Справа № 200/9406/25
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2025-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

04 грудня 2025 року Справа №200/9406/25

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Кравченко Т.О., вирішуючи питання про наявність підстав для прийняття позовної заяви та відкриття провадження в адміністративній справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої державі внаслідок нестачі військового майна,

встановила:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 (далі позивач) до ОСОБА_1 (далі відповідач), надісланий через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» 30 листопада 2025 року, в якому позивач просив:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 майнову шкоду у розмірі 4 388 511,65 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) суддя після одержання позовної заяви, крім іншого, з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Строк звернення до адміністративного суду визначає ст. 122 КАС.

Так, згідно з ч. 1 ст. 122 КАС позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Абз. 2 ч. 2 ст. 122 КАС визначено, що для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Верховний Суд в постановах від 18 січня 2024 року у справі № 520/11225/23 та від 05 грудня 2024 року у справі № 400/5284/22 навів висновки щодо застосування норм Закону України від 03 жовтня 2019 року № 160-IX «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (далі Закон № 160) та норм КАС при визначенні строку звернення до суду суб`єкта владних повноважень (військової частини) з позовом про відшкодування збитків, завданих державі військовослужбовцем.

Зокрема, в постанові від 18 січня 2024 року у справі № 520/11225/23 Верховний Суд навів такі висновки:

«[…]

31 жовтня 2019 року набув чинності Закон № 160, який визначає підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків.

Дія цього Закону поширюється на військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби, […] (далі особи).

З комплексного аналізу норм Закону № 160 слідує висновок, що особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди (ст. 4). У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб (ч. 2 ст. 8). Поряд із цим, нормами Закону № 160 передбачено випадки, коли причини завдання шкоди, її розмір та винна особа можуть бути встановлені за результатами аудиту (перевірки), інвентаризації, досудового розслідування або судом. У таких випадках службове розслідування може не призначатися. У разі, якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню (ч. 7 ст. 8). Наказ командира (начальника) про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності може бути оскаржено старшому за службовим становищем командиру (начальнику) та/або до суду в порядку, передбаченому законодавством (ч. 1 ст. 14). Разом із тим, у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку (ст. 12).

[…]

Таким чином позивач неправильно тлумачить норми Закону № 160, ототожнюючи поняття строків «притягнення до матеріальної відповідальності» та «відшкодування завданої шкоди», адже, дійсно, за змістом положень Закону № 160 особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди, про що командир (начальник) видає відповідний наказ. Однак, термін у три роки передбачений саме для притягнення особи до відповідальності. Водночас відшкодування завданої шкоди у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби здійснюється у судовому порядку. При цьому, як правильно зауважив суд першої інстанції, Закон № 160 не визначає строки звернення до суду щодо відшкодування такої шкоди.

За таких умов, при визначенні строку звернення суб`єкта владних повноважень до суду з позовом про відшкодування завданої шкоди застосуванню підлягають відповідні норми КАС.

Так, абз. 2 ч. 2 ст. 122 КАС унормовано, що для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Водночас у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ст. 123 КАС).

[…]».

Отже, при вирішенні питання щодо дотримання Військовою частиною НОМЕР_1 строку звернення до суду з цим позовом належить безпосередньо застосовувати норму абз. 2 ч. 2 ст. 122 КАС, тобто в даному випадку строк звернення до суду становить три місяці який обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог.

Разом з цим норма ч. 1 ст. 4 Закону № 160, згідно з якою особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди, не є нормою «іншого закону, якою встановлений інший строк звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень», про яку йдеться в абз. 2 ч. 2 ст. 122 КАС і на яку покликається позивач.

Такий висновок ґрунтується на тому, що ч. 1 ст. 4 Закону № 160 встановлений строк «притягнення до матеріальної відповідальності», а не строк «звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень».

Зміст позовної заяви та доданих до неї документів свідчить про таке.

ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України у Військовій частині НОМЕР_1 на різних посадах в період з 03 березня 2023 року по 03 березня 2025 року.

На підставі рапорту голови інвентаризаційної комісії Військової частини НОМЕР_1 від 21 грудня 2024 року № 40012/93, наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 23 грудня 2024 року № 2583 «Про призначення службового розслідування за фактом нестачі майна речової служби, виявленої в ході проведення щорічної інвентаризації», наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 20 січня 2025 року № 120 «Про продовження терміну службового розслідування за фактом нестачі майна речової служби, виявленої в ході проведення щорічної інвентаризації» проведено службове розслідування за фактом порушення, що призвело до нестачі майна речової служби, виявленої в ході проведення щорічної інвентаризації майна Військової частини НОМЕР_1 , з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню вказаного порушення, а також встановлення ступеня вини військовослужбовців та осіб, дії або бездіяльність яких цьому сприяли.

За результатами службового розслідування складений Акт службового розслідування від 29 січня 2025 року № 2793/93.

Службовим розслідуванням встановлено, що старший сержант ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а завдана ним матеріальна шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі відповідно до ст. 13 Закону № 160.

29 січня 2025 року командир Військової частини НОМЕР_1 видав наказ (з основної діяльності) № 159 «Про результати службового розслідування за фактом нестачі майна речової служби, виявленої в ході проведення щорічної інвентаризації» (далі Наказ № 159).

Згідно з п. 2 Наказу № 159 причиною втрати майна речової служби тилу логістики Військової частини НОМЕР_1 , що рахувалось на складі Військової частини НОМЕР_1 , визначено недбале ставлення старшого сержанта ОСОБА_1 , начальника складу взводу забезпечення батальйону матеріального забезпечення Військової частини НОМЕР_2 , чиї дії чи бездіяльність стали причиною нестачі військового майна.

П. 3 Наказу № 159 передбачає відшкодувати збитків, завданих державі, в особі Військової частини НОМЕР_1 , внаслідок недбалого ставлення до військового майна під час воєнних (бойових) дій, в розмірі 4 397 209,24 грн, за рахунок винної особи.

Відповідно до п. 6 Наказу № 159 начальнику речової служби тилу логістики Військової частини НОМЕР_1 доручено занести до книги обліку втрат військового майна речової служби логістики тилу на загальну суму 4 397 203,24 грн.

Згідно з пп. пп. 7.2 і 7.3 п. 7 Наказу № 159 начальнику фінансово-економічної служби головному бухгалтеру Військової частини НОМЕР_1 доручено занести в книгу обліку нестач Військової частини НОМЕР_1 по речовій службі тилу логістики Військової частини НОМЕР_1 шкоду, завдану державі, в розмірі 4 397 203,24 грн; а також доручено занести до книги обліку грошових стягнень і нарахувань та проводити стягнення з старшого сержанта ОСОБА_1 суму 4 397 203,24 грн за втрату майна речової служби тилу логістики Військової частини НОМЕР_1 .

Як свідчить витяг з книги обліку грошових стягнень і нарахувань Військової частини НОМЕР_1 (по номенклатурі 2025 року №, аркуш № 16, меморіальний ордер № 4), 06 лютого 2025 року на підставі Наказу № 159 внесений запис про те, що з старшого сержанта ОСОБА_1 підлягає стягненню сума 4 397 203,74 грн; стягнуто 8 691,59 грн; залишок до стягнення 4 388 511,65 грн.

01 березня 2025 року старший сержант ОСОБА_1 , водій господарчого відділення взводу забезпечення командних пунктів батальйону матеріального забезпечення Військової частини НОМЕР_1 , подав рапорт командиру Військової частини НОМЕР_1 , яким доповів, що не згоден відшкодовувати шкоду у розмірі 4 397 203,24 грн, що була виявлена інвентаризаційною комісією Військової частини НОМЕР_1 та підтверджена актом службового розслідування згідно з Наказом № 159.

03 березня 2025 року командир Військової частини НОМЕР_1 видав наказ (по стройовій частині) № 63, згідно з яким старший сержант по мобілізації ОСОБА_1 , водій господарчого відділу взводу забезпечення командних пунктів батальйону матеріального забезпечення Військової частини НОМЕР_1 , звільнений з військової служби у відставку наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 01 березня 2025 року № 29-РС відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за пп. «б» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби), з 03 березня 2025 року виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення Військової частини НОМЕР_1 ; військова служба припинена 03 березня 2025 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону № 160 у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби […], відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Отже, беручи до уваги, що, подавши рапорт від 01 березня 2025 року, ОСОБА_1 відмовився добровільно відшкодовувати завдану шкоду, а 03 березня 2025 року він був звільнений з військової служби, суд дійшов висновку про те, що передбачений абз. 2 ч. 2 ст. 122 КАС тримісячний строк, впродовж якого Військова частина НОМЕР_1 могла звернутися до адміністративного суду з цим позовом, розпочав перебіг з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог, тобто з 04 березня 2025 року (з урахуванням положень ч. 1 ст. 122 КАС, відповідно до якої перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якого пов`язано його початок), і сплинув 04 червня 2025 року.

До суду з цим позовом Військова частина НОМЕР_1 звернулася 30 листопада 2025 року, про що свідчить дата формування і підписання позовної заяви в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд».

Отже, тримісячний строк звернення до адміністративного суду, визначений абз. 2 ч. 2 ст. 122 КАС, позивачем пропущений.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з ч. 2 ст. 123 КАС якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Документи, що додаються до позовної заяви, визначені ст. 161 КАС.

Згідно з ч. 6 ст. 161 КАС у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

В порушення вимог ч. 1 ст. 123, ч. 6 ст. 161 КАС, звертаючись до суду з цим позовом, позивач не надав заяву про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску.

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. ст. 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, що передбачено ч. 1 ст. 169 КАС.

Відповідно до ч. 2 ст. 169 КАС в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки позовна заява не відповідає вимогам ч. 1 ст. 123, ч. 6 ст. 161 КАС вона підлягає залишенню без руху з наданням позивачу десятиденного строку для усунення недоліків шляхом:

- подання заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 122, 123, 160, 161, п. 3 ч. 1 ст. 171, ч. ч. 1-3 ст. 169, ст. ст. 241, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалила:

1. Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої державі внаслідок нестачі військового майна залишити без руху.

2. Встановити особі, яка звернулася з позовною заявою, десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

3. Недоліки позовної заяви мають бути усунені шляхом:

- подання заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.

4. Роз`яснити особі, яка звернулася з позовною заявою, що у разі усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду. Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, така позовна заява повертається позивачеві.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Кравченко