Справа № 638/18918/25
Суддя: Малахова О. В.
Дата ухвалення: 2025-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/638/509/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Малахової О.В., за участю секретаря судового засідання Дрозденко У.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі Відповідач), у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову №746 від 18.07.2025 ІНФОРМАЦІЯ_1 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі КУпАП) про накладення на ОСОБА_1 штрафу у сумі 17 000,00 грн; провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, а також просить стягнути з державного бюджету України (асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ) витрати зі сплати судового збору.

Ухвалою від 06.10.2025 відкрито провадження у справі.

Представник Відповідача направив відзив на позов, у якому виклав заперечення проти позову, зазначивши що засобами поштового зв`язку на адресу Позивача завчасно направлена повістка № 4210262 з вимогою прибуття на 06.07.2025 року о 14 годині для уточнення даних до ТЦК та СП. Відповідно до інформації Укрпошти повістка не отримана та повернута за місцем обслуговування, але відповідно до норм законодавства вважається належним чином направленою та врученою. Поважних причин неприбуття по повістці позивач не надав. Адміністративний позов відомостей про прибуття позивача до ТЦК та СП 06.07.2025 не містить. Таким чином, Позивачем не дотримано вимоги законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, тим самим вчинено адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП. Протокол про вчинене адміністративне правопорушення не складався з огляду на приписи статті 258 КУпАП. 18.07.2025 щодо позивача уповноваженою посадовою особою ТЦК та СП винесено постанову № 746 по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП. Примірник постанови позивач отримав, зауважень не надав. На підставі викладеного просить відмовити у позові. До відзиву представник Відповідача долучив документи, які підтверджують повноваження представника та витяг із наказу від 29.03.2024 №156.

Позивач просить розглянути справу без його участі та наполягає на задоволенні позову.

Представник Відповідача причини неявки не повідомив.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши справу за наявними матеріалами, встановив, що ОСОБА_1 не є військовозобов`язаним, дані уточнив вчасно, що підтверджується витягом військово-облікового документу із застосунку «Резерв+».

25.07.2025 ОСОБА_1 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період та зарахований до списків особового складу Національної академії сухопутних військ імені Петра Сагайдачного, що встановлюється з витягу із наказу від 25.07.2025 №202.

18.07.2025 начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковник ОСОБА_2 виніс постанову №746 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП, оскільки останній являючись військовозобов`язаним без поважних причин не з`явився по повістці 06.07.2025 о 14 годині, сформованій за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, яка була надіслана засобом поштового заявку 26.06.2025 через відділення Укрпошти.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Диспозиція частини третьої статті 210-1 КУпАП, за якою Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, встановлює відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тобто за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Оскільки норма частини третьої статті 210-1 КУпАП є бланкетною, для повного визначення ознак цього правопорушення в постанові повинно бути зазначено норму спеціального нормативно-правового акту, яку порушила особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме положення Закону України «Про оборону», Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», підзаконних нормативно-правових актів, зокрема Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560.

У випадку встановлення порушень зазначених законів та підзаконних нормативно-правових актів, суб`єкт владних повноважень може визначити наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

Відповідно до абзацу другого частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до абзацу 7 частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Отже, матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП, у такому випадку повинні містити достатню сукупність належних, допустимих, достовірних доказів, з яких буде вбачатися, що військовозобов`язаний або резервіст, будучи належним чином повідомленим про необхідність явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або іншого визначеного законодавством органу влади, не прибув до відповідного органу влади у встановлені дату та час і у встановлений законом строк не повідомив відповідний орган влади про причини своєї неявки або вказані причини не підпадають під перелік законодавчо визначених поважних причин неявки за повісткою.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи, що Позивач перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , дані уточнив вчасно, Відповідач не довів, що Позивачу направлялася повістка № 4210262 з вимогою прибути 06.07.2025 о 14 годині для уточнення даних до ТЦК та СП та не отримана Позивачем, за обставин вказаних у відзиві та постанові №746 від 18.07.2025, твердження Відповідача не підтверджені матеріалами справи.

Разом з цим суд встановив відсутність у постанові №746 від 18.07.2025 посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні норми, якої не дотримався ОСОБА_1 , порушивши тим самим законодавчі приписи.

Оскільки, доказів порушення Позивачем законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію Відповідач не надав, у зв`язку з чим суд доходить висновку про відсутність в діях Позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

Суд, при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина перша статті 6 КАС України).

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у статті 3 Конституції України.

Також судом враховано висновки Європейського суду з прав людини, викладені у рішенні від 20.10.2011 по справі «Рисовський проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

Відповідно до частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу(посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене, зважаючи на відсутність належних доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 порушення, викладеного в оскаржуваній постанові, враховуючи те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях та всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, постанова №746 від 18.07.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП підлягає скасуванню, позовні вимоги в цій частині задоволенню.

Нормами КАС України не передбачено права у місцевого загального суду як адміністративного за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності визнання постанови протиправною, у зв`язку із чим в цій частині позову суд відмовляє.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується таким.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною третьою статті 139 КАС України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне стягнути з Відповідача на користь Позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,60 грн.

Керуючись статтями 5-9, 20, 77, 139, 229, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову №746 від 18.07.2025 ІНФОРМАЦІЯ_1 по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 17000,00 грн.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ).

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено 04.12.2025.

Суддя О.В. Малахова