Справа № 280/8623/25
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2025-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

05 грудня 2025 року Справа № 280/8623/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БОНО-ВМ" (69002, м. Запоріжжя, вул. Запорізька, 4-Б, кв. 23, ) до Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 168, ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ), Державна податкова служба України (04053, м. Київ, Львівська пл., 8, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "БОНО-ВМ" (далі позивач) до Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати неправомірними дії Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області в частині відкладення безспірного списання коштів на користь ТОВ "БОНО-ВМ" згідно з виконавчим листом, виданим Запорізьким окружним адміністративним судом 06.06.2025 у справі № 280/5861/24;

зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області негайно здійснити списання бюджетних коштів на користь ТОВ "БОНО-ВМ" згідно з виконавчим листом, виданим Запорізьким окружним адміністративним судом 06.06.2025 у справі № 280/5861/24.

Позовну заяву мотивовано тим, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 02.12.2024 позов ТОВ "БОНО-ВМ" до ГУ ДПС у Запорізькій області, Державної податкової служби України про спонукання до вчинення дій задоволено частково. Серед іншого цим рішенням стягнуто на користь ТОВ "БОНО-ВМ" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області судові витрати у вигляді судового збору у сумі 33 913,60 грн. Додатковим рішенням суду від 16.12.2024 стягнуто з ГУ ДПС у Запорізькій області на користь ТОВ "БОНО-ВМ" судові витрати на правову допомогу у розмірі 2 000 грн. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 12.03.2025 розмір стягнення на користь ТОВ "БОНО-ВМ" за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Запорізькій області судових витрат зі сплати судового збору зменшено до 24 224 грн. Протягом червня-серпня 2025 року стягувач неодноразово намагався отримати належні йому кошти, проте ГУ ДКСУ постійно вигадувало підстави для невиконання судового рішення, мотивуючи це "неправильною" датою рішення, на підставі якого видано виконавчий лист. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та просить задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 06.10.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі, вирішено здійснити розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) та без проведення судового засідання, залучено до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) та Державну податкову службу України (04053, м. Київ, Львівська пл., 8, ).

Відповідачем 17.10.2025 до суду подано відзив на позовну заяву, де вказано, що позивач неодноразово звертався до відповідача про виконання виконавчого листа по справі № 280/5861/24, виданого Запорізьким окружним адміністративним судом 06.06.2025, про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БОНО-ВМ" за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Запорізькій області судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 24224 грн. У виконавчому листі по справі № 280/5861/24 зазначено дату прийняття рішення, згідно із яким його видано 12.03.2025. Відповідач зазначає, що 12.03.2025 є датою прийняття постанови Третього апеляційного адміністративного суду по вказаній справі, якою не скасовано рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02.12.2024 в частині присудження до стягнення судового збору, а лише викладено абзац п`ятий резолютивної частини рішення суду першої інстанції в іншій редакції. Таким чином, відповідач вважає, що датою прийняття рішення, згідно з яким видано вказаний виконавчий лист по справі № 280/5861/24, є 02.12.2024 дата прийняття рішення Запорізького окружного адміністративного суду. У зв`язку з цим відповідач вважає правомірним повідомлення стягувача про відкладення безспірного списання коштів із рекомендацією звернутися до суду із заявою про виправлення помилки у виконавчому листі. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

14.10.2025 від представника третьої особи ГУ ДПС у Запорізькій області до суду надійшли пояснення по суті спору, де зазначено, що справа № 280/5861/24 не відноситься до жодної категорії справ, які підлягають негайному виконанню, а тому позовна вимога про зобовязання здійснити негайне безспірне списання коштів задоволенню не підлягає. Окрім того, якщо ГУ ДКСУ як орган стягнення вбачає необхідність отримання додаткових відомостей для виконання рішення про стягнення коштів, він має відповідні повноваження на самостійне звернення до суду, стягувача чи боржника для отримання чи уточнення таких відомостей. Просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 20.10.2025 у задоволенні клопотання представника Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області про перехід в загальне позовне провадження у справі №280/8623/25, - відмовлено.

Згідно з положеннями статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Частиною 1 ст. 262 КАС України визначено, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до ч. 2 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 02.12.2024 по справі № 280/5861/24 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "БОНО-ВМ" до Головного управління ДПС у Запорізькій області, Державної податкової служби України про спонукання до вчинення дій було задоволено частково, а саме визнано протиправними та скасовано рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних ГУ ДПС України у Запорізькій області про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 25.12.2023 № 10236177/36491477, від 25.12.2023 № 10236181/36491477, від 25.12.2023 № 10236183/36491477, від 25.12.2023 № 10236179/36491477, від 06.02.2024 № 10507594/36491477, від 06.02.2024 № 10507595/36491477, від 07.03.2024 № 10676980/36491477, від 07.03.2024 № 10676981/36491477, від 07.03.2024 № 10676982/36491477, від 21.03.2024 № 10759310/36491477, від 21.03.2024 № 10759312/36491477, від 08.05.2024 № 11020700/36491477, від 08.05.2024 № 11020709/36491477, від 08.05.2024 № 11020702/36491477 та зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю "БОНО-ВМ": № 94 від 30.10.2023, № 96 від 06.11.2023, № 97 від 13.11.2023, № 102 від 27.11.2023, № 105 від 11.12.2023, № 107 від 18.12.2023, № 1 від 02.01.2024, № 4 від 15.01.2024, № 9 від 29.01.2024, № 10 від 05.02.2024, № 12 від 12.02.2024, № 19 від 26.02.2024, № 21 від 04.03.2024, № 23 від 11.03.2024. В задоволенні решти вимог - відмовлено. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БОНО-ВМ" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області судові витрати, у вигляді судового збору, у сумі 33 913,60 грн.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 12.03.2025 по справі № 280/5861/24 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року в справі № 280/5861/24 задоволено частково. Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року в справі № 280/5861/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Боно-ВМ до Головного управління ДПС у Запорізькій області, Державної податкової служби України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії скасовано в частині: визнання протиправними та скасування рішень комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних ГУ ДПС України у Запорізькій області про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 25.12.2023 № 10236177/36491477, від 25.12.2023 № 10236181/36491477, від 25.12.2023 № 10236183/36491477, від 25.12.2023 № 10236179/36491477; зобов`язання Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні ТОВ Боно-ВМ: № 94 від 30.10.2023, № 96 від 06.11.2023, № 97 від 13.11.2023, № 102 від 27.11.2023. Ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Головного управління ДПС у Запорізькій області в частині нездійснення реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних податкових накладних № 94 від 30 жовтня 2023 року, № 96 від 06 листопада 2023 року, № 97 від 13 листопада 2023 року, № 102 від 27 листопада 2023 року; зобов`язання Головного управління ДПС зареєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні № 94 від 30 жовтня 2023 року, № 96 від 06 листопада 2023 року, № 97 від 13 листопада 2023 року, № 102 від 27 листопада 2023 року датою подання їх на реєстрацію. Викладено абзац п`ятий резолютивної частини рішення в наступній редакції: Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Боно-ВМ за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області судові витрати зі сплати судового збору у сумі 24 224 грн.. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

На виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 12.03.2025 по справі № 280/5861/24 Запорізьким окружним адміністративним судом 06.06.2025 видано виконавчий лист із зазначенням дати прийняття рішення, згідно з яким видано документ, 12.03.2025.

ТОВ «Боно-ВМ» звернулось із заявою від 19.06.2025 № 31 до ГУ Державної казначейської служби України у Запорізькій області про повернення судового збору. В якості додатків було додано: оригінал виконавчого листа по справі № 280/5861/24; копію постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 12.03.2025 по справі № 280/5861/24; копію платіжної інструкції № 160 від 02.07.2024; копію платіжної інструкції № 71 від 10.04.2025.

Відповідач листом від 23.06.2025 № 04-08.3-06/3872 повідомив позивача про відкладення безспірного списання коштів, у зв`язку із тим, що у поданому виконавчому листі зазначено дату прийняття рішення, згідно з яким видано виконавчий лист 12 березня 2025 року. Дата 12 березня 2025 року є датою прийняття постанови Третього апеляційного адміністративного суду по справі № 280/5861/24, якою не скасовано рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02.12.2024 по справі № 280/5861/24 в частині стягнення судового збору, а лише викладено в іншій редакції абзац п`ятий резолютивної частини рішення суду першої інстанції. Таким чином, датою прийняття рішення, згідно з яким видано виконавчий лист, що має зазначатись у поданому виконавчому листі є 02 грудня 2024 року. Окрім того, відповідач рекомендував позивачу звернутись до суду із відповідною заявою про виправлення помилки у виконавчому листі щодо зазначення вірної дати прийняття рішення, згідно з яким видано виконавчий лист.

В подальшому ТОВ «Боно-ВМ» неодноразово зверталось із заявами про виконання рішення суду до відповідача від 04.07.2025 № 33, від 21.07.2025 № 31, від 31.07.2025 № 31 та отримувало від відповідача листи із аналогічними за свою суттю повідомленнями про відкладення безспірного списання коштів.

Не погоджуючись із такими діями відповідача позивач звернувся до суду із цим позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно ст. 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Для цілей ст. 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (рішення від 19.03.1997 у справі "Горнсбі проти Греції", п. 40). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення у справі "Immobiliare Saffi "проти Італії", заява №22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

Враховуючи викладене, суд наголошує на необхідності забезпечення належного та своєчасного виконання судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини другої статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215 затверджено Положення про Державну казначейську службу України (далі - Положення № 215).

Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, коштів клієнтів відповідно до законодавства, бухгалтерського обліку виконання бюджетів (пункт 1 Положення № 215).

Пунктом 3 Положення № 215 передбачено, що основними завданнями Держказначейства є: 1) реалізація державної політики у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів; 2) внесення на розгляд міністра фінансів України пропозицій щодо забезпечення формування державної політики у зазначених сферах.

Відповідно до частини третьої пункту 4 Положення № 215 казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду (частина перша статті 25 Бюджетного кодексу України).

В свою чергу, постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 затверджено Порядок № 845.

У цьому Порядку терміни вживаються в такому значенні:

безспірне списання - операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів;

виконавчі документи - оформлені в установленому порядку виконавчі листи судів та накази господарських судів, видані на виконання рішень про стягнення коштів, а також інші документи, визначені Законом України "Про виконавче провадження".

За приписами пункту 3 Порядку № 845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Так, пунктом 4 Порядку № 845 на органи Казначейства покладено обов`язок, зокрема, вживати заходи до виконання виконавчих документів.

В силу приписів пп.6 п.5 Порядку № 845 під час виконання виконавчих документів органи Казначейства мають право відкладати, зупиняти безспірне списання коштів і їх перерахування стягувачам у випадках, передбачених законом та цим Порядком.

Відповідно до п. 24 Порядку № 845, стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник (відкриті рахунки), або за його місцезнаходженням документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.

Відповідно до пп. 6 Порядку № 845, у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб:

- заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка (у разі наявності - довідку банку), назви банку, його МФО та коду ЄДРПОУ, номера рахунка (поточний, транзитний, картковий), прізвища, імені, по батькові (повне найменування - для юридичної особи) власника рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних для пересилання коштів через підприємства поштового зв`язку, що здійснюється за рахунок стягувача (прізвище, ім`я, по батькові адресата, його поштова адреса (найменування вулиці, номер будинку, квартири, найменування населеного пункту, поштовий індекс), реквізити банківського рахунка поштового відділення);

- оригінал виконавчого документа;

- судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності);

- оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету (у судових рішеннях про стягнення коштів з відповідного бюджету).

До заяви можуть додаватися інші документи, які містять відомості, що сприятимуть виконанню рішення про стягнення коштів (довідки та листи органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, або органів місцевого самоврядування, рішення органів досудового розслідування та прокуратури тощо).

На виконання вищевказаних вимог законодавства позивачем до заяви від 19.06.2025 подано: оригінал виконавчого листа по справі № 280/5861/24; копію постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 12.03.2025 по справі № 280/5861/24; копію платіжної інструкції № 160 від 02.07.2024; копію платіжної інструкції № 71 від 10.04.2025, що підтверджено і самим відповідачем.

Тобто позивачем надано весь перелік документів необхідних для прийняття рішення про стягнення коштів відповідно до Порядку № 845.

Головним управлінням Державної казначейської служби України у Запорізькій області здійснивши попередній розгляд документів виявило, що у поданому виконавчому листі зазначено дату прийняття рішення, згідно з яким видано виконавчий лист 12 березня 2025 року, однак дата 12 березня 2025 року є датою прийняття постанови Третього апеляційного адміністративного суду по справі № 280/5861/24, якою не скасовано рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02.12.2024 по справі № 280/5861/24 в частині стягнення судового збору, а лише викладено в іншій редакції абзац п`ятий резолютивної частини рішення суду першої інстанції, а тому датою прийняття рішення, згідно з яким видано виконавчий лист, що має зазначатись у поданому виконавчому листі є 02 грудня 2024 року, що не відповідає вимогам Закону.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 374 КАС України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Тобто суд зазначає, що тільки судом виконавчий документ може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню та тільки судом визначається наявність або відсутність описки у виконавчому листі.

На момент розгляду даної справи ухвала про виправлення описки виконавчого листа по справі № 280/5861/24 відсутня.

Виконавчий лист по справі № 280/5861/24 є дійсним, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання до 13.03.2028 року.

Доказів, що виконавчий лист по справі № 280/5861/24 є таким, що не підлягає виконанню, сторонами також не надано.

У своїх листах № 04-08.3-06/3872 від 23.06.2025, № 04-08.3-06/4263 від 08.07.2025, № 04-08.3-06/4559 від 23.07.2025 та № 04-08.3-06/4842 від 05.08.2025 відповідач зазначив, що відкладає виконання виконавчого листа Запорізького окружного адміністративного суду по справі № 280/5861/24 з посиланням на пп. 2 п. 11 Порядку № 845.

Відповідно до пп. 2 п. 11 Порядку № 845 відкладення безспірного списання коштів здійснюється у разі необхідності отримання від стягувача додаткових відомостей для виконання рішення про стягнення коштів.

Однак всупереч посиланням відповідача на пп. 2 п. 11 Порядку № 845 суд зазначає, що, по-перше, позивачем надано весь перелік документів необхідних для прийняття рішення про стягнення коштів відповідно до Порядку № 845, а по-друге, виконавчий лист по справі № 280/5861/24 є дійсним, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання до 13.03.2028 року.

Тобто суд зазначає, що відповідач ґрунтується лише на припущеннях щодо наявності у виконавчому листі № 280/5861/24 описки, та необгрунтовано відкладає виконання виконавчого листа Запорізького окружного адміністративного суду по справі № 280/5861/24.

Суд вказує на відсутність обставин, які згідно з пунктом 11 Порядку № 845 свідчили б про необхідність/наявність підстав для відкладення безспірного списання коштів, що не спростовані жодними обґрунтованими доводами відповідача під час розгляду справи.

В свою чергу суд критично оцінює посилання відповідача на невідповідність дати прийняття рішення, згідно з яким видано виконавчий лист із наступних підстав.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 4 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 N 1404-VIII у виконавчому документі зазначаються дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ.

Згідно пункту другого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Так постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 12.03.2025 по справі № 280/5861/24 рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року в справі № 280/5861/24 змінено в частині викладення абзацу п`ятий резолютивної частини рішення в наступній редакції: Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Боно-ВМ за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області судові витрати зі сплати судового збору у сумі 24 224 грн..

Тобто вказані зміни стосуються саме тієї частини рішення (стягнення на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору), на виконання якої видано виконавчий лист від 06.06.2025.

Отже, даний виконавчий документ видано судом згідно з постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 12.03.2025 по справі № 280/5861/24, про що вірно зазначено у виконавчому листі від 06.06.2025. Відтак, суд доходить висновку про відсутність помилки у даті прийняття рішення суду, згідно з яким видано виконавчий лист.

В межах спірних правовідносин відповідачем не надано належних доказів обґрунтованості невиконання судового рішення, та не наведено інших шляхів можливості реалізації позивачем способу відновлення свого права та виконання судового рішення.

Тому, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області щодо відкладення безспірного списання коштів на користь позивача згідно із виконавчим листом, виданим Запорізьким окружним адміністративним судом 06.06.2025 по справі № 280/5861/24.

Позивачем в прохальній частині позову обрано такий спосіб захисту свого порушеного права, як зобов`язання Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області негайно здійснити списання бюджетних коштів на користь ТОВ "БОНО-ВМ" згідно з виконавчим листом, виданим Запорізьким окружним адміністративним судом 06.06.2025 у справі № 280/5861/24.

Вирішуючи питання про обрання способу захисту порушеного права позивача суд виходить із такого.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом справ.

Тобто, за змістом вказаної правової норми, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Отже, вищевказана позовна вимога є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому не підлягає задоволенню.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області здійснити дії відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845, за виконавчим листом Запорізького окружного адміністративного суду від 06.06.2025 по справі № 280/5861/24 щодо стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Боно-ВМ за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області судові витрати зі сплати судового збору у сумі 24 224 грн., з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За подання даного адміністративного позову сплачено судовий збір в сумі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією від 07.04.2025.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.4 Закону України Про судовий збір судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до положень статті 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2025 рік встановлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у сумі 3028 грн.

Згідно зі ст. 4 Закону України Про судовий збір ставки судового збору встановлюються, зокрема, у таких розмірах: за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру, який подано: юридичною особою 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України Про судовий збір при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Оскільки позовну заяву подано за допомогою системи Електронний суд, позивачу за звернення до суду з вищевказаною позовної заявою належало сплатити судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Таким чином, позивачем сплачено судовий збір в більшому розмірі.

Відтак, судові витрати позивача в частині сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн підлягають відшкодуванню відповідно до статті 139 КАС України, на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, а саме Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області.

При цьому, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77, 90, 139, 241-246, 262 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "БОНО-ВМ" (69002, м. Запоріжжя, вул. Запорізька, 4-Б, кв. 23, ) до Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 168, ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ), Державна податкова служба України (04053, м. Київ, Львівська пл., 8, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області щодо відкладення безспірного списання коштів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БОНО-ВМ" згідно із виконавчим листом, виданим Запорізьким окружним адміністративним судом 06.06.2025 по справі № 280/5861/24.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області здійснити дії відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845, за виконавчим листом Запорізького окружного адміністративного суду від 06.06.2025 по справі № 280/5861/24 щодо стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Боно-ВМ за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області судових витрат зі сплати судового збору у сумі 24 224 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БОНО-ВМ" судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок).

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 05 грудня 2025 року.

Суддя А.В. Сіпака