Справа № 640/17752/20
Суддя: Леміщак Дмитро Михайлович
Дата ухвалення: 2025-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року м. Житомир справа № 640/17752/20

категорія 111030300

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Леміщака Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Роботенкс" до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 05.05.2020,

встановив:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося товариство з обмеженою відповідальністю "Роботенкс" із позовною заявою, в якій просить визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області № та № від 05.05.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що головним управлінням ДПС у Київській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Роботенкс" за період травень-липень 2019 року, за результатами якої складено акт від 03.03.2020 № 239/10-36-05-13/38971378. В акті перевірки відповідач дійшов висновку про нереальність господарських операцій позивача з ТОВ "Інста-Груп", що призвело до складання податкових повідомлень-рішень № від 05.05.2020 з збільшенням податкових зобов`язань з податку на додану вартість на 620453 грн та штрафними санкціями у сумі 123091 грн, а також № від 05.05.2020 з встановленням завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту, на суму 387778 грн. Позивач вважає перевірку незаконною, оскільки до її призначення надав відповіді на три запити від 10.09.2019 № 123/10/10-36-05-13, 25.09.2019 № 30271/10/10-36-05-13 та 02.12.2019 № 10303/10/10-36-05-13 з повним обсягом документів, що підтверджують реальність операцій з ТОВ "Інста-Груп" за травень-липень 2019 року, включаючи договори від 11.04.2019 № 11/04/2019, 12.04.2019 № 12/04/2019, 15.04.2019 № 15/04/2019, 27.05.2019 № 27/05/2019 та 04.06.2019 № 04/06/2019, акти приймання-передачі, товарно-транспортні накладні, рахунки на оплату та банківські виписки. Акт перевірки позивачу не вручили вчасно, а надіслали лише 21.05.2020 у відповідь на адвокатський запит після вручення податкових повідомлень-рішень, що позбавило можливості подати заперечення. Висновки про безтоварність операцій базуються виключно на аналізі діяльності ТОВ "Інста-Груп", без урахування первинних документів позивача, зокрема відсутності імпортної ліцензії у контрагента при внутрішніх поставках на умовах DDP за Інкотермс 2010, а також участі ТОВ "Інста-Груп" у кримінальному провадженні № 0000056 без вироку суду. Висновки податкового органу ґрунтуються виключно на аналізі діяльності контрагента ТОВ "Інста-Груп", а не позивача, що суперечить принципу індивідуальної відповідальності платника податків.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.08.2020 відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ "Роботенкс" за період травень-липень 2019 року була призначена наказом від 14.02.2020 № 404 на підставі виявлення недостовірності даних у податкових деклараціях, незважаючи на надані позивачем відповіді на запити від 10.09.2019, 25.09.2019 та 02.12.2019 з листами від 03.10.2019 № 03/10-01, 28.10.2019 № 28/10-01 та 23.01.2020 № 23/10-03. Акт перевірки від 03.03.2020 № 239/10-36-05-13/38971378 було направлено рекомендованим листом 03.03.2020 на податкову адресу позивача, але лист повернувся через закінчення строку зберігання, що вважається належним врученням відповідно до положень Податкового кодексу України. Господарські операції з ТОВ "Інста-Груп" визнані нереальними через відсутність у контрагента ланцюга поставки товару, технічних та трудових ресурсів для послуг металообробки та механоскладальних робіт ТРК, неможливість поставок на умовах DDP без імпортної ліцензії, а також участь у кримінальному провадженні № 0000056 за ч. 1 ст. 205-1 КК України, підтверджену ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.10.2019. Договори з ТОВ "Інста-Груп" від 11.04.2019 № 11/04/2019 про послуги металообробки з додатковою угодою від 01.06.2019, від 12.04.2019 № 12/04/2019 про механоскладальні роботи ТРК з додатковою угодою від 01.06.2019, від 15.04.2019 № 15/04/2019 про поставку рами резервуару з додатковою угодою від 01.06.2019 та від 27.05.2019 № 27/05/2019 про монтажний комплект для бортового контролера не підтверджують реальність, оскільки податковий кредит завищено на 1003231 грн, зокрема 185003 грн за травень 2019 року, 588961 грн за червень 2019 року та 229267 грн за липень 2019 року. Відповідач посилається на узагальнену податкову інформацію щодо ТОВ "Інста-Груп" та витяг з ЄРПН по контрагентах.

13.12.2022 Верховна Рада України прийняла Закон України № 2825-ІХ Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду (далі - Закон № 2825-ІХ), який набрав чинності 15.12.2022.

Відповідно до статті 1 Закону № 2825-ІХ Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано.

Пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2825-ІХ установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя.

До початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом, крім випадку, передбаченого абзацом четвертим цього пункту.

Не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративні справи, які були передані до Київського окружного адміністративного суду та розподілені між суддями до набрання чинності Законом України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду щодо забезпечення розгляду адміністративних справ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду щодо забезпечення розгляду адміністративних справ, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. Справи, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України, до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

На підставі пункту другого розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2825-ІХ за результатами автоматизованого розподілу справу передано на розгляд Житомирському окружному адміністративному суду.

07.03.2025 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, адміністративна справа передана на розгляд судді Леміщаку Д.М.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 17.03.2025 справу прийнято до провадження, вирішено розгляд справи здійснити за правилами загального позовного провадження.

За результатами розгляду клопотання представника позивача ухвалами суду від 26.03.2025 та від 28.03.2025 вирішено проводити підготовче засідання в режимі відеоконференції.

Позивач 04.04.2025 подав додаткові пояснення, у яких вказав, що ТОВ "Роботенкс" є реально діючим виробничим підприємством (57 працівників, власне конструкторське бюро, виробничі потужності), що спеціалізується на автоматизації процесів зберігання та відпуску нафтопродуктів, виробництві контейнерних АЗС та резервуарів; усі операції підтверджені належними первинними документами і спрямовані на реальні зміни майнового стану. Позивач наголошує на преюдиціальному значенні остаточного рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.02.2022 у справі № 640/3653/20 (залишеного без змін постановою Шостого ААС від 04.10.2022 та підтвердженого Верховним Судом у 2023 році), яким повністю задоволено аналогічний позов ТОВ "Роботенкс" проти того ж відповідача щодо тих самих контрагентів (зокрема ТОВ "Інста-Груп") та аналогічних договорів.

Ухвалою суду від 08.04.2025, постановленою у порядку статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України без виходу до нарадчої кімнати, суд закрив підготовче засідання та призначив справу до розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Надав пояснення, що повторюють мотивацію позовної заяви та додаткових пояснень.

Представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечив, зазначивши, що перевірка проведена з додержанням положень чинного законодавства, а оскаржені позивачем податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області не підлягають скасуванню.

У зв`язку з відсутністю заперечень сторін 20.05.2025 судом постановлено ухвалу про розгляд справи в порядку письмового провадження, яку внесено до протоколу судового засідання.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що у період з травня по липень 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю "Роботенкс" здійснювало господарські операції з придбання товарів та отримання послуг у контрагента ТОВ "Інста-Груп" на підставі кількох договорів, зокрема договору про надання послуг металообробки від 11.04.2019 № 11/04/2019 з додатковою угодою від 01.06.2019 № 1, договору про надання механоскладальних робіт ТРК від 12.04.2019 № 12/04/2019 з додатковою угодою від 01.06.2019 № 1, договору поставки рами резервуару від 15.04.2019 № 15/04/2019 з додатковою угодою від 01.06.2019 № 1, договору поставки монтажного комплекту для встановлення бортового контролера від 27.05.2019 № 27/05/2019 та договору поставки програмного забезпечення від 04.06.2019.

За цими договорами ТОВ "Інста-Груп" здійснювало поставку товарів на умовах DDP (Інкотермс 2010), надавало послуги металообробки та механоскладальні роботи, а ТОВ "Роботенкс" приймало та оплачувало отримані товари й послуги через банківські установи.

10.09.2019 Головне управління ДПС у Київській області направило ТОВ "Роботенкс" запит № 123/10/10-36-05-13 щодо операцій за травень 2019 року, 25.09.2019 - запит № 30271/10/10-36-05-13 щодо операцій за червень 2019 року, а 02.12.2019 - запит № 10303/10/10-36-05-13 щодо операцій за липень 2019 року. На всі три запити ТОВ "Роботенкс" надало відповіді: листом від 03.10.2019 № 03/10-01, листом від 28.10.2019 № 28/10-01 та листом від 23.01.2020 № 23/10-03, до яких додало копії договорів, специфікацій, рахунків, актів виконаних робіт, видаткових і товарно-транспортних накладних, зареєстрованих податкових накладних та банківських виписок про оплату.

Незважаючи на надані пояснення та документи, 14.02.2020 Головним управлінням ДПС у Київській області видано наказ № 404 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Роботенкс" з питання достовірності операцій з ТОВ "Інста-Груп" за травень-липень 2019 року.

За результатами документальної позапланової виїзної перевірки, відображеної в акті від 03.03.2020 № 239/10-36-05-12/38971378 (т. 1 а.с. 38-72) Головне управління ДПС у Київській області дійшло висновків щодо операцій ТОВ "Роботенкс" з контрагентом ТОВ "Інста-Груп" за травень-липень 2019 року.

Встановлено порушення п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 та п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим платником безпідставно сформовано податковий кредит з ПДВ на загальну суму 1003231 грн (травень 2019 року - 185003 грн, червень 2019 року - 588961 грн, липень 2019 року - 229267 грн), занижено податок на додану вартість на суму 620453 грн та завищено від`ємне значення ПДВ на суму 387778 грн.

Господарські операції з ТОВ "Інста-Груп" визнано нереальними та безтоварними, оскільки податкова інформація, отримана від контрагента та його постачальників, не дає можливості встановити повний ланцюг постачання товарів (рам резервуарів, монтажних комплектів для бортових контролерів) до ТОВ "Роботенкс", що свідчить про маніпулювання показниками податкової звітності контрагентом.

У ТОВ "Інста-Груп" відсутні основні засоби, транспортні засоби, виробничі приміщення, а також достатня кількість працівників і технічних можливостей для виконання послуг металообробки (гнуття, вальцювання, фрезерна, зуборізна, шліфувальна, координатна та гідроабразивна різка металу) та механоскладальних робіт ТРК у задекларованих обсягах.

ТОВ "Інста-Груп" не могло здійснювати поставку товарів на умовах DDP (Delivered Duty Paid) відповідно до Інкотермс 2010, оскільки не мало ліцензії на імпорт товарів, а операції нібито мають ознаки імпорту, хоча фактично товари переміщувалися виключно територією України.

Директор та засновник ТОВ "Інста-Груп" ОСОБА_1 є фігурантом кримінального провадження № 0000056, внесеного до ЄРДР 2019 року за ч. 1 ст. 205-1 КК України (підроблення документів для реєстрації юридичної особи), що підтверджується ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.10.2019 про тимчасовий доступ до документів.

Первинні документи, надані ТОВ "Роботенкс" (договори, акти, видаткові та товарно-транспортні накладні, податкові накладні), не підтверджують реального руху активів, оскільки не узгоджуються з відсутністю у контрагента ресурсів та з даними інформаційно-аналітичних баз ДПС.

На підставі Акту перевірки 05.05.2020 Головним управлінням ДПС у Київській області прийнято податкові повідомлення-рішення № , яким збільшено суму податкового зобов`язання з ПДВ на 620453 грн та застосовано штрафні санкції в розмірі 310226,50 грн, та № , яким зменшено суму від`ємного значення, що зараховується до податкового кредиту наступних періодів, на 387778 грн.

Вважаючи податкові повідомлення-рішення від 05.05.2020 № та № протиправними, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому суд відмічає, що "на підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: 1) повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; "у межах повноважень" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх; "у спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби; "з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано", тобто використання наданих суб`єкту владних повноважень повинно відповідати меті та завданням діяльності суб`єкта, які визначені нормативним актом, на підставі якого він діє; "обґрунтовано", тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (стаття 1 ПК України).

Підпунктом 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, що проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Як закріплено у підпункті 9.1.3 пункту 9.1 статті 9 ПК України, податок на додану вартість належить до загальнодержавних податків.

Податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V ПК України (підпункт 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного періоду, визначена згідно з розділом V ПК України.

Відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Положеннями ст. 185 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Положеннями статті 187 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; або дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

При цьому, відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.10 ст. 201 ПК України визначено, що порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість вказаної у податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Згідно з пунктом 44.2 статті 44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" від 16.07.1999 № 996-ХІV (далі - Закон № 996-ХІV).

Відповідно до статті 1 цього Закону господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно зі статтею 9 Закону № 996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю за впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Статтями 1 та 3 цього Закону передбачено, що первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтується на даних бухгалтерського обліку. Первинні документи по відображенню господарських операцій являються основою і для податкового обліку.

Тому будь-які документи (у тому числі договори, акти виконаних робіт, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку (частина 3 статті 9 Закону № 996-ХІV).

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону № 996-ХІV первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

За змістом підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Виходячи з вищенаведеного, відображенню в бухгалтерському обліку та податковій звітності підлягає лише та господарська операція, яка фактично відбулась, при наявності первинного документу, що підтверджує таку господарську операцію.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п. 1.2 ст. 1, п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 (далі - Положення № 88), яке визначає, що первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення № 88 господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

На підтвердження фактичного здійснення господарських операцій платник податків повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами і які в сукупності із встановленими обставинами справи, зокрема, і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для здійснення господарських операцій, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником даних податкового обліку.

При цьому, наявність належним чином оформлених податкових накладних є обов`язковою, але не вичерпною обставиною для віднесення відповідних сум до складу ПДВ. Зокрема, якщо наведені у договорах товари чи послуги фактично не поставлялися, то, відповідно, придбання таких товарів або послуг не відбулося, право на податковий кредит у такого платника податків не виникає, оскільки при цьому не дотримано обов`язкових умов для виникнення такого права на придбання товарів (послуг) з метою їх використання у господарській діяльності.

Як уже зазначалося, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Зміст господарської операції може встановлюватися з урахуванням змісту цивільно-правових чи господарсько-правових зобов`язань сторін, але не вичерпується останнім. Господарська операція може мати місце навіть за відсутності цивільно-правових чи господарсько-правових відносин між платниками податків.

Висновки щодо реального виконання господарської операції, що породжує право платника податків на податковий кредит, зробила і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.07.2022 у справі № 160/3364/19. Велика Палата в цій постанові акцентувала увагу на тому що платник податків не може бути обмежений у використанні первинного документа для цілей податкового обліку в тому разі, якщо безпосередньо він не вносив до такого документа неправдиві (недостовірні) відомості. Всі негативні наслідки, пов`язані з недостовірністю даних, зазначених у первинному документі, мають покладатися виключно на ту особу, яка їх внесла. Якщо іншою особою були внесені до документа відомості щодо учасника господарської операції, який має дефекти правового статусу, то добросовісний платник податків, який скористався відповідним документом для підтвердження даних свого податкового обліку, не може зазнавати жодних негативних наслідків у тому разі, якщо інші обставини, зазначені в первинному документі, зокрема рух відповідних активів, мали місце. При цьому має враховуватися реальна можливість платника податків пересвідчитися у тому чи були достовірними відомості, що внесені до первинного документа його контрагентом.

Із наведеного можна зробити висновок про те, що господарські операції є самостійним поняттям, відмінним від правочинів або господарських зобов`язань. Наслідки в податковому обліку створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто ті, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника податків.

Презумпція дійсності, притаманна цивільним правочинам, не може бути автоматично поширена на реальність господарських операцій.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Крім того, в основі будь-якої реальної господарської операції має лежати економічна мета, тобто бажання платника податків приростити активи за допомогою досягнення господарського ефекту.

У податковому обліку господарські операції мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення, тобто первинними документами, що містять інформацію про фактичні господарські операції, розкривають їх зміст та обсяг.

За відсутності достатніх доказів - первинних документів, які б достовірно підтверджували факт здійснення господарської операції, розкривали її зміст та обсяг з метою та в цілях господарської діяльності платника податку, підстави для формування даних податкового обліку відсутні.

Суд, надаючи оцінку дотриманню відповідачем процедурних вимог, першочергово досліджує законність підстав для призначення самої перевірки.

Наказ Головного управління ДПС у Київській області № 404 від 14.02.2020, на підставі якого проведено аудит, посилається виключно на підпункт 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Зміст цієї норми (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) передбачає, що документальна позапланова перевірка здійснюється у разі виявлення недостовірності даних у деклараціях, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу протягом 15 робочих днів.

Таким чином, для законного призначення перевірки за цією підставою необхідне беззаперечне встановлення сукупності двох обставин: по-перше, виявлення контролюючим органом недостовірності даних, і, по-друге, факту ненадання платником пояснень, тобто констатації його бездіяльності у відповідь на запит.

Як вбачається з матеріалів справи (т. 1 а.с. 76-96), позивач у відповідь на всі три запити контролюючого органу (від 10.09.2019 № 123/10/10-36-05-13, від 25.09.2019 № 30271/10/10-36-05-13 та від 02.12.2019 № 10303/10/10-36-05-13) надав змістовні відповіді з додатками копій первинних документів (листи від 03.10.2019 № 03/10-01, від 28.10.2019 № 28/10-01 та від 23.01.2020 № 23/10-03).

За таких обставин, у контролюючого органу була відсутня друга обов`язкова умова, передбачена п.п. 78.1.4 ст. 78 ПК України - факт ненадання пояснень. Суд наголошує, що податкове законодавство не надає контролюючому органу права на цьому етапі оцінювати повноту, якість чи достатність наданих пояснень для спростування його припущень. Закон чітко пов`язує право на перевірку з юридичним фактом надання чи ненадання відповіді. Оскільки позивач виконав свій обов`язок і надав відповіді на запити, право на призначення позапланової перевірки з вказаних підстав у відповідача не виникло.

Верховний Суд у постанові від 22.05.2018 у справі № 820/4605/17 зазначив, що підставою для призначення перевірки може слугувати саме ненадання відповіді на запит контролюючого органу.

За таких обставин суд дійшов висновку, що суб`єктивна оцінка податковим органом наданих пояснень як недостатніх не легітимізує призначення перевірки, якщо відповідь фактично була надана.

Отже, документальна позапланова виїзна перевірка була призначена на підставі наказу № 404 від 14.02.2020, виданого за відсутності встановлених законом підстав. Вже сам цей факт, встановлений судом, є достатньою та самостійною підставою для повного задоволення позовних вимог, оскільки податкові повідомлення-рішення, прийняті за результатами незаконно проведеної перевірки, не можуть вважатися правомірними.

Позивач також вказував на порушення процедури вручення акта перевірки, стверджуючи, що отримав його лише після прийняття оскаржуваних ППР. З цього приводу суд зазначає, що доводи відповідача про направлення акта поштою 03.03.2020 на податкову адресу та його повернення з відміткою "за закінченням строку зберігання" формально відповідають вимогам п. 42.5 ст. 42 ПК України щодо належного вручення. Однак це процедурне питання не має вирішального значення для справи.

Незважаючи на наявність безумовних підстав для задоволення позову з процедурних мотивів, суд вважає за необхідне надати оцінку матеріально-правовим аспектам спору.

Судом встановлено, що між ТОВ "Інста-Груп" та ТОВ "Роботенкс" укладено договір про надання послуги металообробки від 11.04.2019 № 11/04/2019 (том 1 а.с. 154-156), за умовами якого ТОВ "Інста-Груп" (виконавець) зобов`язується із наданої сировини (матеріалів) за завданням Замовника (ТОВ "Роботенкс") протягом визначеного в Договорі строку надати за плату наступні послуги з металообробки: гнуття металу; вальцювання металу; фрезерна, зуборізна різка металу; шліфування металу; координатна, гідроабразивна різка металу, а Замовник зобов`язується оплатити надані послуги.

Вартість робіт за договором визначається на підставі рахунків-фактур (п. 3.1 Договору).

Замовник здійснює оплату за згодою сторін на підставі рахунків-фактур протягом 15 банківських днів (п. 3.2 Договору).

На виконання умов вказаного договору позивачем надано копії:

- рахунків-фактур від 23.05.2019 № 135, від 07.06.2019 № 146, від 18.06.2019 № 173, від 27.06.2019 № 255, від 27.06.2019 № 259, від 25.07.2019 № 316 (т. 1 а.с. 158-165);

- актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 19.05.2019 № 96, від 18.06.2019 № 115, від 27.06.2019 № 128, від 25.06.2019 № 157 (т. 1 а.с. 165-169);

- акту прийому-передачі готових виробів з виробництва від 29.07.2019 (т. 1 а.с. 173);

- акту прийому-передачі сировини у виробництво від 25.07.2019 (т. 1 а.с. 174);

- товарно-транспортної накладної від 29.07.2019 № 41 (т. 1 а.с. 175).

Також між ТОВ "Інста-Груп" та ТОВ "Роботенкс" укладено Договір про надання послуг від 12.04.2019 № 12/04/2019, за умовами якого ТОВ "Інста-Груп" (виконавець) зобов`язується за завданням та на території Замовника (ТОВ "Роботенкс") протягом визначеного в Договорі строку надати за плату наступні послугу: Механоскладальні роботи ТРК. Предметом дійсного договору є поставки є Механоскладальні роботи ТРК.

Проведення робіт з надання послуг Механоскладальних робіт ТРК відбувається силами та за рахунок виконавця. Передача виконавцю ТРК для виконання умов цього договору, здійснюється на об`єкті Замовника.

Вартість робіт за договором визначається на підставі рахунків-фактур.

Замовник здійснює оплату за згодою сторін на підставі рахунків-фактур протягом 30 (тридцяти) банківських днів.

На виконання умов вказаного договору позивачем надано копії:

- рахунків-фактур від 23.05.2019 № 132, від 23.05.2019 № 133, від 07.06.2019 № 145, від 07.06.2019 № 147, від 07.06.2019 № 157, від 18.06.2019 № 177, від 18.06.2019 № 180, від 27.06.2019 № 251, від 27.06.2019 № 252, від 27.06.2019 № 253, від 25.07.2019 № 315 (т. 1 а.с. 176-186);

- актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 23.05.2019 № 94, від 23.05.2019 № 95, від 07.06.2019 № 101, від 07.06.2019 № 108, від 07.06.2019 № 110, від 18.06.2019 № 116, від 18.06.2019 № 117, 27.06.2019 № 124, від 27.06.2019 № 125, від 27.06.2019 № 132, від 27.06.2019 № 135, від 25.07.2019 № 144 (т. 1 а.с. 187-204).

Крім того, між ТОВ "Інста-Груп" та ТОВ "Роботенкс" укладено Договір поставки від 15.04.2019 № 15/04/2019, предметом поставки є рама резервуару (далі - товар).

Якість товару, що є предметом поставки за цим договором, має відповідати стандартам і технічним умовам, які діють в Україні по відношенню до аналогічної продукції.

Гарантійні зобов`язання постачальника щодо товару, що постачається на умовах цього договору визначаються відповідно до паспорту, який надається на кожну одиницю Товару, що постачається.

Ціна одиниці визначається та вказується в специфікації.

Товар поставляється на умовах DDP відповідно до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів Інкотермс 2010 з урахуванням особливостей внутрішньо-економічного характеру договору.

Термін поставки - через 10 (десять) календарних днів з моменту отримання письмової заявки покупця.

Загальна сума цього договору складається з загальної вартості всіх партій товару та визначаються в специфікаціях, що є невід`ємною частиною цього договору.

Платежі за товар здійснюються в гривнях України, на підставі виставлених рахунків, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

На виконання умов вказаного договору позивачем надано копії:

- специфікацій від 15.04.2019 № 1 та від 23.05.2019 № 2 (т. 1 а.с. 208-209);

- рахунків-фактур від 23.05.2019 № 129, від 07.06.2019 № 141, від 18.06.2019 № 174, від 27.06.2019 № 256, від 27.06.2019 № 258 (т. 1 а.с. 210-214);

- видаткових накладних від 23.05.2019 № 48, від 07.06.2019 № 54, від 18.06.2019 № 61, від 27.06.2019 № 71, від 27.06.2019 № 74 (т. 1 а.с. 215-220);

- товарно-транспортних накладних від 08.06.2019 № 43, № 44, від 20.06.2019 № 44, від 27.06.2019 № 46, № 47.

Між ТОВ "Інста-Груп" та ТОВ "Роботенкс" укладено Договір поставки від 27.05.2019 № 27/05/2019, предметом поставки є "Монтажний комплект для встановлення бортового контролера GPS/GSM та монтажний комплекс з датчиком рівня палива" (далі - товар).

Якість товару, що є предметом поставки за цим договором, має відповідати стандартам і технічним умовам, які діють в Україні по відношенню до аналогічної продукції.

Гарантійні зобов`язання постачальника щодо товару, що постачається на умовах цього договору визначаються відповідно до паспорту, який надається на кожну одиницю Товару, що постачається.

Ціна одиниці визначається та вказується в специфікації.

Товар поставляється на умовах DDP відповідно до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів Інкотермс 2010 з урахуванням особливостей внутрішньо-економічного характеру договору.

Термін поставки - через 10 (десять) календарних днів з моменту отримання письмової заявки покупця.

Загальна сума цього договору складається з загальної вартості всіх партій товару та визначаються в специфікаціях, що є невід`ємною частиною цього договору.

Платежі за товар здійснюються в гривнях України, на підставі виставлених рахунків, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

На виконання умов вказаного договору позивачем надано копії:

- специфікації від 27.05.2019 № 1 (т. 1 а.с. 228);

- рахунку-фактури від 23.05.2019 № 140 (т. 1 а.с. 229);

- видаткової накладної від 27.05.2019 № 50 (т. 1 а.с. 230).

Також між ТОВ "Інста-Груп" та ТОВ "Роботенкс" укладено Договір поставки від 04.06.2019 № 04/06/2019, предметом поставки є "Програмне забезпечення" (далі - товар).

Якість товару, що є предметом поставки за цим договором, має відповідати стандартам і технічним умовам, які діють в Україні по відношенню до аналогічної продукції.

Гарантійні зобов`язання постачальника щодо товару, що постачається на умовах цього договору визначаються відповідно до паспорту, який надається на кожну одиницю Товару, що постачається.

Ціна одиниці визначається та вказується в специфікації.

Товар поставляється на умовах DDP відповідно до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів Інкотермс 2010 з урахуванням особливостей внутрішньо-економічного характеру договору.

Термін поставки - через 10 (десять) календарних днів з моменту отримання письмової заявки покупця.

Загальна сума цього договору складається з загальної вартості всіх партій товару та визначаються в специфікаціях, що є невід`ємною частиною цього договору.

Платежі за товар здійснюються в гривнях України, на підставі виставлених рахунків, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

На виконання умов вказаного договору позивачем надано копії:

- специфікацій від 07.06.2019 № 1, від 18.06.2019 № 2, від 27.06.2019 № 3, від 27.06.2019 № 4 (т. 1 а.с. 234-2237);

- рахунків-фактур від 07.06.2019 № 150, від 18.06.2019 № 179, від 27.06.2019 № 254, від 27.06.2019 № 257 (т. 1 а.с. 238-241);

- видаткових накладних від 07.06.2019 № 55, від 18.06.2019 № 62, від 27.06.2019 № 70, від 27.06.2019 № 75 (т. 1 а.с. 243-246);

- товарно-транспортних накладних від 08.06.2019 № 43, № 44, від 20.06.2019 № 44, від 27.06.2019 № 46, № 47.

Факт здійснення оплати за вказаними договорами підтверджується копіями банківських виписок з рахунків позивача (т. 2 а.с. 1, 4, 9, 10, 12, 14, 15, 17, 18, 23-25, 27).

За результатами дослідження перелічених вище первинних та інших документів судом встановлено, що вони оформлені у відповідності до вимог Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України, та в повній мірі відображають зміст і характер вчинених господарських операцій.

Спірні господарські операції належним чином відображено у бухгалтерському обліку позивача. Вказані первинні документи досліджувались контролюючим органом під час проведення перевірки. Наявність таких документів відповідачем не заперечувалась.

Крім того, аналогічні копії первинних документів було надано з боку ТОВ "Інста-Груп" (т. 2 а.с. 57-142).

Основним аргументом відповідача є твердження про нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ "Інста-Груп" через відсутність у останнього матеріальних та трудових ресурсів, а також наявність розривів у ланцюгу постачання.

Суд відхиляє ці доводи, опираючись на положення статті 44 ПК України та Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", які пов`язують податкові наслідки з фактом здійснення господарської операції, підтвердженої первинними документами. Позивач надав суду повний обсяг первинної документації, включаючи договори, акти виконаних робіт, видаткові та товарно-транспортні накладні, банківські виписки про оплату, які не мають дефектів форми чи змісту.

Податковий орган в акті перевірки не ставив під сумнів достовірність даних, які містять вказані первинні бухгалтерські документи, а також не зазначав про невідповідність первинних бухгалтерських документів вимогам чинного податкового законодавства, зокрема, відсутності в податковій накладній обов`язкових реквізитів.

В той же час, податковий орган не подав доказів, які однозначно свідчили б про неправдивість одержаних від платника документів, підтверджували б фіктивний характер спірних операцій та недобросовісність позивача як платника податків, відповідачем не надано суду жодних доказів, які підтверджували б те, що вчинення правочину (укладення договору), на підставі якого виникли взаємовідносини між позивачем та контрагентом не відповідали дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав та обов`язків чи свідчили б про незвичність цін за спірними операціями, або про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності товариства, господарській меті з метою досягнення правових наслідків та які порушують публічний порядок, суперечать моральним засадам суспільства та спрямовані на заволодіння майном держави.

Більш того, на момент здійснення вищезазначених господарських операцій між позивачем та його контрагентом ТОВ "Інста-Груп" останній був зареєстрований як платник податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, мав індивідуальний податковий номер, а отже, він мав право видавати позивачу вищезазначені належним чином оформлені податкові накладні, котрі у відповідності до пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України, є підставою для формування позивачем податкового кредиту та від`ємного значення з податку на додану вартість.

Щодо посилання контролюючого органу на відомості про відсутність у контрагента позивача умов необхідних для ведення відповідної господарської діяльності з обсягом товару у відповідні строки, зокрема, технічного персоналу, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, як на підставу для відмови в позові, відхиляється судом, оскільки чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, наявності чи відсутності у останніх основних фондів. Відсутність у контрагентів добросовісного платника податку, яким є позивач, матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання таким платником господарської операції, та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).

За правилами адміністративного судочинства саме контролюючий орган повинен доводити в суді фіктивність господарської операції як підстави для нарахування платникові податків податкових зобов`язань та правомірності прийняття свого рішення. У той час, як на підтвердження фактичного виконання господарських зобов`язань позивачем було надано належним чином оформлені первинні документами, та доведено, що укладені договори відповідають економічному змісту та діловій меті, а здійснені господарські операції спричинили зміни в структурі активів позивача.

У той же час, щодо посилання відповідача на інформацію, що наявна в інформаційно-аналітичних базах ДФС, як на доказ нереальності господарських операцій між позивачем та ТОВ "Інста-Груп", суд зазначає, що такі докази не можуть бути взяті до уваги, оскільки жодним чином не підтверджують наведені в Акті обставини.

Податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відповідача носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. Крім того, така інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень на які посилається контролюючий орган.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20.08.2019 у справі № 820/7831/15.

Разом із цим, доказів щодо проведення будь-якої перевірки ТОВ "Інста-Груп" (зустрічної звірки, виїзної перевірки, тощо), які б підтверджували належним чином доводи суб`єкта владних повноважень, контролюючим органом не надано.

За вказаних обставин, суд не бере до уваги посилання відповідача на податкову інформацію відносно контрагента позивача, оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів, складених за наслідками проведених господарських операцій між позивачем та його контрагентами та не є належними доказами в розумінні процесуального Закону.

Суд також зазначає, що юридична відповідальність має індивідуальний характер, тому позивач не може нести відповідальність за можливі протиправні дії інших юридичних осіб.

До того ж, якщо контрагенти по ланцюгу постачання товарів (послуг) не виконали свого зобов`язання по сплаті податку на додану вартість до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цих осіб. Зазначена обставина не є підставою для позбавленню платника податку права на відшкодування податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що не може бути також беззаперечним доказом безтоварності господарських операцій і посилання відповідача на недоліки, які наявні в ТТН на транспортування товару, з огляду на наступне.

Наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 затверджені Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (далі - Правила № 363).

Відповідно до розділу 1 Правил № 363 товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюється облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Згідно з положеннями пунктів 11.1, 11.3, 11.4, 11.5, 11.6 Правил № 363 основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля. Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби і печаткою або штампом), передається Перевізнику.

Посилання відповідача на дефекти товарно-транспортних накладних як підтвердження нереальності господарських операцій з поставки товарів, на думку суду, є безпідставними, оскільки вказані Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку платників податку, а лише встановлюють права, обов`язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому, документи, обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Суд зазначає, що товарно-транспортні накладні призначені для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом, тобто товарно-транспортна накладна є первинним документом, який підтверджує факт надання/отримання транспортних послуг і підставою для формування витрат за такі послуги.

Також, слід зазначити, що у постанові від 18.12.2018 у справі № 826/13058/15 Верховний Суд зазначив, що товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом, тобто товарно-транспортна накладна є доказом, який підтверджує факт надання/отримання транспортних послуг, а не реальність господарської операції в цілому. В межах спірних відносин податковий кредит та витрати по факту придбання послуг перевезення позивачем не формувався, що обумовлює безпідставність доводів податкового органу в частині вимог до товарно-транспортних накладних взагалі.

Відсутність товарно-транспортних накладних та неналежне їх оформлення не може бути самостійною підставою для того, щоб вважати господарську операцією такою, що не відбулася, а причини відсутності ТТН у кожному конкретному випадку мають бути досліджені судом. Тому питання щодо наявності товарно-транспортних накладних, а також правильності їх оформлення має оцінюватися в сукупності з іншими документами, створеними в процесі здійснення господарської операції.

Таким чином, суд зазначає, що неналежне оформлення товарно-транспортних накладних, жодним чином не впливає на значення такого документу як доказу транспортування товару.

Вказані висновки суду узгоджуються із правовими висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема у постановах від 20.06.2018 у справі № 808/481/17, від 14.02.2019 у справі № 826/19419/13-а, від 26.06.2018 у справі № 826/548/17, від 21.08.2018 у справі № П/811/2816/15.

Позивачем дотримано вимоги щодо документування та підтвердження здійснених господарських операцій первинними документами, у відповідності до вимог пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Подані позивачем докази підтверджують реальні зміни у майновому стані сторін та дають підстави вважати, що господарські операції, спрямовані на виконання правочину, дійсно відбулися, є економічно виправданими та відповідають основним видам господарської діяльності.

Щодо застосування умов DDP Інкотермс 2010 без імпортної ліцензії, суд звертає увагу, що спірні операції здійснювались виключно в межах митної території України. Правила Інкотермс 2010 (пункт "Introduction" §10) прямо допускають їх використання у внутрішній торгівлі. Відсутність імпортної ліцензії не має жодного значення, оскільки імпорт не відбувався, тому посилання відповідача на цю обставину є надуманим.

Посилання на участь ТОВ "Інста-Груп" у кримінальному провадженні № 0000056 також відхиляється, адже відповідно до ст. 78 КАС України, преюдиційне значення має лише обвинувальний вирок суду, що набрав законної сили. Відповідач не надав суду такого вироку, а посилання на ухвалу про тимчасовий доступ до документів є лише фіксацією досудового розслідування, яке, до того ж, ведеться за ст. 205-1 КК України (щодо реєстраційних документів), і не має преюдиційного значення для даної справи, що відповідає практиці Верховного Суду.

Натомість, суд вважає обґрунтованим довід позивача щодо положень пункту 201.10 статті 201 ПК України. Дійсно, після запровадження системи СМКОР та повноцінного функціонування ЄРПН, законодавець суттєво змінив підхід до підтвердження податкового кредиту. Положення про те, що зареєстрована ПН є "достатньою підставою" і "не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження", було запроваджено саме для того, щоб перекласти тягар перевірки реальності операції на етап до реєстрації ПН (етап моніторингу) та захистити добросовісного покупця. У даній справі Відповідач не надав доказів того, що зареєстровані ТОВ "Інста-Груп" податкові накладні були скасовані чи визнані недійсними. Отже, Позивач, отримавши такі ПН та маючи повний пакет первинних документів, діяв правомірно, включивши їх до складу податкового кредиту.

Для правильного вирішення цієї справи суд також вважає істотним врахування обставин, встановлених рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.02.2022 у справі № 640/3653/20, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.10.2022. Ухвалою Верховного Суду від 31.01.2023 у відкритті касаційного провадження за скаргою податкового органу було відмовлено, що свідчить про остаточність та набрання законної сили вказаними судовими рішеннями.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи. Суд встановив, що у справі № 640/3653/20 предметом розгляду були взаємовідносини тих самих сторін (ТОВ "Роботенкс" та ТОВ "Інста-Груп") за тими самими договорами: договором про надання послуг металообробки № 11/04/2019 від 11.04.2019, договором про надання послуг № 12/04/2019 від 12.04.2019 та договором поставки № 15/04/2019 від 15.04.2019. Єдина відмінність полягає у періодах виконання (актах та накладних), проте правова природа відносин та контрагенти є ідентичними.

У справі № 640/3653/20 суди вже спростували ідентичні доводи податкового органу щодо нереальності операцій з ТОВ "Інста-Груп" через відсутність ресурсів. Зокрема, судовими рішеннями встановлено, що відсутність у контрагента власних основних засобів чи персоналу не свідчить про безтоварність операцій, оскільки суб`єкт господарювання має право залучати ресурси на умовах оренди, лізингу чи підряду. Суди підтвердили реальність господарських операцій за вказаними договорами та належність оформлення первинних документів.

Ці висновки мають преюдиціальне значення для даної справи і додатково спростовують аналогічні припущення відповідача щодо операцій за травень-липень 2019 року.

Посилання відповідача на податкову інформацію з баз даних ДПС щодо розривів ланцюга постачання та діяльності третіх осіб (ТОВ "Аніка-М", ТОВ "Ротемс") суд визнає неналежними доказами. Така інформація є суто службовою, часто ґрунтується на припущеннях і не може підміняти собою первинні документи. Крім того, згідно з принципом індивідуальної відповідальності, сумлінний платник податків не може нести негативні наслідки за можливі порушення, допущені його контрагентами другого чи третього рівня, за відсутності доказів узгодженості їхніх дій, яких відповідачем не надано.

Окремої уваги заслуговує питання правомірності застосування штрафних санкцій. Оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням № від 05.05.2020 до позивача застосовано штраф у розмірі 50% від суми нарахованого податкового зобов`язання (310226,50 грн).

Як вбачається з матеріалів справи, така ставка штрафу була застосована відповідачем на підставі пункту 123.1 статті 123 ПК України у зв`язку з кваліфікацією порушення як "повторного" протягом 1095 днів. Підставою для визначення повторності слугувало попереднє податкове повідомлення-рішення № 000454513 від 21.02.2020, прийняте за результатами попередньої перевірки (Акт від 18.10.2019).

Однак рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.02.2022 у справі № 640/3653/20, яке набрало законної сили, податкове повідомлення-рішення № 000454513 від 21.02.2020 було визнано протиправним та скасовано. Скасування акта індивідуальної дії в судовому порядку означає, що він не створює жодних правових наслідків з моменту його прийняття. Отже, юридичний факт вчинення "першого" порушення, яке б давало підстави для застосування ознаки повторності, відсутній.

Це означає, що навіть гіпотетично, у разі доведення порушення у цій справі, застосування штрафу у розмірі 50% було б грубим порушенням закону, оскільки кваліфікуюча ознака повторності була анульована судовим рішенням. Цей факт додатково підтверджує необґрунтованість та протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 05.05.2020 в частині застосованих штрафних санкцій.

Таким чином, суд дійшов висновку, що висновки Акту перевірки 03.03.2020 № 239/10-36-05-12/38971378 є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки грошові зобов`язання за зовнішньоекономічним контрактом були припинені у повній відповідності до вимог чинного законодавства України шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог до настання граничних строків розрахунків, а отже, у податкового органу були відсутні правові підстави для нарахування пені за порушення строків розрахунків.

Оскільки оскаржувані податкові повідомлення-рішення № від 05.05.2020 та № від 05.05.2020 прийняті на підставі необґрунтованих висновків акту перевірки та з порушенням норм матеріального права, вони є протиправними та підлягають скасуванню.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01, рішення від 06.09.2005, пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00, рішення від 18.06.2006, пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04, рішення від 10.02.2010, пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).

Відповідачем не доказано правомірності спірних рішень, проте позивачем належними та допустимими доказами доведена їх протиправність, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд роз`яснює, що за змістом положень Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" судом апеляційної інстанції щодо всіх справ, підсудних окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, та переданих на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України відповідно до цього Закону, є Шостий апеляційний адміністративний суд.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 73, 74, 77, 90, 139, 242-246, 250, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Роботенкс" (; місцезнаходження: 07300, Київська обл., Вишгородський район, м. Вишгород, вул. Шолуденка, 19) до Головного управління ДПС у Київській області (; місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, будинок 5А) задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області № від 05.05.2020.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області № від 05.05.2020.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Роботенкс" понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 21020,00 грн (двадцять одну тисячу двадцять гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.М. Леміщак

Повний текст складено: 04 грудня 2025 р.

04.12.25