Справа № 160/10715/25
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач), в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області від 11.02.2025 року про відмову призначенні пенсії;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу період роботи ОСОБА_1 з 06.02.1995 року по 27.03.1995 року, з 28.03.1995 по 25.08.1995 року, з 30.11.2003 по 21.07.2004 року, з 01.09.2004 по 22.06.2005 року, з 22.06.2005 по 05.10.2005 року, з 06.10.2005 по 08.01.2006 року, з 13.06.2006 по 05.10.2006 року, з 06.10.2006 по 02.04.2007 року, з 29.09.2007 по 23.05.2008 року, з 27.02.2009 по 02.12.2009 року, з 07.06.2010 по 16.05.2011 року, з 05.12.2011 по 23.08.2012 року, з 27.09.2013 по 06.09.2014 року, з 16.01.2015 по 29.10.2015 року відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 ;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що вона у лютому 2025 року звернулась до пенсійного фонду з метою отримання пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 11.02.2025 на свою заяву отримала відповідь у вигляді рішення від 11.02.2025 Головного управління Пенсійного Фонду України в Львівській області, згідно з яким було відмовлено у призначені пенсії за віком. Відмова була вмотивована недостатністю страхового стажу. Відповідач, відмовляючи в призначені пенсії, не зарахував 7 років 4 місяці 16 днів страхового стажу за періоди роботи: з 06.02.1995 року по 27.03.1995 року, з 28.03.1995 по 25.08.1995 року, з 30.11.2003 по 21.07.2004 року, з 01.09.2004 по 22.06.2005 року, з 22.06.2005 по 05.10.2005 року, з 06.10.2005 по 08.01.2006 року, з 13.06.2006 по 05.10.2006 року, з 06.10.2006 по 02.04.2007 року, з 29.09.2007 по 23.05.2008 року, з 27.02.2009 по 02.12.2009 року, з 07.06.2010 по 16.05.2011 року, з 05.12.2011 по 23.08.2012 року, з 27.09.2013 по 06.09.2014 року, з 16.01.2015 по 29.10.2015 року відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 , посилаючись на Закон України від 23.12.2022 «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року», а також на певні недоліки в трудовій книжці. Позивач категорично не погоджується з таким рішенням відповідача та вказує, що спірні періоди трудової діяльності належним чином підтверджуються трудовою книжкою. Зауваження органу пенсійного фонду на окремі недоліки, допущені при заповненні трудової книжки, безпідставні, оскільки обов`язок ведення трудових книжок покладається роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначення пенсії, у недоліках таких записів трудової книжки. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві. Крім того, на час набуття вказаного трудового стажу Угода від 13.03.1992 була чинною для України, тому підлягає застосування до даних правовідносин. З огляду на викладене, рішення відповідача від 11.02.2025 про відмову призначенні пенсії є протиправним, тому просить його скасувати, а порушені права відновити у спосіб, що заявлений.
Цією ж ухвалою суду було витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області: засвідчену належним чином копію пенсійної справи ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ); копію рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області від 11.02.2025, прийняте за результатами розгляду заяви позивача від 03.02.2025.
Сторони належним чином повідомлені про судовий розгляд справи, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.
Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовна заява є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає наступне. ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області з заявою про призначення пенсії. За принципом екстериторіальності виконавцем визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області. Розглянувши заяву позивача Головним управлінням прийнято про відмову в призначенні пенсії, оскільки страховий стаж становить 19 років 02 місяці 22 дні. За доданими документами до страхового стажу періоди роботи згідно трудової книжки заповненої 15.12.1984 НОМЕР_3 та вкладиша до неї заповненого 27.09.2013 НОМЕР_4 не зараховано: період з 15.12.1984 по 30.12.1986, оскільки в даті звільнення з роботи наявне виправлення не завірене належним чином. Для зарахування необхідно надати уточнюючі довідки про період роботи, видані на підставі первинних документів. періоди з 06.02.1995 року по 27.03.1995 року, з 28.03.1995 по 25.08.1995 року, 30.11.2003 по 21.07.2004 року, з 01.09.2004 по 22.06.2005 року, з 22.06.2005 по 05.10.2005 року, з 06.10.2005 по 08.01.2006 року, з 13.06.2006 по 05.10.2006 року, з 06.10.2006 по 02.04.2007 року, з 29.09.2007 по 23.05.2008 року, з 27.02.2009 по 02.12.2009 року, з 07.06.2010 по 16.05.2011 року, з 05.12.2011 по 23.08.2012 року, з 27.09.2013 по 06.09.2014 року, з 16.01.2015 по 29.10.2015 оскільки відповідно до Закону України від 22.12.2022 «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» до страхового стажу зараховується періоди роботи (служби) на РРФСР по 31.12.1991. У разі відсутності, починаючи з 01.01.2018, страхового стажу, передбаченого частиною першою статті 26 Закону № 1058-ІV, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 63 роки за наявності страхового стажу з січня 2028 року від 25 до 35 років, та після досягнення віку 63 років за наявності страхового стажу не менше 15 років. Дата з якої особа матиме право на пенсійну виплату, згідно підтверджених документів 24.01.2030. У разі повторного звернення за призначенням пенсії з додатковими документами, право на пенсійну виплату буде переглянуто. Враховуючи зазначене, вимоги позивача є безпідставними і не ґрунтуються на чинному законодавстві.
Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив не скористалась.
Відповідно до частини п`ятої та восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Згідно з частиною п`ятою статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документована паспортом громадянина України серії НОМЕР_5 , виданого 16.02.2001 Марганецьким МВ УМВС України у Дніпропетровській області; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
03.02.2025 позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.
За принципом екстериторіальності органом призначення визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 11.02.2025 №22 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Означене рішення обґрунтоване наступним.

Вік заявника 60 років 10 днів. Страховий стаж особи становить 19 років 02 місяці 22 дні. За доданими документами до страхового стажу періоди роботи згідно трудової книжки, заповненої 15.12.1984, НОМЕР_3 та вкладиша до неї, заповненого 27.09.2013 НОМЕР_4 , не зараховано: період з 15.12.1984 по 30.12.1986, оскільки в даті звільнення з роботи наявне виправлення, не завірене належним чином. Для зарахування необхідно надати уточнюючі довідки про період роботи, видані на підставі первинних документів; періоди з 06.02.1995 року по 27.03.1995 року, з 28.03.1995 по 25.08.1995 року, 30.11.2003 по 21.07.2004 року, з 01.09.2004 по 22.06.2005 року, з 22.06.2005 по 05.10.2005 року, з 06.10.2005 по 08.01.2006 року, з 13.06.2006 по 05.10.2006 року, з 06.10.2006 по 02.04.2007 року, з 29.09.2007 по 23.05.2008 року, з 27.02.2009 по 02.12.2009 року, з 07.06.2010 по 16.05.2011 року, з 05.12.2011 по 23.08.2012 року, з 27.09.2013 по 06.09.2014 року, з 16.01.2015 по 29.10.2015, оскільки відповідно до Закону України від 22.12.2022 «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» до страхового стажу зараховується періоди роботи (служби) на РРФСР по 31.12.1991. Дата з якої особа матиме право на пенсійну виплату, згідно підтверджених документів 24.01.2030. У разі повторного звернення за призначенням пенсії з додатковими документами, право на пенсійну виплату буде переглянуто.

Відповідно до роздруківки розрахунку стажу з урахуванням особливостей трудової діяльності та перетину періодів (форма РС-право) номер ПС: 22 на дату звернення 03.02.2025, страховий стаж позивача становить 19 років 9 місяців 7 днів, до якого зараховано наступні періоди: з 01.09.1982 по 05.07.1984 навчання у вищих/середніх навчальних закладах - 1 рік 10 місяців 5 днів; з 15.12.1984 по 30.12.1986 2 роки 0 місяців 16 днів; з 31.12.1986 по 29.06.1988 догляд за дитиною до 3 років 1 рік 5 місяців 29 днів; з 29.09.1988 по 17.08.1992 3 роки 10 місяців 22 дні; з 01.04.1993 по 16.06.1993 0 років 2 місяці 16 днів; з 17.06.1993 по 25.08.1993 0 років 2 місяці 9 днів; з 26.08.1993 по 20.09.1993 0 років 0 місяців 25 днів; з 21.09.1993 по 10.01.1995 1 рік 3 місяці 20 днів; з 24.02.1997 по 24.05.1997 безробіття 0 років 3 місяці 1 день; з 28.07.1997 по 21.11.2003 6 років 3 місяці 24 дні; з 01.09.2004 по 22.06.2005 0 років 10 місяців 0 днів; з 12.04.2006 по 13.06.2006 0 років 2 місяці 9 днів; з 14.05.2007 по 14.09.2007 безробіття 0 років 4 місяці 2 дні; з 22.01.2013 по 06.09.2013 0 років 8 місяців 12 днів; з 01.12.2024 по 27.12.2024 0 років 0 місяців 27 днів.

Не погодившись з рішенням про відмову в призначенні пенсії за віком від 11.02.2025, а також з не зарахуванням до страхового стажу періодів роботи: з 06.02.1995 по 27.03.1995, з 28.03.1995 по 25.08.1995, з 30.11.2003 по 21.07.2004, з 01.09.2004 по 22.06.2005, з 22.06.2005 по 05.10.2005, з 06.10.2005 по 08.01.2006, з 13.06.2006 по 05.10.2006, з 06.10.2006 по 02.04.2007, з 29.09.2007 по 23.05.2008, з 27.02.2009 по 02.12.2009, з 07.06.2010 по 16.05.2011, з 05.12.2011 по 23.08.2012, з 27.09.2013 по 06.09.2014, з 16.01.2015 по 29.10.2015, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (в редакціях, чинних на час виникнення спірних правовідносин).

За змістом статті 4 Закону №1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 1 Закону №1058-ІV визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною першою статті 26 Закону №1058-ІV визначено умови призначення пенсії за віком, відповідно до якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону №1058-ІV, у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 15 до 21 року.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом частини другої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац перший частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV).

Відповідно до статті 2 Закону №1788-XII за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно зі статті 3 вказаного Закону право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом: а) особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів*, гіг-спеціалісти, які залучені резидентами Дія Сіті за гіг-контрактами відповідно до Закону України «Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні», - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до статті 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

До стажу роботи зараховується також: а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі; е) тимчасова непрацездатність, що почалася у період роботи; ж) час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Згідно з приписами статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Згідно з пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження стажу роботи приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Відповідно до пунктом 23 Порядку №637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Системний аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналогічна правова позиція неодноразово виснувалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 29 березня 2023 року у справі №360/4129/20, від 12 вересня 2022 року у справі №569/16691/16-а, від 20 лютого 2020 року у справі №415/4914/16-а, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 16 червня 2020 року у справі №682/967/17 та від 19 червня 2020 року у справі №359/2076/17.

В ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач у віці 60 роки звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою від 03.02.2025 про призначення пенсії за віком.

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області за результатами розгляду заяви прийнято рішення від 11.02.2025 №22 про відмову в призначенні пенсії за віком, яке обґрунтовано відповідачем єдиною підставою: відсутністю станом на дату звернення необхідного страхового стажу.

За розрахунком, наведеного в оспорюваному рішенні, тривалість страхового стажу станом на дату звернення (03.02.2025) становить 19 років 9 місяці 7 днів.

У межах спірних правовідносинах позивачем заявлено позовні вимоги щодо не зарахування відповідачем до страхового стажу періодів з 06.02.1995 по 27.03.1995, з 28.03.1995 по 25.08.1995, з 30.11.2003 по 21.07.2004, з 01.09.2004 по 22.06.2005, з 22.06.2005 по 05.10.2005, з 06.10.2005 по 08.01.2006, з 13.06.2006 по 05.10.2006, з 06.10.2006 по 02.04.2007, з 29.09.2007 по 23.05.2008, з 27.02.2009 по 02.12.2009, з 07.06.2010 по 16.05.2011, з 05.12.2011 по 23.08.2012, з 27.09.2013 по 06.09.2014, з 16.01.2015 по 29.10.2015.

Як вбачається з розрахунку страхового стажу форми РС-право (станом на час звернення 03.02.2025) спірний період частково зарахований до страхового стажу позивачу, а саме: період з 01.09.2004 по 22.06.2005, 13.06.2006, тож спір між сторонами щодо таких періодів відсутній, тому в цій частині позов не підлягає задоволенню.

Щодо решти спірних періодів, суд зазначає наступне.

Як вбачається з трудової книжки серії НОМЕР_3 від 15.12.1984, вкладишу до трудової книжки серії НОМЕР_4 від 27.09.2013, у спірні періоди позивач працювала на наступних посадах та на таких підприємствах:

з 06.02.1995 по 27.03.1995 вчителем початкових класів пос. Палатка в СШ №1 Магаданської області (записи №№15-16);

з 28.03.1995 по 25.08.1995 касиром-фактурувальником в АТ Колимська виробничо-комерційна компанія Магаданська область (записи №№17-18);

з 30.11.2003 по 21.07.2004 помічником кухара у ТОВ «Нявленга» Магаданська область (записи №№27-28);

з 22.06.2005 по 05.10.2005 - помічником кухара у ТОВ «Агат» Магаданська область (записи №31-32);

з 06.10.2005 по 08.01.2006 - помічником кухара у ТОВ «Агат» Магаданська область (записи №№33-34);

з 13.06.2006 по 05.10.2006 - помічником повара у ТОВ «Агат» Магаданська область (записи №37-38);

з 06.10.2006 по 02.04.2007 - поваром в їдальні у ТОВ «Агат» Магаданська область (записи №№39-40);

з 29.09.2007 по 23.05.2008 покоївкою у ТОВ «Агат» Магаданська область (записи №№43-44);

з 27.02.2009 по 02.12.2009 - покоївкою у ТОВ «Нявленга» Магаданська область (записи №45-46);

з 07.06.2010 по 16.05.2011 - покоївкою у ТОВ «Нявленга» Магаданська область (записи №№47-48);

з 05.12.2011 по 23.08.2012 - покоївкою у ТОВ «Нявленга» Магаданська область (записи №№49-50);

з 27.09.2013 по 06.09.2014 - покоївкою у ТОВ «Нявленга» Магаданська область (записи №№53-54);

з 16.01.2015 по 29.10.2015 - покоївкою у ТОВ «Нявленга» Магаданська область (записи №№55-56).

Суд зазначає, що трудова книжка в частині вказаних спірних періодів оформлена у відповідності до вимог законодавства, записи містять відомості про номери та дати наказів про прийняття на роботу та звільнення з роботи, а також підписи уповноважених працівників та печатки підприємств.

В якості підстави для відмови у зарахуванні спірних періодів трудової діяльності до страхового стажу відповідачем в оскаржуваному рішенні зазначено, що відповідно до Закону України від 22.12.2022 «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» до страхового стажу зараховується періоди роботи (служби) на РРФСР по 31.12.1991.

Суд критично ставиться до означеної позиції відповідача.

Частиною першою статті 4 Закону № 1058-IV встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається, зокрема, з міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода) пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 5 Угоди визначено, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.

Частинами другою та третьою статті 6 Угоди передбачено, що для встановлення права на пенсію громадянам держав-учасників Угоди враховується трудовий стаж, придбаний на території будь-якої з цих держав, а так само на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цієї Угоди. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Згідно із абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, від 14.01.1993, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтва та інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Частиною другою статті 4 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів» від 15.04.1994, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому, Указами Президента України строк дії режиму воєнного стану неодноразово продовжувався та на час спірних відносин і розгляду справи не припинений та не скасований.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 у м. Москві. Ця постанова набрала чинності 02.12.2022.

Разом з цим, в силу положень частини другої статті 13 Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Тож, позиція відповідача суперечить принципу верховенства права.

Припинення участі РФ в Угоді, так само, як і прийняття постанови Кабінетом Міністрів України від 29.11.2022 №1328 про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення не може бути підставою для відмови у зарахуванні стажу, набутого особою до ухвалення відповідних рішень.

За таких обставин, право позивача на обрахунок стажу при призначенні пенсії, набутого на території країни-учасниці Угоди, не може пов`язуватись з такими чинниками, як припинення дипломатичних відносин з такою країною, оскільки у період роботи позивача в РФ вказана Угода була чинною та передбачала право на пенсію громадянам держав - учасниць Угоди з врахуванням трудового стажу, набутого на території будь-якої з цих держав. При цьому, суд зазначає, що за наявності чинних, у період роботи позивача, положень Угоди, що передбачали відповідне право, позивач не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у зарахуванні періодів роботи на території РФ до стажу, що надає право на пенсійне забезпечення.

Крім того, частина друга статті 13 Угоди містить пряму вказівку, що пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

За таких обставин, відмовляючи позивачу в зарахуванні вказаних періодів роботи до страхового стажу, відповідач діяв протиправно, тому з метою відновлення порушеного права, а також ураховуючи часткове зарахування відповідачем періодів, що заявлені як спірні, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивачу наступні періоди її трудової діяльності: з 06.02.1995 по 27.03.1995, з 28.03.1995 по 25.08.1995, з 30.11.2003 по 21.07.2004, з 23.06.2005 по 05.10.2005, з 06.10.2005 по 08.01.2006, з 14.06.2006 по 05.10.2006, з 06.10.2006 по 02.04.2007, з 29.09.2007 по 23.05.2008, з 27.02.2009 по 02.12.2009, з 07.06.2010 по 16.05.2011, з 05.12.2011 по 23.08.2012, з 27.09.2013 по 06.09.2014, з 16.01.2015 по 29.10.2015.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 11.02.2025 №22 не відповідає критеріям, визначених частиною другою статті 2 КАС України, тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо іншої частини позовних вимог про зобов`язання вчинити певні дії, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4 частини другої статті 245 КАС України).

Відповідно до частини четвертої статті 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Нормами частини другої статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02).

Як вбачається з матеріалів справи, спір стосується наслідків розгляду заяви позивача від 03.02.2025 у вигляді рішення від 11.02.2025 №22, яке скасовано судом як протиправне.

При цьому, судом зроблено висновок про неправомірність відмови відповідача у зарахуванні періодів роботи з 06.02.1995 по 27.03.1995, з 28.03.1995 по 25.08.1995, з 30.11.2003 по 21.07.2004, з 23.06.2005 по 05.10.2005, з 06.10.2005 по 08.01.2006, з 14.06.2006 по 05.10.2006, з 06.10.2006 по 02.04.2007, з 29.09.2007 по 23.05.2008, з 27.02.2009 по 02.12.2009, з 07.06.2010 по 16.05.2011, з 05.12.2011 по 23.08.2012, з 27.09.2013 по 06.09.2014, з 16.01.2015 по 29.10.2015 до страхового стажу та зобов`язано відповідача зарахувати позивачу до страхового стажу вказані періоди її роботи.

Суд зазначає, обрахунок стажу, що враховується у призначенні пенсії, є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Оскільки відповідачем було протиправно відмовлено позивачеві в призначенні пенсії за віком, що встановлено судом, поряд з цим на час судового розгляду матеріали справи не містять доказів обрахунку страхового стажу з урахуванням зобов`язальних вимог суду, зважаючи також на дискрецію пенсійного органу в питаннях обрахунку стажу, необхідного для призначення пенсії, суд з метою належного та ефективного захисту прав позивача вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву позивача від 03.02.2025 про призначення пенсії за віком з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом положень частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірності свого рішення у спірних правовідносинах.

Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат зі сплати судового збору в сумі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 73-78, 90, 139 241-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, буд. 10) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, буд.10) від 11.02.2025 №22 про відмову в призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, буд.10) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) наступні періоди її роботи: з 06.02.1995 по 27.03.1995, з 28.03.1995 по 25.08.1995, з 30.11.2003 по 21.07.2004, з 23.06.2005 по 05.10.2005, з 06.10.2005 по 08.01.2006, з 14.06.2006 по 05.10.2006, з 06.10.2006 по 02.04.2007, з 29.09.2007 по 23.05.2008, з 27.02.2009 по 02.12.2009, з 07.06.2010 по 16.05.2011, з 05.12.2011 по 23.08.2012, з 27.09.2013 по 06.09.2014, з 16.01.2015 по 29.10.2015.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, буд.10) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) від 03.02.2025 про призначення пенсії за віком з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, буд.10) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.М. Бухтіярова