Справа № 520/2515/25
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2025-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 р. Справа № 520/2515/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Ральченка І.М. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.04.2025, головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г., повний текст складено 18.04.25 по справі № 520/2515/25

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України треті особи ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України, що полягає у: не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 коштів зазначених Витягом з Наказу № 138 від 12.05.2024, ігноруванні Військовою частиною НОМЕР_1 Міністерства Оборони України вимог ІНФОРМАЦІЯ_2 стосовно надіслання до них необхідних документів для нарахування пенсії ОСОБА_1 ;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 , нарахувати та сплатити позивачу кошти, зазначені Витягом з Наказу № 138 від 12.05.2024;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 надати ІНФОРМАЦІЯ_3 наступні документи : грошовий ОСОБА_2 , довідку про розміри додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії, довідку про безпосередню участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, витяг з Наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця ОСОБА_1 зі списків особового складу частини.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач мобілізований до Збройних Сил України з березня 2022 року, під час проходження військової служби отримав вогнепальне поранення. В подальшому позивач звільнено з військової служби за станом здоров`я, що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 138 від 12.05.2024. Позивач зазначає, що з ним не проведено остаточний розрахунок при звільненні на підставі Наказу від 12.05.2024 № 138. Вказує, що після звільнення з військової служби звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 для зарахування його на військовий облік. В подальшому ІНФОРМАЦІЯ_3 направлено лист до командира Військової частини НОМЕР_1 з проханням надіслати документи, щодо нарахування та виплати пенсії по інвалідності позивачу, проте відповідачем не надано відповіді на зазначений лист.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.04.2025 (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 .

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України, що полягає у: не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 коштів зазначених Витягом з Наказу № 138 від 12.05.2024, ігноруванні Військовою частиною НОМЕР_1 Міністерства Оборони України вимог ІНФОРМАЦІЯ_2 стосовно надіслання до них необхідних документів для нарахування пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 , нарахувати та сплатити позивачу кошти, зазначені Витягом з Наказу № 138 від 12.05.2024.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 надати ІНФОРМАЦІЯ_3 наступні документи : грошовий ОСОБА_2 , довідку про розміри додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії, довідку про безпосередню участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, витяг з Наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця ОСОБА_1 зі списків особового складу частини.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.04.2025 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, оскільки ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме: ненадання реальної процесуальної можливості відповідачу (апелянту) надати суду заперечення, пояснення, докази. Посилається на те, що військова частина НОМЕР_1 на момент розгляду справи по суті мала та має офіційну електронну адресу, інформація про що не є інформацією з обмеженим доступом, встановлення якої здійснюється, зокрема, але не виключно, здійснюється шляхом направлення відповідного судового запиту до Міністерства оборони України, тобто судом не було вжито всіх можливих процесуальних способів повідомлення відповідача (апелянта) про судове провадження. Вказує, що зважаючи на організаційні структурні зміни у військовій частині, Електронний кабінет в ЄСІТС зареєстровано 19.08.2025. Не маючи на момент відкриття провадження права юридичної особи та, як наслідок, зареєстрованого в установленому порядку кабінет в ЄСІТС, Військова частина НОМЕР_1 не була обізнана з наявністю судового провадження, не отримувала копії позовної заяви з додатками та копії оскаржуваного рішення суду першої інстанції. На підтвердження виконання наказу № 138 від 12.05.2024, в контексті нарахування (не виплати), апелянт надає електронні докази, які був позбавлений можливості надати під час розгляду справи по суті, а саме: грошовий атестат ОСОБА_1 , довідку (дублікат) про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій для обчислення пенсії відповідно до статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та абзацу восьмого пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 (зі змінами) штаб-сержанта ОСОБА_1 від 30.10.2024; довідку (дублікат) про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб штаб-сержанта ОСОБА_1 від 30.10.2024; розрахункові відомості ОСОБА_1 . Посилається на те, що з урахуванням зазначеного вище, чітко вбачається повне виконання апелянтом, в межах своєї правомочності, обов`язків за наказом командира Військової частини НОМЕР_1 .

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача - адвокат Давидова О.Ю., просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, обґрунтовуючи таке прохання доводами фактично аналогічними наведеним у позовній заяві.

Зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на основі повного і всебічного з`ясування обставин справи, що мають істотне значення для правильного вирішення спору, при повному дослідженні усіх наявних у справі доказів.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 звільнено у відставку на підставі підпункту «б» за станом здоров`я - не придатний до військової служби з виключенням з військового обліку, що підтверджується витягом із Наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( по стройовій частині) від 12.05.2025 № 138.

Відповідно до Наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( по стройовій частині) від 12.05.2025 № 138 вислуга років у Збройних Силах у ОСОБА_1 становить: календарна - 04 роки 00 місяців 19 днів, загальна 04 роки 00 місяців 19 днів.

В наказі № 138 вирішено за період з 01.05.2024 по 12.05.2024 виплатити грошове забезпечення ОСОБА_1 в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років. Відповідно до абз.3, п.14 ст.10 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» виплатити грошову компенсацію за 83 дні невикористаної щорічної основної відпустки за період 2022 - 2024 роки та за 28 днів невикористаної додаткової відпустки за 2023 - 2024 роки. Виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 100% місячного грошового забезпечення.

Позивач зазначає, що відповідачем не здійснено з ним розрахунок при звільненні на підставі Наказу 12.05.2025 № 138.

Також, як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 направив лист від 12.11.2024 № 1/3037 до командира військової частини НОМЕР_1 з прохання надіслати пакет документів для призначення пенсії по інвалідності по лінії Міністерства Оборони України, а саме: грошовий атестат; довідку про розміри додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії для обчислення пенсії; довідку про безпосередню участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України; витяг з Наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу частини.

В позовній заяві позивач зазначає, що військова частина НОМЕР_1 ігнорує звернення ІНФОРМАЦІЯ_2 , що позбавляє позивача права на нарахування та виплату пенсії по інвалідності по лінії МОУ.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо видачі грошового атестату позивачу та здійснення остаточного розрахунку при звільненні з позивачем. З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно не здійснено нарахування та виплати позивачу коштів зазначених Витягом з Наказу № 138 від 12.05.2024.

Також, суд зазначив, що відповідач зобов`язаний був видати грошовий атестат, довідку про розміри додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії, довідку про безпосередню участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, витяг з Наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця ОСОБА_1 зі списків особового складу частини, на звернення ІНФОРМАЦІЯ_5 . Відповідачем, станом на день винесення рішення не надані докази виконання свого обов`язку щодо надання вищезазначених документів позивачу, а тому позовні вимоги є законними та обґрунтованими, та підлягають задоволенню.

Частково погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби врегульовано Законом України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу в Україні» (далі Закон України № 2232-ХІІ).

Відповідно до ст. 2 Закону України № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з ст. 4 Закону України № 2232-ХІІ порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Преамбулою Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон України № 2011-ХІІ) передбачено, що цей Закон відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Пунктом 1 статті 9 Закону України № 2011-ХІІ встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

За приписами п.п. 2, 3 ст. 9 Закону України № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно з п. 4 ст. 9 Закону України № 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до частини 3 статті 24 Закону України № 2232-XII закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положенням про проходження військової служби громадянами України.

Наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 № 745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260), який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Пунктом 2 розділу 1 Порядку № 260 встановлено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Відповідно до пункту 3 розділу 1 Порядку № 260 підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Пунктом 1 розділу XXXI Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення у разі звільнення з військової служби виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі грошового забезпечення, передбаченого для займаної посади з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж до дня здавання справ та посади (в межах установлених Міністром оборони України строків) або до дня закінчення щорічної відпустки, яка надається після здавання справ та посади

Абзацами 1, 3 пункту 242 розділу ХІІ Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, передбачено, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

З аналізу даних правових норм слідує, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби, з ним повинні провести розрахунок всіх належних до виплати сум та видати грошовий атестат, в якому, зокрема, зазначається інформація про виплачені військовослужбовцю за час проходження служби основні та додаткові види грошового забезпечення, виплачену грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, суми виплаченої одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби та інші види грошового забезпечення, не передбачені формою грошового атестата.

Відтак, при звільненні з військової служби та виключенню зі списків особового складу військової частини із військовослужбовцем повинен бути повністю проведений розрахунок. Виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, без проведення остаточного з ним розрахунку, можливе лише за його письмовою згодою.

Судом встановлено, що в наказі № 138 вирішено виплати ОСОБА_1 : грошове забезпечення в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років за період з 01.05.2024 по 12.05.2024; грошову компенсацію за 83 дні невикористаної щорічної основної відпустки за період 2022 - 2024 роки та за 28 днів невикористаної додаткової відпустки за 2023 - 2024 роки; одноразову грошову допомогу в розмірі 100% місячного грошового забезпечення.

Позивач зазначає, що відповідачем не здійснено з ним розрахунок при звільненні на підставі Наказу 12.05.2024 № 138.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині, виходив з того, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо видачі грошового атестату позивачу та здійснення остаточного розрахунку при звільненні з позивачем.

На підтвердження виконання наказу № 138 від 12.05.2024 відповідачем до апеляційної скарги додано докази, а саме: грошовий атестат ОСОБА_1 , довідку (дублікат) про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій для обчислення пенсії відповідно до статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та абзацу восьмого пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 (зі змінами) штаб-сержанта ОСОБА_1 від 30.10.2024; довідку (дублікат) про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб штаб-сержанта ОСОБА_1 від 30.10.2024; розрахункові відомості ОСОБА_1 .

В обґрунтування не можливості надати вищезазначені документи до суду першої інстанції, відповідач зазначає, що судом першої інстанції не було вжито всіх можливих процесуальних способів повідомлення відповідача (апелянта) про судове провадження, що унеможливило надання Військовою частиною НОМЕР_1 заперечень, пояснень та доказів по справі.

За змістом частин 1, 4 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

В оскаржуваному рішенні судом першої інстанції зазначено, що поштове відправлення з ухвалою про відкриття провадження у справі, надіслане відповідачу, повернулось на адресу суду 06.03.2025 з відміткою відділення поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання».

Проте, колегія суддів зазначає, що положеннями статті 126 КАС України врегульовано порядок вручення судових повісток, а положеннями статті 251 КАС України - порядок вручення судових рішень.

Положеннями статті 251 КАС України не передбачено усіх випадків належного вручення рекомендованої поштової кореспонденції, зокрема, судових рішень, не вручених адресату з незалежних від суду причин.

За змістом пункту 18 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 (далі Правила № 270) адресат реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу інформується про надходження адресованого йому поштового відправлення, поштового переказу шляхом надсилання текстового повідомлення з використанням технічних засобів оператора поштового зв`язку, повідомленням, що підтримується засобами Інтернету, або повідомленням у паперовій формі за встановленою оператором поштового зв`язку формою.

Відповідно до пункту 101 Правил № 270 у разі неможливості вручення адресатам (одержувачам) поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом строку, що встановлюється оператором поштового зв`язку, відправлення «EMS» - 14 календарних днів, міжнародні поштові перекази - відповідно до укладених угод. Строк зберігання за заявою відправника/адресата (одержувача) і за додаткову плату може бути продовжений. У разі невручення рекомендованого листа з позначками «Судова повістка», «Повістка ТЦК» або реєстрованого поштового відправлення з позначкою «Адміністративна послуга» такі відправлення разом з бланком повідомлення про вручення повертаються за зворотною адресою у порядку, визначеному в пунктах 81, 82, 83, 84, 91, 99 цих Правил, із зазначенням причини невручення.

За змістом абзаців 3-4 пункту 104 Правил № 270 невручені одержувачам або відправникам поштові відправлення, поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку протягом строку, визначеного цими Правилами. Після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення вважаються такими, що не вручені, поштові перекази - такими, що не виплачені. Невручені поштові відправлення, невиплачені поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку до закінчення строку, встановленого оператором поштового зв`язку, але не менше одного місяця. Протягом зазначеного строку відправник/адресат (одержувач) може звернутися до оператора поштового зв`язку щодо одержання такого поштового відправлення, коштів за таким поштовим переказом.

Як вбачається з матеріалів справи, поштове відправлення з ухвалою про прийняття адміністративного позову до розгляду та відкриття спрощеного провадження разом з копією позовної заяви було відправлено відповідачу 12.02.2025 та повернулось на адресу суду 06.03.2025 з відмітками відділення поштового зв`язку : «пошкоджена, забруднена, відсутня упаковка», «за закінченням терміну зберігання». Тобто, поштове відправлення менше, ніж через один місяць, було повернуте відправнику.

Отже, з огляду на те, що конверт з ухвалою повернувся до суду у скорочений термін та із зазначенням причини невручення: «пошкоджена, забруднена, відсутня упаковка», «за закінченням терміну зберігання» колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не вжив усіх можливих заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи.

На переконання колегії суддів, неналежне повідомлення відповідача, призвело до порушення права останнього на належне повідомлення про розгляд даної справи та позбавило відповідача можливості висловити свою позицію по суті заявлених позовних вимог шляхом подання відзиву на адміністративний позов, надання доказів по справі.

Враховуючи вищенаведене, керуючись частиною 4 статті 308 КАС України, відсутність доказів належного повідомлення відповідача про розгляд справи, колегія суддів приймає до уваги докази які надав апелянт та які не міг надати в суд першої інстанції.

Як вбачається з наданої до суду апеляційної інстанції розрахункової відомості ОСОБА_1 в травні 2024 було нараховано : грошове забезпечення в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років за період з 01.05.2024 по 12.05.2024; компенсацію невикористаної відпустки; одноразову грошову допомогу. Всього у травні 2024 ОСОБА_1 нараховано до видачі : 145 682.48 грн.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання позивача та висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не нараховано грошові кошти при звільненні на підставі Наказу 12.05.2024 № 138.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що розрахункова відомість не є безумовним доказом проведення виплати ОСОБА_1 грошових коштів при звільненні на підставі Наказу 12.05.2024 № 138.

Документів, що свідчать про виплату відповідачем позивачу грошових коштів при звільненні на підставі Наказу 12.05.2024 № 138 матеріали справи не містять.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України, що полягає у не виплаті ОСОБА_1 коштів зазначених Витягом з Наказу № 138 від 12.05.2024 та зобов`язанні Військової частини НОМЕР_1 сплатити позивачу кошти, зазначені у Витязі з Наказу № 138 від 12.05.2024.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України, що полягає у ігноруванні вимог ІНФОРМАЦІЯ_2 стосовно надіслання до них необхідних документів для нарахування пенсії ОСОБА_1 та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 надати ІНФОРМАЦІЯ_3 наступні документи : грошовий ОСОБА_2 , довідку про розміри додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії, довідку про безпосередню участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, витяг з Наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця ОСОБА_1 зі списків особового складу частини, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частиною 3 статті 43 Закону України № 2232-XII пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Отже, Закон України № 2232-XII, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, щомісячних основних видів грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Положеннями пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» (далі - Постанова № 393), визначено, що пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів:

- соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове відповідних окладів за посадою (для поліцейських, відряджених до органів державної влади, установ та організацій із залишенням на службі в Національній поліції, які отримували при цьому грошове забезпечення та звільнені із служби безпосередньо з посад у таких органах, установах та організаціях, - відповідних окладів, установлених за рівнозначними (аналогічними) посадами в Національній поліції), військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту

- щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Для осіб, які звільнені із служби, у тому числі військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, відряджених до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та інших підприємств, установ та організацій, зокрема у довготермінові закордонні відрядження, у разі, коли строк військової служби після повернення з відрядження до звільнення на пенсію становив менше ніж 24 календарні місяці, з 01.03.2018 та пізніше, або осіб, які померли (загинули) в зазначений період і на час звільнення (смерті) мають менше ніж 24 календарні місяці служби, середньомісячна сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за останні фактичні місяці служби підряд перед звільненням (смертю) починаючи з 01.03.2018 на кількість таких місяців.

Відповідно до листа Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 28.03.2018 № 248/3/6/855 затверджено форму довідки для обчислення пенсії, яка застосовується для військовослужбовців, звільнених з військової служби (виключених зі списків військової частини) починаючи з 01.03.2018.

Отже, враховуючи, що позивач проходив службу по 12.05.2025 та був звільнений після 01.03.2018 - відтак, останній набув право на отримання довідки про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.

Водночас, відповідно до наказу Міністерства оборони України від 22.05.2017 № 280 «Про організації фінансового забезпечення військових частин, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту» затверджено Правила організації фінансового забезпечення військових частин, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Правила № 280).

Додатком 16 Правил № 280 визначено форму грошового атестату.

Відповідно до пункту 11.1 Правил № 280 грошовий атестат видається військовослужбовцю військовою частиною, в якій він перебуває на грошовому забезпеченні, у таких випадках: - вибуття до нового місця служби (навчання) з виключенням зі списків особового складу військової частини; - зарахування військової частини, що не включена до мережі розпорядників бюджетних коштів, на фінансове забезпечення від однієї військової частини до іншої; - звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби); - відрядження військовослужбовців до органів виконавчої влади та Інших цивільних установ із залишенням на військовій службі.

Згідно з пунктом 11.2 Правил № 280 на грошовому атестаті зазначаються: умовне найменування військової частини, яка видала грошовий атестат військовослужбовцю, а якщо немає умовного, - дійсне найменування військової частини та її поштова адреса; найменування займаної штатної посади. Також, у пункті 1 (не заповнюється для військовослужбовців строкової військової служби) - розмір окладу за військовим званням і виплачена сума записуються словами; дата, до якої включно виплачено у цьому та наступних пунктах грошового атестата назва місяця записується словом); у пункті 2 - тарифний розряд за останньою займаною посадою, розмір посадового окладу та виплачена сума записуються словами; дата, до якої включно виплачено; - у пункті 3 (не заповнюється для військовослужбовців строкової військової служби) - розмір надбавки за вислугу років та виплачена сума записуються словами; дата, до якої включно виплачено. Також записується вислуга років для отримання надбавки за вислугу років (у тому числі з пільговою вислугою) і зазначається станом на 01 число місяця, наступного за місяцем видачі грошового атестата. Наприклад: "Обчислена на 01.01.2019 вислуга років становить: немає років немає місяців та сім днів" або: "Обчислена на 01.01.2019 вислуга років становить: сім років сім місяців сім днів з пільговою вислугою: дев`ять років дев`ять місяців дев`ять днів". Записи про обчислення вислуги років на пільгових умовах здійснюються військовослужбовцям, які мають право на таку вислугу років; у пункті 4 (підпункти 4.1 - 4.7) - виплачені щомісячні додаткові види грошового забезпечення; назва виплати, яку отримував військовослужбовець за час виконання обов`язків за посадою, їх розмір та виплачена сума записуються словами; дата, до якої включно виплачено; у пункті 5 (не заповнюється для військовослужбовців строкової військової служби) (підпункти 5.1 - 5.3) - виплачені одноразові додаткові види грошового забезпечення; у підпункті 5.1 - виплачена грошова допомога на оздоровлення; найменування військової частини, дата та номер наказу про виплату та за який рік вона виплачена; у підпункті 5.2 - виплачена матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань; найменування військової частини, дата та номер наказу про виплату та за який рік вона виплачена; у підпункті 5.3 - виплачена одноразова грошова допомога після укладення першого контракту; найменування військової частини, дата та номер наказу про виплату; у підпунктах 5.1 - 5.3 грошового атестата зазначається тільки остання виплата кожного одноразового додаткового виду грошового забезпечення, здійснена за період служби військовослужбовця в даній військовій частині; у пункті 6 (не заповнюється для військовослужбовців строкової військової служби) - найменування військової частини, дати та номери наказів про виплату підйомної допомоги військовослужбовцю та на членів його сім`ї; найменування військової частини, дати та номери наказів про виплату підйомної допомоги військовослужбовцю та на членів його сім`ї за попереднім місцем служби військовослужбовця; у пункті 7 - сума виплаченої одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби (записується словами); у пункті 8 - дата, до якого числа включно виплачено індексацію; у пункті 9 - сума залишку непогашеного нарахування на день вибуття військовослужбовця з військової частини (записується словами); найменування військової частини, дата та номер наказу про здійснення нарахування. Якщо є декілька наказів про здійснення нарахувань, то по кожному наказу заповнюються окремі підпункти 9.1; 9.2; 9.3 тощо; у пункті 10 - сума непогашеної заборгованості по аліментах - словами (заповнюється, якщо військовослужбовець є платником аліментів); прізвище, ім`я та по батькові, адреса одержувача аліментів; дата та номер виданого виконавчого листа. Якщо є декілька виконавчих листів, за якими рахується заборгованість по сплаті аліментів, то за кожним листом заповнюються окремі підпункти 10.1; 10.2; 10.3 тощо; у пункті 11 - інформація про стягнення аліментів (заповнюється, якщо військовослужбовець є платником аліментів); найменування суду, який видав виконавчий лист, розмір аліментів для стягнення - словами, прізвище, ім`я та по батькові, адреса одержувача аліментів; дата та номер виданого виконавчого листа, а також по яке число стягнуто аліменти. Якщо є декілька виконавчих листів про сплату аліментів, то по кожному листу заповнюються окремі підпункти 11.1; 11.2; 11.3 тощо; у пункті 12 - інформація про звільнення військовослужбовця з посади, зарахування його в розпорядження відповідних командирів (начальників) і виключення його зі списків особового складу військової частини; посада особи, яка видала наказ про звільнення (відсторонення, усунення) військовослужбовця з посади, а також найменування посади звільненого з посади військовослужбовця; дата, номер наказу про звільнення (відсторонення, усунення), а також дата зарахування в розпорядження; у пункті 13 - інформація про виплату інших видів грошового забезпечення, не передбачених формою грошового атестата; у пункті 14 - правильність записів, здійснених у пунктах 1-13, засвідчується особистим підписом власника грошового атестата.

Із зазначеного випливає, що в грошовому атестаті зазначаються фактично виплачені розміри грошового забезпечення станом на день звільнення.

Крім того, питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України № 2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (далі - Порядок № 3-1).

Відповідно до п.п. 4 п. 2 Розділу 2 Порядку № 3-1 до заяви про призначення пенсії за вислугу років, додаються, зокрема, грошовий атестат та довідка про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (додаток 8 до цього Порядку).

Таким чином, з огляду на викладене та відповідно до статті 46 Конституції України, яка гарантує право громадян на соціальний захист, включно з отриманням пенсій у порядку, встановленому законом, суд вважає, що грошовий атестат та довідка про додаткові види грошового забезпечення є необхідними документами для реалізації права позивача на отримання пенсії у законному розмірі.

Відповідно до частини 2 статті 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення», при обчисленні пенсії враховуються всі види грошового забезпечення, які отримує особа, що підтверджується відповідними документами, виданими уповноваженими органами.

Крім того, відмова у направленні (видачі) зазначених документів суперечить принципу правової визначеності, закріпленому у рішеннях Конституційного Суду України (зокрема, справа № 1-17/2001). Отже, така відмова позбавляє позивача можливості реалізувати своє право на призначення та виплату пенсії у розмірі, передбаченому законодавством, що є порушенням його законних прав.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний був видати грошовий атестат, довідку про розміри додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії, довідку про безпосередню участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, витяг з Наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця ОСОБА_1 зі списків особового складу частини, як на звернення ІНФОРМАЦІЯ_5 , у зв`язку із зверненням ОСОБА_1 .

Відповідачем, ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції не надані докази виконання свого обов`язку щодо надання вищезазначених документів позивачу, направлення їх до ІНФОРМАЦІЯ_5 , а тому позовні вимоги є законними, обґрунтованими, та підлягають задоволенню.

Апеляційна скарга в цій частині не вмотивована та не містить доводів щодо неправомірності рішення суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, та неправильно застосував норми матеріального і процесуального права, що призвело до частково неправильного вирішення справи, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити частково, з частковим скасуванням рішення суду.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.04.2025 по справі № 520/2515/25 скасувати в частині задоволення позову про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України, що полягає у не нарахуванні ОСОБА_1 коштів зазначених Витягом з Наказу № 138 від 12.05.2024; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 , нарахувати ОСОБА_1 кошти, зазначені Витягом з Наказу № 138 від 12.05.2024 року.

Прийняти в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні зазначених позовних вимог відмовити.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.04.2025 по справі № 520/2515/25 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) І.М. Ральченко І.С. Чалий