIH GROUP DIS TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина), валютна виручка на суму 55 802,30 дол. США не надійшла, подання позову до суду про стягнення заборгованості з нерезидента на суму 55 504,30 дол. США здійснено після спливу законодавчо встановленого 180-денного строку: по сумі 38 202,30 дол. США, період прострочення - з 14.05.2024 по 25.12.2024 (226 днів); по сумі 17 600,00 дол. США, період прострочення - з 24.06.2024 по 25.12.2024 (185 днів); по сумі 298,00 дол. США, період прострочення - з 26.12.2024 по 30.05.2025 (156 днів).

Позивач не погодився з висновками Акту та у встановленому порядку подав заперечення від 19.06.2025 №02/1343.

За результатами розгляду заперечень складено висновок від 30.06.2025 №90/08-01- 07-09/00222226.

За результатами проведеної перевірки складено податкове повідомлення рішення форми «С» від 03.07.2025 за №709 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у вигляді пені ЗЕД у розмірі 1 421 287,69 грн.

Не погодившись з прийнятим ППР від 03.07.2025 за №709, позивачем до ДПС України подано скаргу від 17.07.2025 №14/1490 на зазначене податкове повідомлення рішення.

Рішенням ДПС України від 16.09.2025 №26798/6/99-00-06-01-03-06 оскаржуване повідомлення-рішення від 03.07.2025 за №709 залишено без змін, а скарга без задоволення.

Вказані обставини підтверджені відповідними доказами і не є спірними.

Суд, оцінивши повідомлені сторонами справи обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За правилами частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ, відповідальність за порушення ними валютного законодавства встановлює Закон України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 № 2473-VIII (далі Закон № 2473-VIII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону № 2473-VIII валютний нагляд в Україні здійснюється органами валютного нагляду та агентами валютного нагляду.

Органами валютного нагляду відповідно до цього Закону є Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Органи валютного нагляду в межах своєї компетенції здійснюють нагляд за дотриманням резидентами та нерезидентами валютного законодавства (ч. 4 ст. 11 Закону № 2473-VIII).

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентами (крім уповноважених установ) та нерезидентами вимог валютного законодавства (ч. 6 ст. 11 Закону № 2473-VIII).

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за результатами перевірки стягує у встановленому законом порядку з резидентів пеню, передбачену частиною п`ятою цієї статті (ч. 8 ст. 13 Закону № 2473-VIII).

Підпунктом 19-1.1.4 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України, в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) встановлено, що на контролюючі органи покладено функцію зі здійснення контролю за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті.

Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення, у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Отже, контролюючий (податковий) орган здійснює контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті та у разі встановлення порушень таких строків нараховує пеню у визначених розмірах.

Як слідує з матеріалів справи на виконання експортного контракту № ПП 1323/69-23022 від 20.06.2023 за період з 16.11.2023 по 30.05.2025, позивачем здійснено відвантаження товару - круги шліфувальні УКТ ЗЕД , штучний корунд УКТ ЗЕД на загальну суму 82 413,80 дол. США (3 008 110,93 грн.), що підтверджується митними деклараціями: 23UA77U7 від 16.11.2023 на суму 64 813,80 дол. США (2 350 427,09 грн.), граничний строк надходження валютних коштів 13.05.2024, інвойс № 7/1353 від 16.11.2023; 23UA400U2 від 27.12.2023 на суму 17 600,00 дол. США (657 683,84 грн.), граничний строк надходження валютних коштів 23.06.2024, інвойс № 4517 від 27.12.2023.

Відповідно до наявних в матеріалах справи SWIFT-повідомлень BEDIH GROUP DIS TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина) сплачено позивачу за контрактом: 24.11.2023 5 000,00 дол. США за рахунок яких утримано комісію 60,00 дол. США; 11.12.2023 11 000,00 дол. США за рахунок яких утримано комісію 57,50 дол. США; 12.12.2023 2 400,00 дол. США за рахунок яких утримано комісію 40,00 дол. США; 06.02.2024 17 600,00 дол. США за рахунок яких утримано комісію 57,50 дол. США; 20.02.2024 1 909,50 дол. США за рахунок яких утримано комісію 40,00 дол. США; 19.04.2024 5 000,00 дол. США за рахунок яких утримано комісію 43,00 дол. США.

Валютні кошти за поставлений товар по контракту № ПП 1323/69-23022 від 20.06.2023 надійшли на поточний валютний рахунок ПрАТ «Запоріжабразив» НОМЕР_2 , відкритий в АБ «Укргазбанк», від нерезидента BEDIH GROUP DIS TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина) на загальну суму 42 611,50 дол. США (1 594 751,20 грн.), відповідно до банківських виписок: від 27.11.2023 на суму 4 940,00 дол. США (178 080,58 грн.); від 11.12.2023 на суму 10 942,50 дол. США (402 053,71 грн.); від 12.12.2023 на суму 2 360,00 дол. США (87 016,98 грн.); від 06.02.2024 на суму 17 542,50 дол. США (658 798,06 грн.); від 20.02.2024 на суму 1 869,50 дол. США (71 573,25 грн.); від 22.04.2024 на суму 4 957,00 дол. США (197 228,62 грн.).

Валютні кошти за поставлений товар на суму 55 802,30 дол. США не надійшли від нерезидента BEDIH GROUP DIS TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина).

ПрАТ «Запоріжабразив» звернулось до Міжнародного комерційного арбітражного суду при торгово-промисловій палаті України з позовною заявою від 19.12.2024 про стягнення заборгованості у сумі 55 504,30 дол. США, що виникла внаслідок недотримання умов зовнішньоекономічного контракту № ПП 1323/69-23022 від 20.06.2023, укладеного з нерезидентом BEDIH GROUP DIS TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина).

Постановою Міжнародного комерційного арбітражного суду при торгово-промислової палаті України від 26.12.2024 справу прийнято до провадження за №451/2024.

Рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при торгово-промисловій палаті України від 29.05.2025 у справі №451/2024 позов задоволено, вирішено стягнути з BEDIH GROUP DIS TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина) на користь ПрАТ «Запоріжабразив» 55 504,30 доларів США вартості поставленого, але не оплаченого товару.

Водночас, подання позову до суду про стягнення заборгованості з нерезидента на суму 55 504,30 дол. США здійснено після спливу законодавчо встановленого 180-денного строку:

по сумі 38 202,30 дол. США, період прострочення - з 14.05.2024 по 25.12.2024 (226 днів);

по сумі 17 600,00 дол. США, період прострочення - з 24.06.2024 по 25.12.2024 (185 днів);

по сумі 298,00 дол. США, період прострочення - з 26.12.2024 по 30.05.2025 (156 днів).

Станом на 30.05.2025 дебіторська заборгованість за Контрактом становила суму 55 802,30 дол.США: 16 000,00 (сума дебіторська заборгованість на початок перевіряємого періоду) + 82 413,80 (сума, на яку експортовано товар) 42 611,50 (сума коштів, яка надійшла на поточний рахунок ПрАТ «Запоріжабразив») = 55 802,30 дол.США, (дебіторська заборгованість на кінець перевіряємого періоду).

В межах спірних правовідносин ПрАТ «Запоріжабразив» не заперечує факт прострочення платежів, однак вважає, що ним було використано всі передбачені чинним законодавством засоби, для забезпечення недопущення порушення граничних строків розрахунків за валютними операціями. Відтак, порушення граничних строків проведення розрахунків за валютними операціями настало не з вини Товариства, а через незалежні від нього обставини, недобросовісність контрагента, недосконалість та/або недостатність законодавчих механізмів для захисту свої законних прав та інтересів.

Статтею 13 вказаного Закону № 2473-VIII врегульовано особливості встановлення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Зокрема частиною першої статті 13 встановлено, що Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Згідно частини другої вказаної статті у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.

Пунктом 14-2 Постанови Правління Національного Банку України від 24.02.2022 № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» (далі - Постанова № 18) на час спірних правовідносин було установлено, що граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 180 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05.04.2022.

Відповідно до пункту 7 розділу II Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 7, яка набрала чинності 07.02.2019 (далі - Інструкція № 7, в редакції, чинній на час спірних правовідносин), банк розпочинає відлік установлених Національним банком граничних строків розрахунків з дати:

1) оформлення МД типу ЕК-10 «Експорт», ЕК-11 «Реекспорт» на продукцію, що експортується (якщо продукція згідно із законодавством України підлягає митному оформленню), або підписання акта або іншого документа, що засвідчує поставку нерезиденту товару відповідно до умов експортного договору (якщо товар згідно із законодавством України не підлягає митному оформленню), - за операціями з експорту товарів;

2) здійснення платежу (списання коштів з рахунку клієнта), а в разі застосування розрахунків у формі документарного акредитива - здійснення банком платежу на користь нерезидента (списання коштів з рахунку банку) - за операціями з імпорту товарів.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що у межах валютного регулювання законодавець прямо встановив конкретні строки та порядок виконання обов`язків, зокрема, - строк погашення заборгованості за операціями з експорту, який обчислюється відповідно до чіткої норми саме з моменту митного оформлення товару. Норми Закону про валюту у цих правовідносинах мають імперативний характер і не допускають довільного тлумачення чи розширення.

Як вже зазначалася позивач не заперечує факт порушення ним граничних строків розрахунків.

Водночас, суд зазначає, що наявні в матеріалах справи докази не свідчать про те, що позивачем було використано всі передбачені чинним законодавством засоби, для забезпечення недопущення порушення граничних строків розрахунків за валютними операціями.

Положеннями ч. 4 статті 13 Закону № 2473-VIII передбачено, що за окремими операціями з експорту та імпорту товарів граничні строки розрахунків, встановлені Національним банком України, можуть бути подовжені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, шляхом видачі висновку.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, приймає рішення про видачу чи відмову у видачі зазначеного висновку протягом десяти робочих днів з дня отримання відповідної заяви. Інформація про виданий висновок оприлюднюється на офіційному веб-сайті цього органу не пізніше наступного робочого дня після видачі висновку.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, протягом п`яти робочих днів з дня видачі висновку, зазначеного в абзаці першому цієї частини, інформує Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, про видачу такого висновку.

Порядок видачі висновку, у тому числі перелік документів, які подаються для видачі висновку, підстави для відмови у видачі висновку або залишення документів без розгляду, включаючи перелік товарів, за якими документи для видачі висновку підлягають залишенню без розгляду, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Видача висновку здійснюється безоплатно.

Як встановлено судом ПрАТ «Запоріжабразив» 23.04.2024 та 11.06.2024 звертався до Міністерства економіки України щодо одержання висновку про продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів.

Листом від 09.05.2024 № 4432-10/34481-07 Міністерством економіки України повідомлено заявнику про відсутність у запиті копій документів, необхідних для встановлення предмету та вартості контракту, а також тих які б обґрунтовували необхідність продовження установлених строків.

Листом від 09.07.2024 № 4432-10/48968-07 позивачу надіслано наказ Міністерства економіки України від 08.07.2024 № 16331 «Про відмову у видачі висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком, ПрАТ «Запоріжабразив». Відповідно до наказу Міністерства економіки України від 08.07.2024 № 16331 у зв`язку із тим, що документи подано з порушенням вимог, зазначених у п. 3 Порядку, у тому числі щодо комплектності та оформлення документів, операція резидента не належить до окремих операцій, що здійснюються резидентом під час виконання зовнішньоекономічних договорів, які визначені п. 2 Порядку, ПрАТ «Запоріжабразив» відмовлено у видачі висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком.

Доказів оскарження вказаних рішень Міністерства економіки України ПрАТ «Запоріжабразив» матеріали справи не містять.

В той же час, мотиви з яких уповноважених органом ПрАТ «Запоріжабразив» відмовлено у видачі висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком, свідчать про те, що саме підприємством не було дотримано вимог щодо комплектності та оформлення документів, наданих до Міністерства економіки України.

Відтак, суд доходить висновку про відсутність підстав вважати, що ПрАТ «Запоріжабразив» своєчасно вжито вичерпних заходів для забезпечення недопущення порушення граничних строків розрахунків за валютними операціями.

Суд наголошує на тому, що не достатньо лише самого факту вжиття підприємством певних заходів. Такі заходи мають відповідати та бути вчинені у відповідності до передбачених законодавством процедур, свідчити про направленість на отримання реального результату та бути ефективними.

З наведених підстав суд відхиляє доводи позивача про звернення до контрагента за контрактом BEDIH GROUP DIS TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина).

Окрім того, матеріали справи містять копію лише одного звернення від 22.04.2024 № 33/713 без доказів його направлення чи вручення BEDIH GROUP DIS TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина).

Також, судом взято до уваги, що до Міжнародного комерційного арбітражного суду при торгово-промисловій палаті України з позовною заявою від 19.12.2024 про стягнення заборгованості у сумі 55 504,30 дол. США, що виникла внаслідок недотримання умов зовнішньоекономічного контракту № ПП 1323/69-23022 від 20.06.2023, укладеного з нерезидентом BEDIH GROUP DIS TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина) ПрАТ «Запоріжабразив» звернулася лише наприкінці грудня 2024 року, тобто, майже через більш ніж чотири місяці після отримання наказу Міністерства економіки України щодо відмови у видачі висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком.

З поміж іншого, суд вважає за необхідне наголосити на тому, що підприємство самостійно обрало контрагента. Відповідно до висновків викладених у постанові Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 826/15729/17 підприємницька діяльність здійснюється суб`єктом господарювання на власний ризик. Тож у господарських правовідносинах учасники господарського обороту повинні проявляти розумну обачливість, адже негативні наслідки обрання недобросовісного контрагента покладаються на таких учасників.

Таким чином, доводи позову про те, що порушення граничних строків проведення розрахунків за валютними операціями настало не з вини товариства не знаходять свого підтвердження матеріалами справи.

Дослідивши зміст оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та розрахунку пені суд дійшов наступного висновку.

Частиною п`ятою статті 13 Закону № 2473-VIII встановлена відповідальність за порушення встановлених строків розрахунків, а саме порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).

Отже, за порушення граничних строків розрахунків, що встановлюються Національним банком України встановлено відповідальність у вигляді пені.

Положеннями ч. 7 статті 13 Закону № 2473-VIII встановлено, що у разі прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або прийняття до провадження уповноваженим органом відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника-нерезидента на користь резидента в позасудовому (досудовому) примусовому порядку строк, встановлений відповідно до цієї статті, зупиняється з дня прийняття до розгляду такої заяви (прийняття до провадження відповідного документа) і пеня за порушення строку в цей період не нараховується.

У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про відмову в позові повністю чи частково в частині майнових вимог або про відмову у відкритті провадження у справі чи про залишення позову без розгляду, а також у разі визнання документа про стягнення заборгованості з боржника-нерезидента таким, що не підлягає виконанню, недійсним, незаконним тощо та (або) закриття (припинення) провадження без зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України за таким документом строк, встановлений відповідно до цієї статті, поновлюється і пеня за його порушення нараховується за кожний день прострочення, включаючи період, на який цей строк було зупинено.

У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про задоволення позову сплаті підлягає лише пеня, нарахована до дня прийняття позовної заяви до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем.

Відповідно до Акту перевірки по експортному контракту № ПП 1323/69-23022 від 20.06.2023, укладеному з нерезидентом BEDIH GROUP DIS TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина), покупцю поставлено товару на суму 82 413,80 дол. США. Покупцем оплачено 42 611,50 дол. США. та не сплачено валютна виручка на суму 55 802,30 дол. США. Проте, позивачем було подано позов про стягнення заборгованості з нерезидента на суму 55 504,30 дол. США.

Як встановлено судом з наявних в матеріалах справи SWIFT-повідомлень BEDIH GROUP DIS TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина) сплачено своєчасно позивачу за контрактом 42 909,50 дол. США., але з даної суми було утримано банківською установою комісію 298,00 дол. США.

Відтак, відповідачем невірно визначено суму неодержаних грошових коштів за договором, яку взято за основу під час обрахунку пені (55 802,30 дол. США. замість 55 504,30 дол. США), а відповідно не вірно визначено суму пені.

З огляду на встановлені судом обставини справи, суд зазначає, що предметом регулювання ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, є втручання держави у право на мирне володіння майном. У практиці ЄСПЛ (рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції», «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», «Щокін проти України», «Сєрков проти України», «Колишній король Греції та інші проти Греції, «Булвес» АД проти Болгарії», «Трегубенко проти України», «East/West Alliance Limited» проти України») напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання у право особи на мирне володіння майном із гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: чи є втручання законним; чи має воно на меті «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання у право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Критерій «пропорційності» передбачає, що втручання у право власності розглядатиметься як порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, визначеною для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». При цьому з питань оцінки «пропорційності» ЄСПЛ, як і з питань наявності «суспільного», «публічного» інтересу, визнає за державою досить широку «сферу розсуду», за винятком випадків, коли такий «розсуд» не ґрунтується на розумних підставах.

З огляду на практику ЄСПЛ, сформована відповідачем вимога про сплату боргу (недоїмки) не відповідає критерію «пропорційності», з огляду на недотримання контролюючим органом справедливої рівноваги між інтересами держави та інтересами особи - позивача, оскільки мета сплати єдиного внеску - страхування особи, в даному випадку, досягнута сплатою єдиного внеску його роботодавцем.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Рисовський проти України» визначено основні ознаки принципу «належного урядування» відповідно до яких державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб, у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права. На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам.

Потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися коштом осіб, яких вони стосуються.

При цьому визначення розміру пені за порушення вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій належить до дискреційних повноважень відповідача, а отже суд не може втрутитись та визначити суму пені, яку необхідно сплатити позивачу. Це повинен зробити відповідач із врахуванням висновків суду, а відтак на переконання суду у зв`язку порушенням принципів законності, належного урядування та пропорційності, при невірному визначенні сум, які необхідно позивачу сплатити суд вважає, що відповідачем протиправно винесено податкове повідомлення-рішення від 03.07.2025 № 709, тому його слід скасувати.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини другої цієї ж статті 77 в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що у відповідності до приписів частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Матеріалами справи встановлено факт сплати судового збору у розмірі 21 319,32 грн.

Враховуючи обсяг задоволення позовних вимог, судовий збір у розмірі 21 319,32 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, яким прийнято протиправні рішення.

Керуючись статтями 6-10, 14, 72-77, 90, 139, 159, 241-246, 262, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Запорізький абразивний комбінат» (69600, м. Запоріжжя, вул. Олексія Поради, буд. 44, ) представник адвокат Нємна Тетяна Ігорівна (69019 м. Запоріжжя, вул. Рекордна 31, РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 03.07.2025 № 709.

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства «Запорізький абразивний комбінат» судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у сумі 21 319,32 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 04 грудня 2025 року.

Суддя О.О. Артоуз