Справа № 620/3197/25
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2025-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3197/25 Суддя (судді) першої інстанції: Олена ЛУКАШОВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.

Суддів: Беспалова О.О., Грибан І.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 10.01.2025 №53 щодо відмови ОСОБА_1 в призначені та виплаті пенсії на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України від 05.11.1991 №1788 «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 04.01.2025 та із зарахуванням періоду роботи відповідно до довідки від 20.02.2024 №11, періоду роботи відповідно до довідки від 17.10.2024 №10, періоду роботи відповідно до довідки від 01.10.2024 №178;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України від 05.11.1991 №1788 «Про пенсійне забезпечення» із зарахуванням періоду роботи відповідно до довідки від 20.02.2024 №11, періоду роботи відповідно до довідки від 17.10.2024 №10, періоду роботи відповідно до довідки від 01.10.2024 №178, починаючи з 04.01.2025.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржуване рішення прийняте відповідачем не у відповідності до вимог чинного законодавства та без врахування всіх фактичних обставин, відтак позивач вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 10.01.2025 №53 щодо відмови ОСОБА_1 в призначені та виплаті пенсії на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України від 05.11.1991 №1788 «Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.01.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням висновків суду.

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що за результатами розгляду документів до пільгового стажу за Списком №2 не враховані періоди роботи відповідно до довідки від 20.02.2024 №11, виданої Приватним акціонерним товариством Ніжинській завод сільськогосподарського машинобудування, оскільки робоче місце заявника за зазначені пільговій довідці періоди відповідно до наказів про атестацію робочих місць від 05.08.1996 не атестовано: періоди роботи відповідно до довідок від 17.10.2024 №10, виданої ДП «Основа-Бровари» та від 01.10.2024 №178, виданої ТОВ «Основа Солсиф», оскільки зазначена в довідках посада, яка вказана відповідно в трудовій книжці не передбачена списками, затверджуваними Кабінетом Міністрів України. Документами не підтверджено право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, Враховуючи зазначене, гр. ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком за Списком №2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу роботи. Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснює свої дії в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією України, Законами України, указами Президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, які прийняті відповідно до Конституції та Законів України.

Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2025 року та від 22 вересня 2025 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Керуючись частинами 1 та 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до фактичних обставин справи, 03.01.2025 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788.

Заява позивача була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві за принципом екстериторіальності.

За наслідками розгляду заяви позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві прийнято рішення № 53 від 10.01.2025 про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах.

Вказане рішення мотивоване тим, що відповідно до наданих до заяви документів, загальний стаж позивача складає 37 років 1 місяць 28 днів, пільговий стаж за Списком №2 складає 0 років 7 місяців 3 днів. Вказаним рішенням повідомлено про:

- не зарахування періодів роботи відповідно до довідки від 20.02.2024 №11, виданої Приватним акціонерним товариством Ніжинський завод сільськогосподарського машинобудування, оскільки робоче місце заявника на зазначеній пільговій довідці періоди відповідно до наказів про атестацію робочих місць від 05.08.1996 не атестовано;

- періоди роботи відповідно до довідок від 17.10.2024 №10, виданої ДП «Основа-Бровари» та від 01.10.2024 №178, виданої ТОВ «Основа-Солфис», оскільки зазначена в довідках посада, яка вказана відповідно в трудовій книжці не передбачена списками, затверджуваних Кабінетом Міністрів України.

Вважаючи вказане рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції вказав, що відповідач безпідставно не врахував до пільгового стажу роботи позивача періоди роботи, визначені в довідках від 20.02.2024 №11, виданої Приватним акціонерним товариством "Ніжинський завод сільськогосподарського машинобудування", від 17.10.2024 №10, виданої Державним підприємством "Основа-Бровари" та від 01.10.2024 №178, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю "Основа-Солфис", відтак приймаючи оскаржуване рішення відповідач, не дав належної оцінки документам, поданих позивачем, а також не скористався правом самостійного витребування документів.

Переглядаючи оскаржуване рішення в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

У пункті 5 Рішення №8-рп/2005 від 11 жовтня 2005 року Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років (статті 12 згаданого Закону).

Відповідно до частини 1 статті 114 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV) в редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 у справі №1-5/2018(746/15) за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII вирішено, зокрема: визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII (пункт 1 резолютивної частини Рішення).

Стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення).

Застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах (пункт 3 резолютивної частини Рішення).

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 01 грудня 2005 року №1451/11731 (далі - Порядок №383), встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Згідно з пунктом 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

Згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 20.10.1987 позивач з 04.05.1992 по 28.10.2002 працював на посаді електрозварника, що також підтверджується довідкою від 20.02.2024 №11, виданої Приватним акціонерним товариством "Ніжинський завод сільськогосподарського машинобудування" (ПрАТ "Завод "Ніжинсільмаш").

В трудовій книжці позивача відсутні відомості, що період роботи з 04.05.1992 по 28.10.2002 зараховується до пільгового стажу, натомість такі відомості вказані в довідці №11 від 20.02.2024, виданої ПрАТ "Завод "Ніжинсільмаш". У вказаній довідці зазначено, що позивач з 04.05.1992 по 28.10.2002 працював електрозварником на напівавтоматичних машинах, що передбачається Списком №2 розділом ХХХІІІ Загальні професії, позиція 905, як електрозварники на автоматичних та напівавтоматичних машинах, зайняті зваркою у середовищі вуглекислого газу, на роботах з застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, а також на напівавтоматичних машинах. Підстава - Постанова КМУ від 11.03.1994 №162.

Відповідно до трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 20.10.1987 позивач з 28.10.2002 по 30.09.2003 працював на посаді електрозварника в ТОВ "Основа-Солфис" з 01.10.2003 по 31.10.2012 працював на посаді електрозварника в ДП "Основа-Бровари", з 28.01.2021 по теперішній час (станом на 01.10.2024) працює на посаді електрозварника ручного зварювання.

Вказане також підтверджується довідкою від 17.10.2024 №10, виданої ДП «Основа-Бровари», в якій вказано, що позивач з 01.10.2003 по 31.10.2012 працював повну робочу добу в ДП "Основа-Бровари" за професією електрозварник (похідна професії електрозварник ручного зварювання), що передбачена Списком №2 розділом ХХХІІІ підрозділ - загальні професії 33, згідно Постанови КМУ №36 від 16.01.2003 та довідкою від 01.10.2024 №178, виданої ТОВ "Основа-Солфис", відповідно до якої позивач у період з 28.10.2002 по 30.09.2003 працював повні робочі дні і повні робочі тижні на посаді електрозварника (похідна професії електрозварник ручного зварювання) на будівництві житлових будинків, промислових будов і споруд з 28.01.2021 по теперішній час працював повні робочі дні і повні робочі тижні на посаді електрозварник ручного зварювання на будівництві житлових будинків, промислових будов і споруд, що передбачено Списком №2 розділом ХХХІІІ підрозділ - загальні професії, код КП - 7212, підстава - згідно Постанови КМУ №461 від 24.06.2016.

В контексті наведеного та доводів Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, покладених ним в основу своїх заперечень проти задоволення даного позову, суд апеляційної інстанції враховує, що за частиною третьою статті 44 Закону №1058-IV органи пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Отже, апелянт, маючи сумніви щодо підтвердження факту наявності у позивача пільгового стажу, що дає право на пенсію за Списком №2 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788, враховуючи конкретні обставини цієї справи, мав право на звернення до підприємства, на якому працювала особа, із вимогою про надання необхідних додаткових документів, здійснення відповідної перевірки достовірності поданих відомостей та умов праці, передбачених законодавством для визначення права на пенсію, проте доказів вчинення таких дій суб`єктом владних повноважень у ході судового розгляду надано не було, як і не доведено відсутності у трудовій книжці ОСОБА_1 , яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, відповідних записів чи наявність неточностей.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 22 серпня 2024 року у справі № 160/18173/23.

На підставі вищенаведеного у сукупності, колегія суддів зауважує, що доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, тому не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві підлягає залишенню без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року - без змін.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді: О.О. Беспалов

І.О. Грибан