Справа № 932/12928/25
Суддя: Леміщенко О. О.
Дата ухвалення: 2025-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/932/244/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2025 року м. Дніпро

Суддя Шевченківського районного суду м. Дніпра Леміщенко О.О., при секретарі судового засідання Маншиліні Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 угли, в інтересах якого діє адвокат Річко Олена Олександрівна, до Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про скасування рішення, дій чи бездіяльності суб`єкту владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

19 вересня 2025 року представник позивача ОСОБА_1 угли, адвокат Річко Олена Олександрівна, звернулася до Шевченківського районного суду міста Дніпра через підсистему «Електронний суд» із позовом до Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про скасування рішення, дій чи бездіяльності суб`єкту владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є етнічним узбеком та мусульманином, який виїхав з російської федерації до України у 2017 році, оскільки після переїзду його батька в Україну у 2016 році співробітники Слідчого комітету в Тюмені часто, приблизно раз на тиждень, викликали його на слідчі дії та розпитували про батька, а також про дядька, якого примусово вивезли до Узбекистану. В Узбекистані щодо батька Позивача було порушено політично-вмотивовані кримінальні справи, а саме за ч. 4 ст. 159 Кримінально кодексу Республіки Узбекистан («Посягання на конституційний устрій Республіки Узбекистан»), ч. 1 ст. 242 Кримінально кодексу Республіки Узбекистан («Організація злочинної спільноти»), ч. 1 ст. 244-2 Кримінально кодексу Республіки Узбекистан («Масові заворушення»), у зв`язку з чим батька Позивача було оголошено у розшук. 04.06.2024 року Позивач звернувся до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області з відповідною заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту та був документований Довідкою про звернення за захистом в Україні. 25.06.2024 Позивач отримав Повідомлення №05-24 від 21.06.2024 про відмову особі в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Дане рішення було прийнято на підставі Наказу №91 від 21.06.2024 Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області. Не погоджуючись з отриманим Повідомленням №05-24 про відмову особі в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, позивач подав скаргу до Державної міграційної служби України у якій просила скасувати наказ про відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. 11.12.2024р. Позивач отримав повідомлення від ГУ ДМС України в Дніпропетровській області №11-24 від 06.12.2024р. в якому було зазначено, що Державною міграційною службою України прийнято рішення від 27.11.2024р. №11-24 про відхилення його скарги на наказ ГУ ДМС України у Дніпропетровській області про відмову особі в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Позивач оскаржив рішення від 27.11.2024р. №11-24 про відхилення його скарги на наказ ГУ ДМС України у Дніпропетровській області про відмову особі в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в судовому порядку (справа №160/33203/24) Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.07.2025 у справі № 160/33203/24 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 угли до відповідача-1: Державної міграційної служби України, відповідача-2: Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено. Позивач оскаржив вищезазначене рішення суду в апеляційному порядку. Апеляційна скарга представником позивача була подана через систему «Електронний суд» 29.07.2025 року, але апеляційне провадження було відкрите лише 29.08.2025 року. А в цьому Відповідач керуючись правилами розгляду заяв №649 відмовляв Позивачу продовжити строк дії його довідки, допоки він не наддасть копію Ухвали про відкриття апеляційного провадження. Коли позивач отримав ухвалу про відкриття апеляційного провадження він звернувся до ГУ ДМС України для продовження дії своєї Довідки про звернення за захистом. При цьому, перед тим, як продовжити дію довідки про звернення за захистом, 10.09.2025 року відносно Позивача складено протокол про адміністративне правопорушення, яке передбачене частиною 2 статті 203 КУпАП, а також постанову ПН МДН 007430 про накладення адміністративного стягнення у розмірі 3 400, 00 грн. (далі Оскаржувана постанова). Основна позиція ГУ ДМС в Дніпропетровській області (далі «Відповідач»), що вказана в оскаржуваній постанові, є те, що Позивач проживає на території України без законних підстав. Позивач вважає оскаржувану постанову протиправною, а тому такою, що підлягає скасуванню та звертається до суду з цим позовом з наступних підстав. Позивач звернувся в Україні з заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в порядку, передбаченому Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту». До того ж, у примітці до статті 203 КУпАП зазначається, що дія цієї статті не поширюється на випадки, якщо іноземці або особи без громадянства з наміром отримати притулок чи бути визнаними в Україні біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту, під час в`їзду в Україну незаконно перетнули державний кордон України і перебувають на території України протягом часу, необхідного для звернення із заявою про надання притулку чи заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Відповідно до Правил розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, 4.7. У разі використання особою права на оскарження уповноважена посадова особа територіального органу ДМС до прийняття рішення за скаргою залишає на зберігання документи, що посвідчують особу заявника, та інші надані заявником документи, про що робиться відмітка в розписці про зберігання документів. Строк дії довідки про звернення за захистом в Україні продовжується територіальним органом ДМС на три місяці. Підставою для продовження строку дії зазначеної довідки є копія скарги на рішення територіального органу ДМС з підтверджуючими документами її відправлення або у випадку оскарження в судовому порядку копія позовної заяви з відміткою (штампом) суду про її прийняття або копія ухвали суду про відкриття провадження у справі або належним чином оформленої судової повістки. Подані документи належним чином долучаються до особової справи. У випадку оскарження рішення в судовому порядку подальше тримісячне продовження строку дії довідки про звернення за захистом в Україні здійснюється після отримання письмової інформації про стан розгляду справи в суді від юридичної служби територіального органу ДМС. Відповідачем не враховано, що позивач є громадянином іншої держави, країною походження якого є російська федерація, та звернувся до відповідача з заявою про визнання біженцем чи особою, яка потребують додаткового захисту, а отже належить до вразливої групи населення шукачів захисту. Враховуюче вищезазначене, представник позивача просить скасувати постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Справу було зареєстровано 22 вересня 2025 року в автоматизованій системі документообігу (Д-3).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 вересня 2025 року, справу було передано на розгляд судді Шевченківського районного суду міста Дніпра Леміщенко О.О.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Дніпра від 23 вересня 2025 року, позовну заяву було залишено без руху, надано строк на усунення недоліків.

15 жовтня 2025 року, від представника позивача надійшла ухвала про виправлення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Дніпра від 16 жовтня 2025 року було відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін.

13 листопада 2025 року від представника відповідача до суду через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування позиції відповідача було наведено наступне. Положеннями частини 2 статті 6 Конституції України, передбачено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються громадянство, правосуб`єктність громадян, статус іноземців та осіб без громадянства Аналогічні положення містяться у частині 1 статті 21 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII (зі змінами та доповненнями), відповідно до положень якої правовий статус іноземців та осіб без громадянства, юридичних осіб іноземних держав, які перебувають на території України під час дії воєнного стану, визначається Конституцією та законами України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно діючого законодавства України, правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначено Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року № 3773-VI (зі змінами та доповненнями) (далі Закон № 3773-VI). Положеннями частини 1 статті 9 вищевказаного Закону № 3773-VI, встановлено що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Згідно до частини 1 статті 16 Закону № 3773-VI, реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону. Відповідно до частини 2 статті 16 Закону № 3773-VI, відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України. Згідно до пункту 7 частини 1 статті 1 Закону № 3773-VI, іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні. Положеннями частини 3 статті 9 Закону № 3773-VI, передбачено, що строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України. Виключний перелік підстав для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України визначений в статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Відповідно до частини 1 статті 4 Закону № 3773-VI, іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до Закону України «Про імміграцію» іммігрувати в Україну на постійне проживання. Згідно до вимог частини 3 статті 3 Закону № 3773-VI, іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави. Відповідно до частини 1 статті 23 Закону № 3773-VI, нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили кримінальні, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону. Згідно до чинного законодавства, порушення іноземцями та особами без громадянства законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства є адміністративним правопорушенням, що посягає на встановлений порядок управління, та за вчинення якого передбачено відповідальність відповідно до статті 203 Глави 15 Розділу 2 «Особлива частина» Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до частини 2 статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, перевищення іноземцем або особою без громадянства встановленого строку перебування в Україні більш як на 30 днів, а так само проживання на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні, за недійсними документами чи документами, термін дії яких закінчився, - тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до пункту 2.1 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою України № 825, затвердженої наказом МВС України від 28.08.2013 (далі Інструкція № 825) визначено, що складати протоколи про правопорушення та протоколи про затримання, а також у передбачених законодавством випадках доставляти осіб, які порушили правила перебування в Україні та транзитного проїзду через її територію, у приміщення ДМС, її територіальних органів і територіальних підрозділів, до поліції, до пунктів тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, мають право уповноважені посадові особи головних управлінь (управлінь) ДМС в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управлінь (відділів, секторів) міграційної служби у районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, які є державними службовцями (далі - уповноважені посадові особи). Уповноважені посадові особи складають протокол при виявленні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 185-3, 200, 201, частиною першою статті 203, статтями 203-1, 204, 205, 206 КУпАП, згідно з формою, наведеною в додатку 1 до цієї Інструкції. Відповідно до пункту 2.2. Інструкції № 825, протокол про правопорушення (у разі його оформлення) складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, на бланку, який містить серію та номер, наскрізну нумерацію в межах відповідного органу ДМС, у двох примірниках, один з яких під підпис вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності; викладається державною мовою; заповнюється розбірливим почерком або за допомогою друкованих засобів. Після заповнення за допомогою друкованих засобів протокол про правопорушення надається уповноваженою посадовою особою, яка його заповнювала, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, для перевірки правильності внесених до нього відомостей. У разі виявлення у протоколі про правопорушення помилок уповноважена посадова особа, яка його заповнювала, вносить до нього відповідні виправлення. Громадянин рф ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортний документ НОМЕР_1 , виданий 24.11.2015 ФМС Росії 72001, термін дії до 24.11.2025 року, прибув на територію України 28.06.2017 р. через ПП «Зернове» з метою імміграції. 26.12.2017 Управлінням ДМС в Хмельницькій області громадянину ОСОБА_1 надано дозвіл на імміграцію в Україну на підставі положень пункту 6 частини 2 статті 4 Закону України «Про імміграцію». (Квота імміграції встановлюється Кабінетом Міністрів України у визначеному ним порядку по категоріях іммігрантів: батьки, чоловік (дружина) іммігранта та його неповнолітні діти). 28.12.2017 гр. ОСОБА_1 звернувся до відділу у справах іноземців та ОБГ Управлінням ДМС в Хмельницькій області із заявою про оформленням посвідки на постійне проживання на підставі дозволу на імміграцію в Україну від 26.12.2017. 29.12.2017 ОСОБА_1 документовано посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_2 (орган видачі 6801). Рішенням УДМС в Хмельницькій області від 25.07.2019 №189 скасовано дозвіл на імміграцію від 26.12.2017 на ім`я громадянина ОСОБА_1 на підставі положень пункту 1 частини 1 статті 12 Закону України «Про імміграцію» № 2491-III (далі Закон № 2491-III, в редакції Закону чинній на час виникнення спірних правовідносин, а саме, дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо: з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність), а посвідка на постійне проживання НОМЕР_2 , яка видана на підставі цього дозволу на імміграцію скасована відповідно до пп.1 п.64 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою КМУ від 25.04.2018 № 321 (далі Порядок № 321). Посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі: скасування дозволу на імміграцію в Україну відповідно до статті 12 Закону України Про імміграцію. Відповідно до абзацу 3 пункту 23 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 №1983 Управлінням було направлено на адресу вказану ОСОБА_1 копію рішення про скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання (лист № 6801.4-7338/6801.4.1-19 від 25.07.2019), а також були внесені дані про посвідку на постійне проживання до ЄІАС УМП ІП «ФМ «Недійсні документи». Наголошуємо, що пунктом 68 Порядку №321, іноземець або особа без громадянства, стосовно яких прийнято рішення про скасування посвідки, у випадку, зазначеному в підпункті 1 пункту 64 цього Порядку, повинні зняти з реєстрації місце проживання, здати посвідку та виїхати за межі України в місячний строк з дня отримання рішення про скасування дозволу на імміграцію. Статтею 13 Закону України «Про імміграцію» встановлено, що особа, стосовно якої прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, повинна виїхати з України протягом місяця з дня отримання копії цього рішення. Якщо за цей час особа не виїхала з України, вона підлягає видворенню в порядку, передбаченому законодавством України. Однак, після скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання на території України позивач ухилився від виїзду та залишився нелегально перебувати на території України, використовуючи недійсну посвідку на постійне проживання при цьому рішення УДМС України не оскаржував. 25.07.2023 посадовими особами Самарського відділу у м. Дніпрі ГУ ДМС України у Дніпропетровській області громадянина ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 204 КУпАП, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МДН №005430 від 25.07.2023 року, відповідно до якої на гр. ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп. Позивач даний адміністративний штраф сплатив добровільно. Також, за фактом порушення строку перебування в Україні уповноваженими посадовими особами Центрального відділу у м. Дніпрі ГУ ДМС України у Дніпропетровській області відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДН №005520 від 18.08.2023 року у якому зафіксовано порушення законодавства, передбачені частиною 1 статті 203 КУпАП. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МДН №005511 від 18.08.2023, відповідно до якої на гр. фр. ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп. Позивач даний адміністративний штраф сплатив. Керуючись вимогами статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», уповноваженою посадовою особою Центрального відділу у м. Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області 18.08.2025 відносно гр. ОСОБА_1 прийнято рішення № 1 про примусове видворення з України. Окремо зазначаємо, що станом на момент прийняття рішення №1 про примусове видворення гр. фр. ОСОБА_1 існувала низка виконавчих проваджень, а саме: стягнення штрафів у справах про адміністративні правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху (57109956, 57195787, 57276767, 59321785, 59661163, 60777133, 70656885, 70746929, 78532962). Зважаючи на викладені вище фактичні обставини, та враховуючи вимоги чинного законодавства, звертаємо увагу суду на наступні обставини щодо громадянина російської федерації ОСОБА_2 , ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: - тривалий час перебуває на території України, не маючи на те законних підстав; - дії Відповідача порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства (ухилення від виїзду з України після втрати підстав для перебування в Україні передбачених частиною 14 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»; За фактом порушення строку перебування в Україні уповноваженими посадовими особами Відділу №3 у м. Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДН №007441 від 10.09.2025 року у якому зафіксовано порушення законодавства, передбачені частиною 2 статті 203 КУпАП. Відповідно до частини 2 статті 203 КупАП, перевищення іноземцем або особою без громадянства встановленого строку перебування в Україні більш як на 30 днів, а так само проживання на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні, за недійсними документами чи документами, термін дії яких закінчився - тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МДН №007430 від 10.09.2025, відповідно до якої на гр. фр. ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у розмірі 3400 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп. Наразі дана постанова не виконана. Вищевикладеним підтверджується, що в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке зазначено в частині 2 статті 203 Кодексу адміністративного судочинства України, під час прийняття за наслідками її розгляду постанови від 10.09.2025 серії ПН МДН номер 007430 про накладення адміністративного стягнення на громадянина російської федерації ОСОБА_1 угли Відділ № 3 у місті Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області діяв згідно до Кодексу адміністративного судочинства України та положень Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення ДМС України №825. Щодо тверджень позивача в адміністративному позові, а саме: «Перед тим, як продовжити дію довідки про звернення за захистом, 10.09.2025 року відносно Позивача складено протокол про адміністративне правопорушення, яке передбачене частиною 2 статті 203 КУпАП, а також постанову ПН МДН 007430 про накладення адміністративного стягнення у розмірі 3 400, 00 грн. » ГУ ДМС у Дніпропетровській області зазначає наступне: Порядок регулювання суспільних відносин у сфері визнання особи біженцем, особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, втрати та позбавлення цього статусу, а також встановлення правового статусу біженців та осіб, які потребують додаткового захисту і яким надано тимчасовий захист в Україні, визначається Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» від 8 липня 2011 року № 3671-VI (зі змінами та доповненнями). Згідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», особа, яка з наміром бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, перетнула державний кордон України в порядку, встановленому законодавством України, повинна протягом п`яти робочих днів звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Звертаєють увагу суду на те, що відповідно до статті 31 Конвенції про статус біженців від 1951 року, зазначено, що Договірні Держави не накладатимуть стягнень за незаконний в`їзд або незаконне перебування на їхній території біженців, які, прибувши з території, де їхньому життю і свободі загрожувала небезпека, як зазначено у статті 1, в`їжджають або знаходяться на території цих держав без дозволу, за умови, що такі біженці без зволікань самі з`являться до органів влади і наведуть переконливі пояснення щодо свого незаконного в`їзду або перебування. 21.06.2024 наказом №91 ГУ ДМС у Дніпропетровській області прийнято рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту гр. ОСОБА_1 . 26.06.2024 ОСОБА_1 подав скаргу до Державної міграційної служби України на вищезазначене рішення. 27.11.2024 Рішенням Державної міграційної служби України № 12-24 відхилено скаргу на рішення територіального органу ДМС про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Наказ ГУ ДМС у Дніпропетровській області № 91 від 21.06.2024 та Рішення Державної міграційної служби України № 12-24 від 27.11.2024 ОСОБА_4 оскаржував у Дніпропетровському окружному адміністративному суді. 08.07.2025 рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/33203/24 в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ГУ ДМС у Дніпропетровській області відмовлено. Станом на 10.09.2025 Наказ ГУ ДМС у Дніпропетровській області № 91 від 21.06.2024 та Рішення Державної міграційної служби України № 12-24 від 27.11.2024 про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або собою яка потребує додаткового захисту гр. рф. ОСОБА_1 є чинним. Вищевикладеними обставинами та положеннями чинного законодавства підтверджується безпідставність і необґрунтованість пояснень та міркувань Позивача, викладених ним в обґрунтування позовної заяви. Станом на час прийняття вищезазначеної постанови, Позивачем було порушено строки перебування на території України, а саме, порушено вимоги ч. 1,3 ст.3, ч.1,3 ст 9 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Отже, враховуючи все викладене нами в даному відзиві, вбачається, що в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке закріплена в частині 2 статті 203 Кодексу адміністративного судочинства України, під час прийняття за наслідками її розгляду постанови від 10.09.2025 серії ПН МДН номер 007430 про накладення адміністративного стягнення на громадянина російської федерації ОСОБА_1 угли, Відділ № 3 у місті Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області діяв згідно до Кодексу адміністративного судочинства України та положень Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення ДМС України № 825. Разом з цим, позовні вимоги, Позивача в позовній заяві, є безпідставними та необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню.

З урахуванням того, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові докази, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до такого висновку.

Згідно ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

У відповідності до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено що позивач ОСОБА_1 угли є громадянином російської федерації, та іммігрував до України у 2017 році, що підтверджується наданим відповідачем дозволом на імміграцію в Україні від 26.12.2017 року, який був дійсним до 26.12.2018 року.

Вказаний дозвіл на імміграцію було скасовано рішенням Управління ДМС від 25.07.2019 року № 189, що підтверджується листом Управління ДМС України в Хмельницькій області, який було надано відповідачем.

Відомостей про подальше законне перебування позивача на території України в матеріалах відсутні. Документом що наразі підтверджує законне перебування позивача на території України є Довідка про звернення за захистом в Україні № 014553, яка не містить в собі дати видачі, однак містить відмітки про продовження строку її дії. Так, перший раз вказана довідка була продовжена до 26 вересня 2024 року. В подальшому строк дії довідки було продовжено ще чотири рази, і наразі останньою датою її дії зазначено 10 грудня. 2025 року.

Представник позивача в позовній заяві просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МДН № 007430 від 10.09.2025 року за ч. 2 ст. 203 КУпАП, в якому до позивача було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 гривень.

В судовому засідання судом було досліджено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДН № 007441 від 10.09.2025 року, постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МДН № 007430 від 10.09.2025 року. У фабулі правопорушення в протоколі та у постанові зазначено наступне: «10 вересня 2025 року о 14:40 годині за адресою: м. Дніпро, площа Шевченка 7, виявлено громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме: з 13.07.2025 року перевищив встановлений строк перебування в Україні більш як на 30 днів, чим порушив вимоги ч. 1, 3 ст. 3, ч. 1, 3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Місце скоєння правопорушення: м. Дніпро, площа Шевченка 7».

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу норм ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У фабулі ч. 2 ст. 203 КУпАП, зазначено, що перевищення іноземцем або особою без громадянства встановленого строку перебування в Україні більш як на 30 днів, а так само проживання на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні, за недійсними документами чи документами, термін дії яких закінчився, тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку. Іноземці та особи без громадянства під час проходження прикордонного контролю у пунктах пропуску через державний кордон зобов`язані подати свої біометричні дані для їх фіксації. Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», особа, яка з наміром бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, перетнула державний кордон України в порядку, встановленому законодавством України, повинна протягом п`яти робочих днів звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

З позовної заяви вбачається, що позивач 25 червня 2024 року отримав повідомлення № 05-24 від 21.06.2024 року про відмову особі в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Не погодившись із вказаним рішенням, позивач оскаржив його до ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, однак 11.12.2024 року отримав повідомлення № 11-24 від 06.12.2024 року, про прийняття рішення про відхилення скарги.

Не погодившись із таким рішенням ГУ ДСМ України в Дніпропетровській області позивач вирішив оскаржити його в судовому порядку та звернувся із позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, та рішенням вказаного суду від 08.07.2025 року, в задоволені позовних вимог позивачу було відмовлено.

Згідно п. 2.5 розділу ІІ наказу Міністерства внутрішніх справ «Про затвердження Правил розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту» № 649 від 07.09.2011 року, у разі використання заявником права на оскарження рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, територіальний орган ДМС видає такому заявникові під підпис довідку про звернення за захистом в Україні, про що заносить відповідні відомості до журналу реєстрації видачі довідки про звернення за захистом в Україні.

Довідка видається строком на три місяці з подальшим тримісячним продовженням строку її дії на весь час розгляду скарги. Підставою для продовження строку дії зазначеної довідки є копія скарги на рішення територіального органу ДМС з підтверджуючими документами її відправлення або у випадку оскарження в судовому порядку копія позовної заяви з відміткою (штампом) суду про її прийняття або копія ухвали суду про відкриття провадження у справі чи належним чином оформленої судової повістки. У випадку оскарження рішення в судовому порядку подальше тримісячне продовження строку дії довідки про звернення за захистом в Україні здійснюється після отримання письмової інформації про стан розгляду справи в суді від юридичної служби територіального органу ДМС.

Враховуючи, що представник відповідача у відзиві до позовної заяви не заперечував проти вищенаведених фактів, та не надавав відомостей, які б їх спростовували, то суд приймає інформацію про оскарження повідомлення № 05-24 від 21.06.2024 року про відмову особі в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту позивачем, як загально відомий для сторін факт, який не потребує доказування.

В наслідок чого, суд зазначає, що на підставі оскарження повідомлення № 05-24 від 21.06.2024 року про відмову особі в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту у встановленому законом порядку, позивачу ОСОБА_1 угли здійснювалось продовження довідки про звернення за захистом в Україні № 014553 кожні 3 (три) місяця поки йшов процес оскарження, відповідно до Наказу МВС № 649 від 07.09.2011 року.

Однак, як вбачається з Довідки про звернення за захистом в Україні № 014553, позивачу було продовжено строк дії довідки до 10.12.2025 року, що означає, що її дію було продовжено 10.09.2025 року, що підтверджуються листом т.в.о. першого заступника начальника ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, який було додано представником позивача до позовної заяви.

Продовження дії вказаної довідки свідчить про те, що позивач продовжив оскаржувати повідомлення № 05-24 від 21.06.2024 року про відмову особі в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, підтвердження цього не міститься в матеріалах справи, вказаний факт лише зазначений представником позивача у позовній заяві, а саме те, що позивач не погодився із рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.07.2025 року та оскаржив його в апеляційному порядку.

Представник позивача лише зазначає, що відповідачем здійснювались відмови у продовженні строку дії довідки про звернення за захистом в Україні № 014553, через відсутність підтвердження відкриття апеляційного провадження.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Вказані представником позивача у позовній заяві обставини, щодо звернень позивача із заявами про продовження дії довідки про звернення за захистом України до уповноваженого органу ДМС України, та отримання відмов на відповідні звернення, не мають відображення у будь-яких письмових, речових або електронних доказах, в наслідок чого суд не може достовірно встановити, чи здійснювались спроби позивача або його законного представника повідомити відповідний орган Державної міграційної служби України про звернення до апеляційного суду із апеляційною скаргою на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду, із вимогою про продовження строку дії довідки про звернення за захистом в Україні № 014553.

В матеріалах справи міститься лише лист т.в.о. першого заступника начальника ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, наданий представником позивача, та який лише підтверджує, що із заявою про продовження строку дії довідки, позивач звернувся 10 вересня 2025 року, в той же самий день на позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

Позовна заява не містить жодних доказів, які б надавали можливість встановити, що позивачем або його представником здійснювались заходи для продовження дії строку довідки до та після закінчення її дії.

Суд зазначає, що як вбачається із позовної заяви, Дніпропетровський окружний адміністративний суд виніс рішення по справі 08.07.2025 року, а дія довідки закінчувалась 13.07.2025 року, тобто позивачу у період з 08.07.2025 року до 13.07.2025 року (до закінчення строку дії довідки № 014553) необхідно було звернутися або до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, або до органу Державної міграційної служби із заявою про продовження дії довідки № 014553, однак з апеляційна скарга була подана лише 29.07.2025 року, належних доказів на підтвердження спроб продовжити дію довідки № 014553 у зазначений строк позивачем або його представником суду не надано.

Тому, суд на підставі вищезазначеного, вважає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДН № 007441 віл 10.09.2025 року, та постанова про накладення адміністративного стягнення серії ПН МДН № 007430 від 10.09.2025 року, були складені на законних підставах уповноваженою особою Відділу № 3 у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області.

Щодо строку про притягнення та процедури притягнення до адміністративної відповідальності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 217 КУпАП, посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків.

Згідно ст. 222-2 КУпАП, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, розглядає справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням законодавства про паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, невиконанням рішення про заборону в`їзду в Україну (статті 200, 201, 203 (крім порушень, виявлених у пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України або контрольному пункті в`їзду-виїзду), стаття 203-1 (крім порушень, виявлених у пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України, контрольному пункті в`їзду-виїзду або контрольованому прикордонному районі), стаття 205).

Від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівник, заступники керівника центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, інші уповноважені керівником посадові особи цього органу.

Також згідно ч. 7 ст. 276 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 203, 203-1, 204-1, 204-2 і 204-4 цього Кодексу, розглядаються за місцем їх виявлення.

За приписами ч. 2 ст. 277 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 42-2, частиною першою статті 44, статтями 44-1, 106-1, 106-2, 162, 172-10 - 172-20, 173, 173-1, частинами другою і третьою статті 173-8, статтями 178, 185, частиною першою статті 185-3, статтями 185-7, 185-10, 188-22, 203 - 206-1, розглядаються протягом доби.

Тому суд не бере до уваги зауваження представника позивача, про порушення посадовою особою процедури розгляду та складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 203 КУпАП.

Враховуючи вищезазначене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 угли, в інтересах якого діє адвокат Річко Олена Олександрівна, до Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про скасування рішення, дій чи бездіяльності суб`єкту владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2, 5, 6, 9, 72-78, 132, 139, 241-248, 250, 268, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 угли, в інтересах якого діє адвокат Річко Олена Олександрівна, до Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про скасування рішення, дій чи бездіяльності суб`єкту владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розглянуто справу в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено та підписано суддею 28 листопада 2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, , адреса знаходження: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. В`ячеслава Липинського, буд. 7.

Суддя О.О. Леміщенко