Справа № 360/1364/25
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2025-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року справа №360/1364/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року (повне судове рішення складено 01 вересня 2025 року) у справі № 360/1364/25 (суддя в І інстанції Кисіль С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону та просила:

- визнати протиправними дії ВМКЦ ЦР, які полягають у нарахуванні та виплаті позивачу індексації грошового забезпечення у період з 01 березня 2018 року по 19 липня 2022 року в неповному обсязі, а саме: з порушенням абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078;

- зобов`язати ВМКЦ ЦР нарахувати і виплатити позивачу різницю індексації грошового забезпечення за з 01 березня 2018 року по 19 липня 2022 року в загальній сумі 214 255,7 грн, відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, із одночасним відрахуванням 1,5 % військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44;

- визнати протиправною бездіяльність ВМКЦ ЦР, яка виразилась у не нарахуванні та невиплаті позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати;

- зобов`язати ВМКЦ ЦР нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона проходила службу у Військовій частині НОМЕР_1 , що знаходиться на фінансовому забезпеченні у ВМКЦ ЦР, та на теперішній час виключена зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

При цьому, за період з 01 січня 2016 року по 19 липня 2022 року позивачу не була нарахована та виплачена «фіксована» сума індексації грошового забезпечення щомісяця, всупереч приписам пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

Представник позивача звернувся до відповідача із заявою, в якій просив нарахувати і виплатити йому за період з 01 березня 2018 року по 19 липня 2022 року індексацію грошового забезпечення в повному обсязі, а саме з урахуванням абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

Листом від 17 березня 2025 року було надано інформацію про розміри щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення позивача, з якої вбачається, що у період з 01 березня 2018 року по 19 липня 2022 року «фіксована» сума індексації грошового забезпечення позивача не нараховувалась і не виплачувалась.

З посиланням на положення статей 19, 43 Конституції України, статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», статей 2, 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704, Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44, представник позивача вважає, що відповідачем протиправно не здійснено нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення у належному розмірі, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 у повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 18 липня 2022 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації розміром 1126,05 грн (одна тисяча сто двадцять шість гривень п`ять копійок) відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення».

Зобов`язано Військово-медичний клінічний центр Центрального регіону нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення розміром 1126,05 грн (одна тисяча сто двадцять шість гривень п`ять копійок) за період з 01 березня 2018 року по 18 липня 2022 року включно у розмірі 59208,44 грн (п`ятдесят дев`ять тисяч двісті вісім гривень сорок чотири копійки) відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення», з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при її виплаті та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що базовим місяцем для визначення розрахункової суми індексації у березні 2018 року має бути січень 2016 року, а не січень 2008 року як того просить позивач, і з огляду на це починаючи з березня 2018 року відповідачем цілком правомірно не нараховувалась і не виплачувалась позивачу за вказаний період індексація грошового забезпечення у фіксованій величині.

Посилається на не надання місцевим судом оцінки щодо визначення належного відповідача у справі, чим порушено процесуальні норми права.

Так, Позивач з 19.04.2016 по теперішній час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Безпосередньо у Військово-медичному клінічному центрі Центрального регіону позивач службу не проходила.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) є учасником бойових дій та перебуває на військовій службі за контрактом з 19 квітня 2016 року по теперішній час у Військовій частині НОМЕР_1 , яка знаходиться на фінансовому забезпеченні у Військово-медичному клінічному центрі Центрального регіону, а з 08 червня 2023 року знаходиться у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 17 грудня 2024 року, виданим Кадровим центром Збройних Сил України, військовим квитком серії НОМЕР_4 від 25 березня 2016 року, довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 18 червня 225 року № 590/2891, витягом з наказу командира Військової частини польова пошта НОМЕР_5 (по стройовій частині) від 19 квітня 2016 року № 114, витягом з наказу командира ВМКЦ ЦР (по особовому складу) від 07 квітня 2023 року № 27-РС.

У листах від 17 березня 2025 року № 549/4661 і від 19 липня 2025 року ВМКЦ ЦР зазначив, що нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 01 січня 2018 року по 01 серпня 2022 року склала: з грудня 2018 року по лютий 2019 рік 71,08 грн щомісяця, з березня 2019 року по червень 2019 року 134,47 грн щомісяця, з липня 2019 року по вересень 2019 року та з листопада 2019 року по грудень 2019 року 206,72 грн щомісяця, з січня 2020 року по липень 2020 року 26,51 грн щомісяця, з серпня 2020 року по грудень 2020 року 226,29 грн щомісяця, січень 2021 року 233,81 грн, з лютого 2021 року по квітень 2021 року 331,42 грн щомісяця, з травня 2021 року по липень 2021 року 415,41 грн щомісяця, з серпня 2021 року по грудень 2021 року 540,03 грн щомісяця, з січня 2022 року по лютий 2022 року 563,19 грн щомісяця, з березня 2022 року по травень 2022 року 672,35 грн, червень 2022 року 913,01 грн, липень 2022 року 1017,21 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд дійшов висновку про порушення відповідачем, зазначеним позивачем, прав останнього.

Апеляційний суд, не вдаючись до аналізу висновків суду першої інстанції щодо суті спору, зазначає, що місцевим судом порушені норми процесуального права, що призвело до неправильного її вирішення, виходячи з такого.

Колегія суддів надає оцінку законності рішення суду першої інстанції в межах вирішення питання належності відповідача.

Позивач з 19.04.2016 по теперішній час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Безпосередньо у Військово-медичному клінічному центрі Центрального регіону позивач службу не проходила.

Військова частина НОМЕР_1 є відокремленим суб`єктом владних повноважень, який лише перебуває на фінансовому забезпеченні у Військово-медичному клінічному центрі Центрального регіону - розпорядника коштів третього рівня.

Зарахування військовослужбовців до списків особового складу, нарахування виплат та доплат особовому складу цієї військової частини здійснюються виключно на підставі наказів її командира, які в установленому порядку подаються до Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону для організації належного фінансового забезпечення цієї військової частини та проведення відповідних виплат.

Так, статтею 9 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Відповідно до пункту 8 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 передбачено, що грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира.

Наказом Міністерства оборони України від 22 травня 2017 року № 280 затверджено Правила організації фінансового забезпечення військових частин, установ, організацій Збройних Сил України (далі - Правила). Ці Правила визначають механізм фінансового забезпечення військових частин, кораблів, військових навчальних закладів, військових комісаріатів, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту, що утримуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до частини 1 пункту 4.3 вказаних Правил грошове забезпечення, заробітна плата та інші виплати (індексація, грошова компенсація за речове майно, харчування, піднайом житла тощо) особовому складу виплачується за місцем штатної служби (перебування на фінансовому та інших видах забезпечення).

Згідно з частиною 2 та 4 пункту 1.5 Правил військова частина, не включена до мережі розпорядників бюджетних коштів, зараховується на фінансове забезпечення до військової частини - розпорядника коштів третього рівня на підставі відповідних директив (рішень). Командир військової частини, зарахованої на фінансове забезпечення до військової частини - розпорядника коштів третього рівня, організовує своєчасне оформлення та подання розпоряднику коштів усіх документів, необхідних для здійснення належного фінансового забезпечення військової частини.

Відповідно до п.1.3 Правил розпорядниками бюджетних коштів за кошторисом Міністерства оборони України є: Міністр оборони України - головний розпорядник; командувачі (начальники) видів Збройних Сил України, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, інших органів військового управління (крім військових комісаріатів (територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки)), Голова Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту, які включені до мережі головного розпорядника коштів, - розпорядники коштів нижчого рівня (далі розпорядники коштів другого рівня); командири військових частин, які включені до мережі головного розпорядника коштів або розпорядника коштів другого рівня, - розпорядники коштів нижчого рівня (далі розпорядники коштів третього рівня).

Розпорядники бюджетних коштів реалізують свої функції таким чином: головний розпорядник - через Департамент фінансів Міністерства оборони України; розпорядники коштів другого рівня - через фінансово-економічні управління командувань видів Збройних Сил України, командувань окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, інших органів військового управління, управління фінансово економічної діяльності Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту; розпорядники коштів третього рівня - через фінансові органи військових частин.

Апеляційний суд вважає, що місцевим судом неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи, не надано правову оцінку всім доказам по справі та безпідставно задоволено позовні вимоги до Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону, який є неналежним відповідачем по цій справі, оскільки здійснював лише фінансове забезпечення військової частини, де проходив службу позивач.

Апеляційний суд звертає увагу, що підстави та порядок заміни неналежної сторони у адміністративному процесі встановлені статтею 48 КАС України.

Згідно з частиною 1 статті 48 КАС України суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Відтак, допустити заміну належної сторони у справі може виключно суд першої інстанції за умови згоди позивача та незмінності підсудності адміністративної справи, а можливості заміни неналежної сторони судом апеляційної інстанції КАС України не передбачено.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 822/620/15 (номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень 76580607).

Разом з тим, суд звертає увагу позивача, що для захисту свого порушеного права він може звернутись з позовом до належного відповідача.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, який є неналежним відповідачем у цьому спорі, задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є порушення норм процесуального права.

З урахуванням того, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою у задоволенні позову слід відмовити.

Витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані зі сплатою судового збору, за діючим процесуальним законодавством відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 229, 243, 246, 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону задовольнити.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року у справі № 360/1364/25 скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Повне судове рішення 04 грудня 2025 року.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

А. В. Гайдар