Справа № 200/2523/25
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2025-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року справа №200/2523/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Гайдара А.В., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 червня 2025 року (повне судове рішення складено 27 червня 2025 року) у справі № 200/2523/25 (суддя в І інстанції Галатіна О.О.) за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

УСТАНОВИВ:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування акту індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень - податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Донецькій області № -0515-UA0098500 від 02.05.2024 за формою «Ф» про сплату суми податкового зобов`язання «земельний податок з фізичних осіб» за 2024 рік в сумі 140 719,80 грн.

Позивач зазначає, що з 28.03.2008 є платником єдиного податку, а тому звільнений від сплати земельного податку відповідно пп. 4 п. 297.1 ст. 297 ПК України.

Враховуючи зазначене, позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 червня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Донецькій області № -0515-UA0098500 від 02.05.2024 за формою «Ф» про сплату суми податкового зобов`язання «земельний податок з фізичних осіб» за 2024 рік в сумі 140 719,80 грн.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідно до п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, плата за землю це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності, а відтак вказана сума підлягає сплаті позивачем.

При цьому відповідач спирається на положення абз. 4 підпункту 297.1 статті 297 ПК України, згідно з яким платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на майно в частині земельного податку за земельні ділянки, що використовуються платниками єдиного податку першої третьої груп для провадження господарської діяльності (крім діяльності з надання земельних ділянок та/або нерухомого майна, що знаходиться на таких земельних ділянках, в оренду (найм), позичку, на іншому праві користування) та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.

Згідно з ІКС ДПС ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа підприємець з 26.03.2008 та з 28.03.2008 перебуває на обліку у Головному управлінні ДПС у Донецькій області (Краматорська ДПІ).

Згідно з наданою заявою на право застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності ОСОБА_1 з 01.01.2017 року є платником єдиного податку 3 групи та здійснює підприємницьку за видами діяльності згідно з КВЕД:- 55.10 «Діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщення»; 68.20 «Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна»; 45.21.1 «Будівництво будівель»; 56.10 «Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування».

Місце здійснення діяльності: АДРЕСА_1 .

Станом на звітну дату ФОП ОСОБА_1 не звітує з 01.01.2022.

А відтак відповідач вважає, що оскільки, у ФОП ОСОБА_1 наявний від діяльності за КВЕД 68.20 «Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна», у ГУ ДПС у Донецькій області відсутня інформація щодо не надання нерухомого майна, що знаходиться на земельній ділянці, в оренду.

Також відповідач наголошує на тому, що відповідно до підпункту 286.5 статті 286 ПК України платники плати за землю мають право письмово або в електронній формі засобами електронного зв`язку (з дотриманням вимог, визначених пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу) звернутися до контролюючого органу за своїм місцем реєстрації у контролюючих органах або за місцем знаходження земельних ділянок, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), для проведення звірки даних щодо: розміру площ та кількості земельних ділянок, земельних часток (паїв), що перебувають у власності та/або користуванні платника податку; права на користування пільгою зі сплати податку з урахуванням положень пунктів 281.4 і 281.5 статті 281 цього Кодексу; розміру ставки земельного податку; нарахованої суми плати за землю.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником плати за землю на підставі оригіналів відповідних документів або належним чином засвідчених копій таких документів, зокрема документів на право власності, користування пільгою, а також у разі зміни розміру ставки плати за землю контролюючий орган, до якого звернувся платник плати за землю, проводить протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення разом з детальним розрахунком суми податку. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Беручи до уваги пп. 69.141 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України відповідач наголошує, що станом на звітну дату ОСОБА_1 не зверталась до ГУ ДПС з вище переліченими документами.

На підставі вказаного відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач надіслав відзив, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі, а рішення суду першої інстанції без змін.

З урахуванням позицій суду касаційної інстанції, викладених у постановах від 14.07.2020 у справі № 826/11037/18 та від 10 вересня 2019 року у справі № 802/966/15-а. наголошує на тому, що наявність у ФОП ОСОБА_1 статусу платника єдиного податку 3 групи та використання об`єкту у господарській діяльності, обумовлює звільнення його від обов`язку нарахування, сплати та подання звітності податку на майно в частині земельного податку за земельні ділянки.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (запис № 0008611 від 26 березня 2008 року) ФОП ОСОБА_1 зареєстрована суб`єктом підприємницької діяльності.

Також Позивачка зареєстрована 26.12.2016 платником єдиного податку 3 групи за ставкою 5 %.

На підставі Договору купівлі-продажу № 124 земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 18.12.2008, посвідченого приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Соловйовою Є.А. за реєстровим № 12444 Позивач набув права приватної власності на земельну ділянку кадастровий № :00:005:0439 площею 2,3370 га за адресою АДРЕСА_1 . Цільове призначення Цільове призначення (використання) земельної ділянки для розміщення готельного комплексу з бізнес центром та для будівництва і експлуатації виставочного павільйону.

Право власності на будівлі та споруди на вказаній ділянці Позивач набув на підставі Договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, посвідченого 15.05.2007 державним нотаріусом Третьої краматорської державної нотаріальної контори Соловйовою С.С. за реєстровим № 1696.

Зазначені будівлі були реконструйовані під готельний комплекс та використовуються за призначенням (декларація про готовність об`єкта до експлуатації «Реконструкція нежитлового приміщення під готель за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до сертифікату відповідності серія ВГ № UA9.029.00596-17 готель «Комфорт Парк Готель», що належить Фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 розміщено за адресою надання послуг (послуги з тимчасового розміщування): АДРЕСА_1 .

03.07.2022 внаслідок ворожого ракетного обстрілу міста Краматорськ, що мав місце приблизно об 11:00 годині, було зруйновано та частково пошкоджено будівлі та споруди готельного комплексу «КОМФОРТ ПАРК ГОТЕЛЬ» за адресою АДРЕСА_1 (ПАРК ГОТЕЛЬ). За вказаною подією ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) внесено відомості до ЄРДР за № 0001744 від 03.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 438 ч. 1 КК України.

Відповідно до даних інформаційно-комунікаційної системи ДПС України «Податковий блок» «Плата за землю» «Реєстрація» за фізичною особою ОСОБА_1 обліковуються земельна ділянка тип «для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування» (03.04), площею 2,337 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі вищезазначеного фізичній особі ОСОБА_1 29.12.2023 та 02.05.2024 було сформоване в автоматичному режимі в ІКС ДПС податкове повідомлення-рішення з земельного податку з фізичних осіб за кодом платежу 18010700 за 2024 рік № -0515-UA0098500 на суму 140719,80 грн, яке було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення та вручене особисто 24.12.2024.

При ухваленні рішення апеляційний суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Згідно пп. 16.1.4 п. 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) передбачений обов`язок платника податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку та строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (п. 36.1 статті 36 ПК України).

Відповідно до пункту 291.2 статті 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Застосування спрощеної системи оподаткування фактично є одним із видів пільгового оподаткування господарської діяльності. Податковим кодексом України встановлено коло осіб, на яких розповсюджується вказана норма.

Згідно з пунктом 291.3 статті 291 Податкового кодексу України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Відповідно до абзацу 5 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки: у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми.

Згідно з пунктом 299.10 статті 299 Податкового кодексу України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу, зокрема, у разі у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 4 п. 297.1. ст. 297 ПК України, платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів:… податку на майно в частині земельного податку за земельні ділянки, що використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності (крім діяльності з надання земельних ділянок та/або нерухомого майна, що знаходиться на таких земельних ділянках, в оренду (найм, позичку) та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.

Як вже було зазначено вище, позивачка зареєстрована 26.12.2016 платником єдиного податку 3 групи, що відповідачем не оспорюється, а відтак нарахування земельного податку з фізичних осіб, що відображено у спірному ППР не ґрунтується на вказаних вимогах законодавства.

У тому числі суд, погоджуючись з позицією представника позивача, вважає, що зазначення в Єдиному державному реєстрі певних видів діяльності суб`єктом господарювання не означає, що такий суб`єкт фактично їх здійснює. Сам по собі факт включення до ЄДР таких видів діяльності, якщо фактично такі види діяльності не здійснюються, не є підставою для виключення суб`єкта господарювання з реєстру платників єдиного податку або незастосування до такого платника податкових пільг, в тому числі у вигляді звільнення від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на майно в частині земельного податку за земельні ділянки, що використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності.

Аналогічного висновку стосовно співвідношення наявності відомостей про види діяльності суб`єкта господарювання в ЄДР та фактичне здійснення ним таких видів діяльності дійшов Верховний Суд (постанова ВС/КАС від 19.02.2019 у справі № 826/7216/17).

Щодо посилання відповідача на те, що позивачем необхідно звернутися до податкового органу з приводу уточнення даних.

Відповідно до підпункту 286.5 статті 286 ПК України платники плати за землю мають право письмово або в електронній формі засобами електронного зв`язку (з дотриманням вимог, визначених пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу) звернутися до контролюючого органу за своїм місцем реєстрації у контролюючих органах або за місцем знаходження земельних ділянок, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), для проведення звірки даних щодо: розміру площ та кількості земельних ділянок, земельних часток (паїв), що перебувають у власності та/або користуванні платника податку; права на користування пільгою зі сплати податку з урахуванням положень пунктів 281.4 і 281.5 статті 281 цього Кодексу; розміру ставки земельного податку; нарахованої суми плати за землю.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником плати за землю на підставі оригіналів відповідних документів або належним чином засвідчених копій таких документів, зокрема документів на право власності, користування пільгою, а також у разі зміни розміру ставки плати за землю контролюючий орган, до якого звернувся платник плати за землю, проводить протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення разом з детальним розрахунком суми податку. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

З 16.03.2024 набрав чинності Закон України від 23.02.2024 № 3603-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо вдосконалення онлайн - комунікації з платниками податків та уточнення окремих положень законодавства», яким платникам плати за землю пп. 69.141 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України встановлено пільгу фізичним особам, а саме платники звільняються від плати за землю за ділянки під знищеною нерухомістю.

Сторонами не заперечується те, що станом на звітну дату ОСОБА_1 не зверталась до ГУ ДПС з вище переліченими документами.

При цьому відповідач посилається на висновки викладені у постанові Верховного суду від 22.05.2024 у справі № 640/14787/21: «Враховуючи викладені вище обставини, аналізуючи норми чинного законодавства та використовуючи логічно-змістовне тлумачення пункту 56.18 статті 56, пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України, колегія суддів зазначає, що контролюючий орган, вправі розраховувати на актуальність (відповідність) даних облікової картки та, відповідно, у випадку недотримання платником податків приписів закону та невиконання обов`язку інформувати податковий орган про зміну своїх персональних даних, має нести ризик настання негативних наслідків такої поведінки.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 12.02.2020 у справі № 826/17798/18, від 23.09.2021 у справі № 640/8096/19.».

Аналізуючи вказане суд вважає, що позивач, будучи зареєстрованим платником єдиного податку, не є платником земельного податку з фізичних осіб, а тому положення п. 286.5 статті 286 ПК України не охоплюють спірні правовідносини.

У відповідності до пп. 69.141 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України передбачено, що не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, знищені внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, дані про знищення яких та дані про земельні ділянки, на яких були розташовані зазначені об`єкти нерухомого майна, внесені до Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, в межах площ (земельних ділянок), визначених цим підпунктом.

Як вже зазначено вище будівлі та споруди готельного комплексу «КОМФОРТ ПАРК ГОТЕЛЬ» було пошкоджено внаслідок ракетного обстрілу, про що винесено відомості до ЄРДР за № 0001744 від 03.07.2022.

Проте, обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зауважує це як додатковий факт, а не як підстава для звільнення від сплати податку за землю, а тому суд аналізує спірні відносини в межах прав та обов`язків, які існують внаслідок набуття позивачем статусу платника єдиного податку.

Відтак, враховуючи наведені висновки суд вважає, що податкове повідомлення-рішення № 148582- 2410-0515-UA0098500 від 02.05.2024 року за формою «Ф» про донарахування та сплату суми податкового зобов`язання «земельний податок з фізичних осіб» за 2024 рік в сумі 140 719.80 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак позов підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, місцевий суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 червня 2025 року у справі № 200/2523/25 залишити без змін.

Повне судове рішення 04 грудня 2025 року.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. В. Гайдар

Т. Г. Гаврищук