Справа № 522/26295/25
Суддя: Абухін Р. Д.
Дата ухвалення: 2025-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/623/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого-судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання Гудзюк Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в місті Одесі адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Республіки Біларусь ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, по якому просить затримати з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України громадянина Республіки Біларусь ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 04.12.2025 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач приймав участь у судовому засіданні в режимі відеокоференції. В ході розгляду справи зв`язок перервався. З технічних причин неможливо було забезпечити з`єднання відеоконференцзв`язку.

Адвокат Рахнянська С.В., яка здійснює представництво інтересів відповідача заперечувала проти задоволення позову. Зазначила, що це позиція відповідача у справі, яку вона узгодила особисто з ним та він надав згоду на продовження розгляду справи без його участі. Він не може повернутися до Республіки Білорусь, оскільки приймав участь у мітингах проти діючої влади.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 23.01.2025 співробітниками Головного управління контррозвідувального захисту інтересів держави СБУ в Одеській області під час проведення оперативно-профілактичних заходів, за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено громадянина Республіки Білорусь на установчі дані ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та запрошено останнього до ГУ ДМС в Одеській області за адресою: м. Одеса, вул. Тараса Кузьміна, 33.

В результаті проведеної перевірки, щодо законності перебування на території України відповідача, встановлено, що громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній раз прибув на територію України 21.08.2020, легально, через КПП «Нові-Яриловічі» на підставі паспортного документу громадянина Республіки Білорусь для виїзду за кордон на його ім`я, серії та номеру НОМЕР_1 , терміном дії з 27.08.2015 по 27.08.2025.

Своїми діями громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ) порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства перевищив встановлений строк перебування в Україні більш як на 30 днів, а так само проживав на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні.

23.01.2025 за порушення правил перебування іноземців в Україні, а саме: перевищення іноземцем або особою без громадянства встановленого строку перебування в Україні більш як на 30 днів, а так само проживання на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), стосовно громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення серії та номеру ПР МОД 011699 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 23.01.2025 серії та номеру ПН МОД 011797 відповідач притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 5 100 гривень.

За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203 КУпАП відповідачем громадянином Республіки Білорусь ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ), станом на 03.12.2025 добровільно адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5 100 гривень, не сплачено, що підтверджується відсутністю банківської квитанції банку платника як в додатках до адміністративного позову позивача, так і в особовій справі останнього.

23.01.2025 ГУ ДМС в Одеській області стосовно громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийнято рішення про примусове повернення в країну походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства № 017529 та зобов`язано останнього покинути територію України у термін до 20.02.2025.

02.12.2025 співробітниками Управління міграційної поліції ГУНП в Одеській області під час проведення оперативно-профілактичних заходів, за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено громадянина Республіки Білорусь на установчі дані ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та запрошено останнього до ГУ ДМС в Одеській області за адресою: м. Одеса, вул. Тараса Кузьміна, 33, для з`ясування законності перебування на території України.

В результаті проведеної перевірки, щодо законності перебування на території України відповідача, встановлено, що 23.01.2025 стосовно громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , ГУ ДМС в Одеській області прийнято рішення про примусове повернення в країну походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства № 017529 та зобов`язано останнього покинути територію України у термін до 20.02.2025.

Рішення від 23.01.2025 № 017529 про примусове повернення в країну походження або третьої країни іноземця громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ) не оскаржував, проте у встановлений термін до 20.02.2025, самостійно територію України, останній, не залишив.

Також, встановлено, що строк дії паспортного документу громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 )для виїзду за кордон на його ім`я, серії та номеру НОМЕР_1 , терміном дії з 27.08.2015 по 27.08.2025, скінчився на території України. До Посольських та Консульських установ та до міжнародних організацій за поновленням документів не звертався.

02.12.2025 о 17.05 годині, відповідача громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ,затримано відповідно до протоколу про адміністративне затримання серії № МОД 000347 відповідно до ч. 2 ст. 263 КУпАП з метою з`ясування обставин правопорушення.

Своїми діями громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ) порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства перевищив встановлений строк перебування в Україні більш як на 30 днів, а так само проживав на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні.

На момент скоєння правопорушення громадянином Республіки Білорусь ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ),правила перебування іноземних громадян на території України визначались наказом МВС України від 20.07.2015 № 884 «Про затвердження Порядку обчислення строку тимчасового перебування в Україні іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду» (далі - Наказ № 884).

Дозволений строк перебування на території України у громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), закінчився 29.10.2020, відповідач перебуває на території України - незаконно, ухиляється від виїзду з України до країни походження або третьої країни після закінчення встановленого терміну перебування в Україні.

ГУ ДМС в Одеській області встановлено, що громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ), на території України знаходиться не законно, постійного зареєстрованого місця проживання та законного джерела існування не має.

У громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), не має дійсного паспортного документа, або документа, який дає право на виїзд з України, відсутні документи на проживання в Україні. Він не може бути працевлаштований, та мати законного, постійного джерела доходів згідно чинного законодавства, не зможе забезпечувати власні потреби, через що, з метою отримання грошових коштів, може вчиняти злочини проти власності, чим завдати істотної шкоди охоронюваним інтересам держави та окремих громадян.

02.12.2025 за порушення правил перебування іноземців в Україні, а саме: перевищення іноземцем або особою без громадянства встановленого строку перебування в Україні більш як на 30 днів, а так само проживання на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), стосовно громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення серії та номеру ПР МОД 012556 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 02.12.2025 серії та номеру ПН МОД 012653 відповідач притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 5 100 гривень.

За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203 КУпАП відповідачем громадянином Республіки Білорусь ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ), станом на 03.12.2025 добровільно адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5 100 гривень, не сплачено, що підтверджується відсутністю банківської квитанції банку платника як в додатках до адміністративного позову позивача, так і в особовій справі останнього.

Враховуючи те, що у відповідача громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), відсутні документи, що посвідчують особу та дають право на виїзд з України в силу вимоги ч. 8 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» примусове повернення до нього не застосовувалося.

02.12.2025 ГУ ДМС в Одеській області прийнято рішення № 00656 про примусове видворення з України громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Інформація щодо оскарження відповідачем рішення ГУ ДМС в Одеській області від 02.12.2025 про примусове видворення за межі території України в матеріалах справи відсутня.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону № 3773-VI, в`їзд в Україну, перебування на території України та транзитний проїзд через територію України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за наявності достатнього фінансового забезпечення або наявності можливості отримати таке забезпечення законним способом на території України. Порядок підтвердження достатнього фінансового забезпечення та його розмір встановлюються Кабінетом Міністрів України.

В силу ч. 8 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", а так само не може бути застосовано до осіб, які не мають документів, що посвідчують особу та дають право на виїзд з України (такі іноземці та особи без громадянства затримуються у встановленому законом порядку з метою ідентифікації, документування та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або примусового видворення відповідно до цього Закону).

Враховуючи те, що у відповідача громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні документи, що посвідчують особу та дають право на виїзд з України в силу вимоги ч. 8 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» примусове повернення до нього не застосовувалося.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

Докази про те, що в країні походження відповідач піддавався переслідуванням за політичні чи релігійні переконання, расові або етнічні ознаки матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», статті 3 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», Постанови № 1 Пленуму Вищого Адміністративного суду України від 25.06.2009, ГУ ДМС в Одеській області розглянуло всю належну інформацію, яка була доступна та переконані, що виконання рішення про примусове видворення не буде означати для іноземця чи особи без громадянства реальної загрози бути страченим або підданим катуванню, нелюдському чи принизливому поводженню з боку влади країни, куди він видворяється.

Громадянин Республіки Біларусь ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , не має жодної з обставин, на підставі яких, відповідно до ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» він не може бути примусово видворенний за межі території України.

За правилами частини 7 статті 5 КАС України, іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що й громадяни та юридичні особи України.

Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України (далі Закон № 3773-VI).

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону 3773-VI іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно ч. 1ст. 9 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Ч. 1ст. 26 Закону № 3773-VI встановлює, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до ч. 1ст. 30 Закону № 3773-VІ центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 30 Закону № 3773- VІ центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення суду має право розміщувати іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

На підставі частини 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства визначені ст. 289 Кодексу адміністративного судочинства України.

Строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але загальний строк затримання не повинен перевищувати вісімнадцять місяців (ч. 11 ст. 289 КАС України).

Аналіз зазначених правових норм дозволяє дійти висновку, що за наявності певних обставин, як це передбачає ч. 1.ст. 289 КАС України, до іноземця може бути застосовано такі заходи, як зокрема затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України (пункт 1 частини 1 вказаної статті).

У постанові Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі № 585/2811/19 зазначено, що за наявності певних перелічених у цих нормах умов, існує правова можливість здійснити затримання як з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, так і лише для забезпечення видворення за межі території України, як досягнення самостійної мети без необхідності ідентифікації.

П. "f" ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право кожному на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім як відповідно до процедури, встановленої законом, у випадку законного арешту або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

«Затримання особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції» у відповідності до другої частини статті 5 § 1 (f) Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, як наголошено в § 164 рішення Європейського суду з прав людини від 19 лютого 2009 р. у справі "А. та інші проти Сполученого Королівства" буде виправдано до тих пір, поки йде процес депортації або екстрадиції. Якщо така процедура не виконується з належною ретельністю, затримання особи перестає бути допустимим відповідно до статті 5 § 1 (f) Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Суд також керується позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладену в постанові від 25 листопада 2020 року по справі № 522/15129/19, адміністративне провадження № К/9901/28409/19, відповідно до якої: «відповідач, перебуваючи на території України протягом значного періоду часу, не скористався можливістю легалізувати своє перебування. Так, судами попередніх інстанцій не встановлено і матеріалами справи не підтверджується, що відповідачем подавалися відповідні заяви до органів Державної міграційної служби для отримання посвідки на тимчасове проживання або дозволу на імміграцію в Україну, або вчинялися інші дії з метою легалізації свого перебування.

Відповідно до ч. 4 ст. 30 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Приписами ч. 1 ст. 289 КАС України визначено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Положеннями ч. 11 ст. 289 КАС України встановлено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Згідно з п. 27 ч. 1 ст. 1 Закону пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, - державна установа, призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством України; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» в`їзд в Україну та виїзд з України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в`їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Республіки Біларусь ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. 26, ч. 4 ст. 30, ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. ст. 2, 6-11, 72-78, 90, 211, 241-246,247, 268-272, 289, 371, 372 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області задовольнити.

Затримати громадянина Республіки Біларусь ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців по 02.06.2026 з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Допустити негайне виконання рішення суду, відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк після отримання рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлений 04.12.2025.

Суддя Р. Д. Абухін

04.12.25