Справа № 380/19182/25
Суддя: Ціпивко І. І.
Дата ухвалення: 2025-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/463/93/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року м. Львів

Личаківський районний суд міста Львова у складі: головуючої судді Ціпивко І.І., секретаря судового засідання Метеллі Б.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ВПС Шегині ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення

встановив:

стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову № 005768Е від 12.09.2025 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 12 вересня 2025 року ВПС ІНФОРМАЦІЯ_2 було винесено постанову № 005768Е, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 202 КУпАП та накладено штраф у розмірі 850 грн. Разом з тим при винесенні оскаржуваної постанови не було належним чином з`ясовано всі обставини справи, а саме проігноровано представниками прикордонної служби пред`явлення документу про перебування на військовому обліку позивача.

25.11.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовна заява є необгрунтованою та безпідставною, оскільки при винесенні оскаржуваної постанови інспектор діяв правомірно. Так, 12 вересня 2025 року о 17 год 05 хв, під час перевірки документів прикордонним нарядом «Контрольний пост» в осіб, які в`їжджають, перебувають в контрольованому прикордонному районі, було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , за порушення прикордонного режиму, а саме: за перебування в прикордонній смузі без військово-облікових документів (у паперовій або електронній формі), необхідність наявності яких передбачена п. 7 Положення про прикордонний режим, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 липня 1998 року №1147, тобто вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачено частиною 1 статті 202 КУпАП. Старшим сержантом ОСОБА_2 було роз`яснено громадянину України ОСОБА_1 , що у відповідності до пункту 7 постанови КМУ №1147, громадяни України в`їжджають, перебувають, проживають, проваджують роботи і пропускаються у прикордонну смугу з дозволу відповідного органу Державної прикордонної служби, який безпосередньо виконує завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону у визначеній зоні відповідальності, за наявності документів, що посвідчують їх особу. У період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом воєнного стану громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років також зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ (у паперовій або електронній формі). На вимогу прикордонного наряду «Контрольний пост» пред`явити військово-облікові документи ОСОБА_1 не було пред`явлено відповідних документів. Відповідно до вимог статті 263 КУпАП за порушення прикордонного режиму, а саме: за перебування у прикордонній смузі без військово-облікових документів ОСОБА_1 було затримано до 3 (трьох) годин з метою складання протоколу про адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 202 КУпАП. Оскільки, доставлення затриманої особи здійснювалось до відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (3 км від місця несення служби прикордонного наряду «Контрольний пост») у всіх процесуальних документах зазначений час (17:05) по факту доставлення затриманої особи до підрозділу охорони державного кордону. Під час доставлення ОСОБА_1 до відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » особисті речі не вилучались (в т.ч. мобільний телефон), що в свою чергу свідчить про те, що ОСОБА_1 розпочав завантаження додатку «Резерв+» після того, як йому було доведено, що він вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 202 КУпАП, тобто останній в`їхав та перебував у прикордонній смузі без військово облікових документів. У відповідному військово-обліковому документі («Резерв+») зазначено, що документ сформовано 12.09.2025 року о 16:49 (що свідчить про те, що особа у зазначений час вперше завантажила відповідний застосунок). Під час складання протоколу про адміністративне затримання ОСОБА_1 було роз`яснено його права згідно ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. ОСОБА_1 зазначив, що послуг захисника не потребує, тому враховуючи вимоги статті 261 КУпАП та пункту 2 Порядку №1363 відповідний центр не інформувався, дана інформація підтверджується процесуальними документами (протокол про адміністративне затримання та протокол про адміністративне правопорушення), жодних додаткових клопотань, що стосується правничої допомоги ОСОБА_1 не заявляв, доповнень та зауважень до протоколу про адміністративне затримання не було. В подальшому складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №009057Е від 12.09.2025. Враховуючи вищезазначене, під час розгляду справи уповноважена посадова особа ( ОСОБА_3 ) мала належні та допустимі докази, що ОСОБА_1 вчинено адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 202 КУпАП. На момент розгляду справи, ОСОБА_1 перебував на підрозділі охорони державного кордону, розгляд справи відбувався в його присутності. Також, під час розгляду справи уповноваженою особою, було враховано характер вчиненого правопорушення, ступінь вини, а також те, що особа притягується до адміністративної відповідальності вперше та стосовно нього було накладено мінімальний розмір стягнення передбаченого ч.1 ст.202 КУпАП. За результати розгляду винесено постанову про накладення стягнення, зміст якої доведено до відома позивача та вручено відповідно копію постанови.

Заяви, клопотання учасників справи, процесуальні дії та рішення у справі.

Проколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.11.2025 року визначено головуючу суддю Ціпивко І.І. для розгляду справи.

Ухвалою судді Личаківського районного суду міста Львова від 17.11.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 03.12.2025 року.

Представник позивача адвокат Цепко І.С. надіслала до суду клопотання про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача надіслав до суду клопотання про розгляд справи без його участі. У задоволенні позов просив відмовити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 009057 від 12.09.2025 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 202 КУпАП.

За результатами розгляду згаданого вище протоколу та матеріалів, що долучені до нього, постановою старшого інспектора прикордонної служби групи адміністративно-юрисдикційної діяльності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_3 № 005768Е від 12.09.2025 року ОСОБА_1 визнано таким, який вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 202 КУпАП на накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 12 вересня 2025 року о 17 год 05 хв, під час перевірки документів прикордонним нарядом «Контрольний пост» в осіб, які в`їжджають, перебувають в контрольованому прикордонному районі, було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , за порушення прикордонного режиму, а саме: за перебування в прикордонній смузі без військово-облікових документів (у паперовій або електронній формі), необхідність наявності яких передбачена п. 7 Положення про прикордонний режим, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 липня 1998 року №1147, тобто вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачено частиною 1 статті 202 КУпАП.

Згідно протоколу про затримання, відповідно до вимог статті 263 КУпАП за порушення прикордонного режиму, а саме: за перебування у прикордонній смузі без військово-облікових документів ОСОБА_1 було затримано до 3 (трьох) годин з метою складання протоколу про адміністративне Документ сформований в системі «Електронний суд» 25.11.2025 7 правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 202 КУпАП (копія протоколу про адміністративне затримання додається, додаток №3).

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Частиною 1 ст. 202 КУпАП передбачено відповідальність за порушення прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду виїзду.

Відповідно до п. 7 «Положення про прикордонний режим», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 липня 1998 року № 1147 в редакції постанови № 1292 від 7 грудня 2023 року, із змінами, внесеними згідно з постановою № 894 від 6 серпня 2024 року громадяни України, іноземці та особи без громадянства в`їжджають, перебувають, проживають, проваджують роботи і пропускаються у прикордонну смугу з дозволу відповідного органу Державної прикордонної служби, який безпосередньо виконує завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону у визначеній зоні відповідальності, за наявності документів, що посвідчують їх особу. У період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом воєнного стану громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років також зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ (у паперовій або електронній формі).

Статтею 263 КУпАП визначено, що осіб, які незаконно перетнули або зробили спробу незаконно перетнути державний кордон України, порушили порядок в`їзду на тимчасово окуповану територію України або до району проведення антитерористичної операції чи виїзду з них, порушили прикордонний режим, режим у пунктах пропуску через державний кордон України або режимні правила у контрольних пунктах в`їзду-виїзду, правила використання об`єктів тваринного світу в межах прикордонної смуги та контрольованого прикордонного району, у територіальному морі, внутрішніх водах та виключній (морській) економічній зоні України, вчинили злісну непокору законному розпорядженню або вимозі військовослужбовця чи працівника Державної прикордонної служби України або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, а також іноземців та осіб без громадянства, які не виконали рішення про заборону в`їзду в Україну, порушили правила перебування в Україні або транзитного проїзду через територію України, може бути затримано на строк до трьох годин для складення протоколу, а в необхідних випадках для встановлення особи та/або з`ясування обставин правопорушення - до трьох діб.

Відповідно до повноважень, визначених пунктом 5 статті 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», на Державну прикордонну службу покладаються завдання щодо організації запобігання кримінальним та адміністративним правопорушенням, протидію яким законодавством віднесено до компетенції Державної прикордонної служби України, їх виявлення та припинення, здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення згідно із законами.

Згідно пункту 11 глави 5 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19.10.2015 року №1261 (далі Інструкція №1261), контрольний пост - прикордонний наряд у складі трьох та більше прикордонників, який призначається для виявлення і затримання правопорушників, здійснення контролю за дотриманням правил прикордонного режиму та виконання інших завдань у межах ділянок відповідальності підрозділів охорони кордону, спрямованих на запобігання вільному переміщенню в межах контрольованого прикордонного району зброї, боєприпасів, вибухових речовин та засобів терору, блокування та ізоляції визначених районів.

Згідно пункту 6 глави 5 розділу ІІ Інструкції №1261, група реагування - прикордонний наряд у складі трьох і більше прикордонників, який призначений для пошуку, переслідування і затримання правопорушників, а також своєчасного реагування на зміни обстановки на ділянці підрозділу охорони кордону.

За рішенням старшого зміни прикордонних нарядів група реагування може виконувати завдання з охорони державного кордону шляхом патрулювання на ділянці підрозділу охорони кордону. Екіпірування особового складу, озброєння, технічні засоби, паливно-мастильні матеріали та інше майно групи реагування повинні забезпечувати виконання покладених на неї завдань з охорони кордону та своєчасне реагування на зміни обстановки на всій ділянці підрозділу охорони кордону.

Під час виконання завдань група реагування зобов`язана: перебувати в місцях, визначених начальником підрозділу охорони кордону (старшим зміни прикордонних нарядів), з урахуванням обстановки, яка складається на ділянці підрозділу охорони кордону, в готовності до вибуття на місце виявлення правопорушення (ознак правопорушення); починати пошук з місця виявлення слідів правопорушників або із зазначеного в наказі вихідного рубежу (пункту), де старший наряду визначає основний напрямок пошуку, розстановку прикордонників у складі наряду, порядок руху, спостереження й огляду місцевості, заходи безпосередньої охорони і порядок підтримання взаємодії із сусідніми прикордонними нарядами; вести пошук правопорушників у взаємодії з іншими прикордонними нарядами шляхом огляду місцевості та місцевих предметів, будівель та місць, що можуть бути використані правопорушниками для переховування, за потреби опитувати місцевих жителів, які зустрічаються в районі пошуку, залучати до пошуку членів громадських формувань з охорони громадського порядку і державного кордону; вести огляд приміщень тільки за згодою й у присутності їх власників чи представників органів державної влади та органів місцевого самоврядування із залученням місцевих жителів; під час огляду місцевості особливу увагу звертати на височини, окраїни населених Документ сформований в системі «Електронний суд» 25.11.2025 6 пунктів, узлісся та інші можливі місця переховування правопорушників, періодично робити зупинки для прослуховування місцевості, орієнтування й уточнення основного напрямку пошуку; суворо дотримуватись заходів світлового та звукового маскування.

Крім того, що відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі Закон про мобілізацію) установлено, що у період проведення мобілізації громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ.

Зокрема, стаття 22 Закону про мобілізацію визначає обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації і встановлює, що військово-обліковий документ потрібно пред`являти на вимогу: уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки - військовослужбовця чи працівника; поліцейського; представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 вересня 2025 року о 17 год 05 хв, під час перевірки документів прикордонним нарядом «Контрольний пост» в осіб, які в`їжджають, перебувають в контрольованому прикордонному районі, було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , за порушення прикордонного режиму, а саме: за перебування в прикордонній смузі без військово-облікових документів (у паперовій або електронній формі), необхідність наявності яких передбачена п. 7 Положення про прикордонний режим, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 липня 1998 року №1147, тобто вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачено частиною 1 статті 202 КУпАП.

При цьому, позивач ОСОБА_1 заперечує факт відсутності у нього військово-облікових документів, що підтверджується додатком «Резерв+».

Судом критично оцінюються доводи позивача про те, що в`їжджаючи на територію прикордонної смуги та перебуваючи там, він мав документи про його військовий облік, оскільки лише після його затримання та доставлення до відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » для складання протоколу про адміністративне правопорушення ним було розпочато завантаження додатку «Резер+», тобто останній в`їхав та перебував у прикордонній смузі без військово облікових документів. У відповідному військово-обліковому документі («Резерв+») зазначено, що документ сформовано 12.09.2025 року о 16:49, що свідчить про те, що особа у зазначений час вперше завантажила відповідний застосунок.

Крім цього, рапортом інспектора прикордонної служби 3 категорії оператора групи систем охорони локальних ділянок відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_4 від 12.09.2025 року встановлено, що 12.09.2025 року о 16 год. 40 хв. на напрямку 509 прикордонного знаку на відстані 3000 метрів до лінії державного кордону ним було виявлено гр. України ОСОБА_1 , який перебував у прикордонній смузі без військово-облікових документів.

Рапортом інспектора прикордонної служби 1 категорії начальника відділення технічних засобів охорони державного кордону відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_5 від 12.09.2025 року встановлено, що 2.09.2025 року о 16 год. 45 хв. Отримав доповідь сержанта ОСОБА_4 про виявлення ним гр. України ОСОБА_1 , який перебував у прикордонній смузі без військово-облікових документів

Приписами ст.251 КУпАП України встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Ст.72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За приписами ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Крім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 202 КУпАП та правомірності винесення оскаржуваної постанови та притягнення останнього до адміністративної відповідальності, представником відповідача надано: протокол про адміністративне правопорушення, постанову про накладення адміністративного стягнення, рапорти інспекторів прикордонної служби

Таким чином, встановленими доказами підтверджується перебування позивача ОСОБА_1 у прикордонній смузі без військово-облікових документів.

Належних та допустимих доказів на спростування вищенаведених обставин позивачем не надано.

Покликання позивача на неправомірність прийнятої щодо нього постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення, оскільки він мав при собі військово-облікові документи в електронній формі, суд відхиляє як безпідставні виходячи з аналізу наведених вище правових норм та мотивів.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності суд дійшов висновку про те, що оскаржувана постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення є правомірною та підстави для її скасування відсутні, оскільки відповідачем надано суду належні і допустимі докази, що свідчать про правомірність винесення оскаржуваної постанови та наявності обставин, що підтверджують вину особи, при цьому, доказів, які б спростовували факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем не надано, а судом таких обставин не встановлено.

Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви.

Виходячи із вищевикладеного, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Суд враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Щодо розподілу судових витрат у справі.

Ураховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, витрати зі сплати судового збору належить віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст. ст.77,229,268-271, 286 КАС України, суд

ухвалив:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ВПС Шегині ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 03.12.2025 року.

Суддя Ірина ЦІПИВКО