Справа № 642/5894/25
Суддя: Грінчук О. П.
Дата ухвалення: 2025-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 642/5894/25
Провадження № 2-а/642/60/25
РІШЕННЯ

Іменем України

04 грудня 2025 року Холодногірський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Грінчук О.П.,

за участю секретаря Панової М.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) в приміщенні суду в м. Харкові адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Миколаївській обл. ДПП, в якому просила скасувати постанову ЕНА №5734075 від 16.09.2025, винесену заступником командира 2 взводу 2 роти 4 бат. УПП в Миколаївській обл. Андрусяк Л.П. про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП.

В обгрунтування позову зазначено, що 16.09.2025 під час керування автомобілем Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , на автомобільній дорозі в межах Миколаївської обл. екіпажем поліції було зупинено Тополю Є.О. та винесено постанову ЕНА №5734075 від 16.09.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП. Позивач вважає таку постанову неправомірною, такою, що не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи. Вважає, що постанова не містить належних доказів на підтвердження її вини в порушенні ПДР України, оскільки лазерний вимірювач прилад Trucam, всупереч положенням ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію», не був встановлений стаціонарно, а знаходився в руках інспектора. Окрім цього, інспектор Андрусяк Л., яка винесла спірну постанову, перебувала в службовому автомобілі та не була присутня ані під час зупинки т.з., ані під час розмови позивача з поліцейськими. Враховуючи викладене, просила скасувати постанову серії ЕНА №5734075 від 16.09.2025 за ч.1 ст. 122 КУпАП скасувати.

Ухвалами суду від 02.10.2025 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідачу, Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, надано строк на подання відзиву на позов, а також витребувано з останнього відеозапис, на якому зафіксовано розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Відповідач - Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, відзиву, а також витребуваних документів, до суду не надав.

Ухвалою суду від 18.11.2025 судом залучено до участі у справі в якості співвідповідача Департамент патрульної поліції (м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ).

27.11.2025 до суду надійшов відзив на позов від Департаменту патрульної поліції, в якому представник просив відмовити в задоволенні позову з наступних підстав. Представником зазначено, що під час несення служби 16.09.2025 поліцейськими УПП в Миколаївській області ДПП за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam серійний номер ТС0008452 було виявлено порушення Правил дорожнього руху. А саме, водій транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT з державним номерним знаком НОМЕР_1 , рухався по Одеському Шосе, в районі буд. 93, м. Миколаїв зі швидкістю 79 км/год (сімдесят дев`ять) км/год при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 29 (двадцять дев`ять) км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України. У зв`язку з чим вищевказаний транспортний засіб було зупинено на підставі ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію". Поліцейський підійшов до водія, ким виявилась ОСОБА_1 , пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів, попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 а) ПДР України. Водій виконав законну вимогу поліцейського та пред`явив посвідчення водія. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 12.4 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, було прийнято рішення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення щодо Позивача. До постанови долучено фото та відео, відзняті за допомогою лазерного вимірювача швидкості руху транспортних засобів Trucam ТС №008425, який, відповідно до свідоцтва про повірку, є придатним до застосування, отримав сертифікат перевірки типу засобів та свідоцтво про повірку, яке є чинним до 25.09.2025. При цьому, представник відповідача вказав, що такий лазерний вимірювач відноситься до ручних вимірювачів швидкості руху т.з., тобто конструктивно створений для утримання в руках, що підтверджується листом «Мінекономрозвитку» від 01.10.2019 року № 22-38/49. Факт правопорушення підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення, винесеною компетентною службовою особою в межах своїх повноважень, відеозаписом з приладу TruCam LTI 20/20 серійний номер ТС008452 «VW Passat НОМЕР_1 » та відеозаписами з нагрудного відеореєстратора № 474673 та 474914 «Тополя(Андрусяк)». Щодо посилань позивача на те, що інспектор Андрусяк Л.П. не приймала участі в розгляді справи, представник відповідача вказав, що на записі з нагрудного відеореєстратора 474673 на 11 год. 48 хв., зафіксовано як поліцейський підходить до позивача, представляється, повідомляє про причину зупинки, а саме порушення п. 12.4. ПДР України: « Швидкість руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год». На відеозаписі з нагрудного відеореєстратора 474673 о 11 год. 54 хв., зафіксовано початок розгляду справи, ознайомлення з правами особу, яку притягають до адміністративної відповідальності та складання постаови. На відеозаписі з нагрудного відеореєстратора 474673 о 12 год. 02 хв., зафіксовано як водійку ознайомлюють зі змістом постанови, процедурою та строками оскарження постанови та вручають копію під підпис. Враховуючи положення ч. 3 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський: зобов`язаний повідомити своє прізвище, посаду, спеціальне звання та на вимогу особи пред`явити службове посвідчення в розкритому вигляді. В матеріалах справи відсутні будь-які дані, що Позивач звернулась до інспектора з вимогою пред`явити службове посвідчення. Аргументи Позивача про нібито «непредставлення», «ненадання посвідчення» чи «відсутність бодікамери» є не підтвердженими жодним доказами, не свідчать про порушення ст. 18 Закону України «Про Нацполіцію» та не впливають на законність винесеної постанови, а також, не є підставою для скасування постанови відповідно до ст. 247 КУпАП. Твердження Позивача про те, що старший лейтенант поліції Андрусяк Людмила Петрівна не була присутня під час розгляду справи та не брала участі у винесенні постанови не відповідають фактичним обставинам та спростовуються наявними в УПП в Миколаївській області ДПП доказами, зокрема, відеозаписами з нагрудних відеореєстраторів інспекторів, які долучені до відзиву, з яких вбачається, що: саме Андрусяк Л. П. здійснювала розгляд справи, роз`яснила суть адміністративного правопорушення, зачитала Позивачеві права, передбачені ст. 268 КУпАП, прийняла пояснення Позивача та винесла постанову серії ЕНА №5734075, що повністю відповідає нормам КУпАП та Закону України «Про Національну поліцію». На підставі викладеного, представник просив відмовити в задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 16.09.2025 зам. Ком. 2 взводу 2 роти 4 бат. ст. лейтенантом поліції Андрусяк Л.П. винесено відносно позивача, ОСОБА_1 , постанову серії ЕНА №5734075 від 16.09.2025 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП за порушення п. 12.4 ПДР України, та накладено стягнення у вигляді штрафу 340 грн.

Згідно даної постанови вбачається, що водій ОСОБА_1 , 16.09.2025 об 11 год. 31 хв. в м.Миколаїв, Шосе Одеське, 93 км, рухалась на т.з. Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , зі швидкістю 79 км/год, при дозволеній швидкості руху 50 км/год., перевищивши швидкість на 29 км/год., чим порушено п. 12.4 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 122 КУпАП. Швидкість зафіксована пристроєм Trucam 8452.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акту чи окремих його положень.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. п. 1.1.-1.5. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.12.4 Правил дорожнього руху, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Як передбачено ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Пунктом 4 Розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція № 1395) визначено, що в разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з пунктів 9-10 розділу ІІІ Інструкції № 1395, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Відповідно до пункту 1 розділу IV Інструкції № 1395, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема частиною першою статті 122 КУпАП.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення, зобов`язана роз`яснити особі права, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, а також дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

За приписами частини третьої статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: особу, щодо якої розглядається справа; дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; опис обставин, установлених при розгляді справи; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В ст.31 Закону України "Про Національну поліцію" № 580-VIII, зазначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевіряти документи особи, опитувати осіб, зупиняти транспортні засоби, застосовувати технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Тобто, положення Закону України "Про Національну поліцію" надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Зі змісту постанови вбачається, що швидкість автомобіля під керуванням позивача вимірювалась приладом TruCam.

Так, в якості доказів на підтвердження наявності події адміністративного правопорушення, а саме факту перевищення позивачем встановлених обмежень швидкості руху в населеному пункті, до суду відповідачем (ДПП) наданий відеозапис з місця події., відеозапис з фіксацією перевищення позивачем швидкості руху, а також документи приладу TruCam.

З дослідженого судом відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 була зупинена працівниками поліції 16.09.2025, керуючи т.з. Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , за фактом порушення п. 12.4 ПДР України, у зв`язку з перевищенням швидкості руху в населеному пункті на 29 км/год. З відеозапису також вбачається, що працівник поліції, один із екіпажу патрульних, представився водію ОСОБА_1 , пред`явив їй відеозапис з перевищенням швидкості руху для ознайомлення. Після чого між працівниками поліції та ОСОБА_1 почалась словесна перепалка з підстав, на думку водія, порушення працівниками поліції ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію». На 05 хв. 20 сек. відеозапису вбачається, як до екіпажу працівників поліції підійшла поліцейська Андрусяк Л.П., представилась, роз`яснила ОСОБА_1 про порушення нею п.12.4 ПДР України (перевищенні швидкості руху в населеному пункті) та вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 122 КУпАП. В часовий проміжок відео з 07-00 хв. до 07-36 хв. ст. лейтенант поліції Андрусяк Л.П. роз`яснила ОСОБА_1 її права згідно зі ст. 268 КУпАП та 63 Конституції України, провела розгляд справи про адміністративне правопорушення, за результатами якого винесла постанову ЕНА №5734075 від 16.09.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП. На заперечення ОСОБА_1 щодо порушення процедури розгляду справи та зупинки т.з., ст. лейтенант Андрусяк Л.П роз`яснила ОСОБА_1 її право звернутись зі скаргою в порядку, передбаченому законодавством.

Також судом досліджено другий відеозапис, наданий представником відповідача до відзиву, з приладу Trucam, серійний номер ТС008452, з якого вбачається рух т.з. Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , також на відео зверху зафіксовано (секундним миготінням) результати фіксації приладу, а саме ліміт швидкості на даній ділянці місцевості 50 км/год., швидкість т.з. Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , - 79 км/год.

Таким чином, з відеозаписів судом встановлено, що розгляд справи проведений інспектором Андрусяк Л.П. згідно норм чинного законодавства, інспектор представилася, повідомила ОСОБА_1 суть адміністративного правопорушення, яке їй інкримінується, роз`яснила права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, та за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення винесено постанову ЕНА №5734075 від 16.09.2025.

Відтак, вказаним відеозаписом повністю спростовується посилання позивача на те, що ст. лейтенант Андрусяк Л.П., якою винесено оскаржувану постанову, взагалі не була присутня як під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, так і на місці події.

Крім того, як на підставу для скасування постанови позивач послалась також на те, що під час вимірювання швидкості лазерний вимірювач швидкості ТЗ TruCAM LTI 20/20 № ТС008452 не був встановлений стаціонарно, а знаходився в руках працівника поліції, що є порушенням закону.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача вказав, що інспектором у даному випадку лазерний вимірювач Trucam LTI 20/20 ТС №008452 використовувався в ручному режимі, що передбачено приписами статті 40 Закону України «Про національну поліцію».

Суд вважає, що твердження позивача про неправомірність використання поліцейським лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 №ТС008452 в ручному режимі є безпідставним з таких підстав.

Лазерний вимірювач швидкості TruСАМ призначений для вимірювання швидкості руху транспортних засобів в ручному або автоматичному режимах. Вимірювач відноситься до мобільних або ручних (залежно від ступеню участі оператора в процесі роботи вимірювача) дистанційних приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху. Принцип дії вимірювача засновано на реалізації опосередкованого метода вимірювання швидкості транспортних засобів шляхом вимірювання відстані до транспортного засобу, який рухається, за рівні проміжки часу. Відстань до транспортного засобу пропорційна проміжку часу між випромінюванням вимірювачем лазерного імпульсу та прийом імпульсу, що відбився від транспортного засобу.

У ручному режимі оператор сам обирає транспортний засіб, швидкість руху якого буде виміряна. При цьому можливий режим відеофіксації. У автоматичному режимі за перевищення встановленого обмеження швидкості руху транспортних засобів проводиться вимірювання швидкості та фотофіксація. Конструкція вимірювача дозволяє визначити місце його встановлення.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. Поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону. Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості.

При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціальне програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів. Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

З наведеного вбачається, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, яка працює не в автоматичному режимі з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Суд вважає помилковими твердження позивача про те, що в силу приписів ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» відповідач не мав права використовувати зазначений засіб вимірювальної техніки не в автоматичному режимі, оскільки наведена норма закону не виключає можливість використання органами поліції вимірювачів швидкості руху, які не є стаціонарними.

Лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTI 20/20 №ТС008452 25.09.2024 пройшов метрологічну повірку, на підтвердження чого надано копію сервісної книжки приладу.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/31902, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 25.09.2024 та чинного до 25.09.2025, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 № ТС008452, є придатним до застосування. Максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості руху в ручному та автоматичному режимах +/- 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; +/-1% в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год.

Можливість використання виробу «TruCAM LTI 20/20», виробництва Laser Technology Inc., також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 15.12.2023 року № 04/05/02/-1179/ВС1, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Відповідно до листа ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» від 01.10.2019 № 22-38/49 лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів (ТЗ), тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху ТЗ в автоматичному режимі. В автоматичному режимі без участі оператора забезпечується циклічне виконання послідовності дій: вибір цільового ТЗ, вимірювання швидкості руху ТЗ, документування результатів вимірювання та фотофіксація належної до цих результатів дорожньої ситуації.

Також згідно з листом ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» від 01.07.2025 №22-38/30, лазерний вимірювач LTI 20/20 TruCAM конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань швидкості руху транспортних засобів. Їхнє основне призначення це експлуатація в ручному режимі за утримання приладу в руках за безпосередньої участі оператора.

Слід також зазначити, що відповідно до Інструкції з використання приладу Trucam (цифрова відеокамера, вимірювач швидкості, GPS), що знаходиться у вільному доступі в мережі Інтернет, конструктивна особливість приладу та заявлені характеристики дозволяють його використання з рук, а визначення похибки при такому використанні не буде перевищувати 2 км/год.

Під час користування приладом TruCam поліцейський керується вказаною Інструкцією.

За технічними характеристиками лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання швидкості руху транспортних засобів в ручному режимі, а тому його дані можливо розцінювати як доказ у справі.

Вищевикладене підтверджує, що лазерний вимірювач TruCAM має можливість працювати у двох режимах, утриманням в руках під час вимірювання швидкості руху ТЗ або розміщенням на тринозі, саме в цих режимах вказаний вимірювач проходив тестування, ліцензування та сертифікацію, був признаним таким, що відповідає стандартам та правильно вимірює швидкість руху ТЗ в обох режимах.

Відтак, можливість використання приладу TruCam LTI 20/20 у ручному режимі прямо передбачена свідоцтвом про повірку приладу, інструкцією з експлуатації, а також самою конструкцією приладу (наявність ручки для тримання) та не суперечить вимогам законодавства.

Таким чином, доводи позивача про те, що вимірювання швидкості руху було здійснено приладом TruCam, який знаходився в руках працівника поліції, а не був встановлений стаціонарно, судом не приймаються, оскільки, як зазначалось в наведених вище нормах та листах, лазерний вимірювач TruCam LTI 20/20 відноситься саме до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань, а крім основного, ручного режиму, вимірювач TruCam LTI 20/20 також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі.

Водночас, позивачем не обґрунтовано, що тримання відповідачем в руках лазерного TruCam вимірювача LTI 20/20 призвело до неправильного встановлення швидкості руху транспортного засобу позивача.

Враховуючи викладене, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 зареєстрований в Державному реєстрі транспортних засобів вимірювальної техніки та дозволений для використання на території України, а прилад TruCam LTI 20/20 з серійним номером №ТС008452 пройшов періодичну повірку, сертифікат якої був чинним станом на дату винесення оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення, тому вказаний пристрій міг використовуватись для заміру швидкості автомобіля позивача.

Отже, відеозаписи, зроблені за допомогою приладу ЕТІ 20/20 ТruCam II (серійний номер ТС008452), якими зафіксовано перевищення т.з. Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , швидкості руху на 29 км/год. в населеному пункті, є належними та допустимими доказами вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, виконав свій обов`язок щодо доказування правомірності винесення відносно позивача оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП, водночас, доводи позивача не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, не спростовують факт вчинення нею адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 122 КУпАП, а також повністю спростовуються запереченнями відповідача (ДПП).

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про скасування постанови ЕНА №5734075 від 16.09.2025 задоволенню не підлягають.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати позивача зі сплати судового збору залишаються за нею.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 9, 72, 77, 94, 241-247, 250-251, 268-272, 286, 295 КАС України, ст. 126, 245, 247, 251, 280 КУпАП, суд, -

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України, рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення складено 04.12.2025.

Відомості про сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач - Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 1-Б;

Відповідач Департамент патрульної поліції , , адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3.

Головуючий: