Справа № 320/61304/24
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2025-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2025 року №320/61304/24

Київський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючої судді Василенко Г.Ю., суддів Панової Г.В., Шевченко А.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) до Кабінету Міністрів України, в якому просить суд:

1. Визнати протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо не прийняття нормативно-правового акта про перерахунок з 05.03.2019 пенсій особам начальницького складу податкової міліції, які одержують пенсію на умовах Закону № 2262-XII, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, виходячи із розміру складових, розрахованих згідно з Постановою № 704 відповідно до вимог статей 43, 51 і 63 Закону № 2262-XII, враховуючи висновки, викладені у постановах Верховного Суду по справах № 826/3858/18, № 160/8324/19, № 380/1907/23.

2. Визнати протиправною відмову Кабінету Міністрів України у задоволенні заяви позивача від 25.10.2024 щодо прийняття рішення про перерахунок з 05.03.2019 пенсій особам начальницького складу податкової міліції, які одержують пенсію на умовах Закону № 2262-XII, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також податкових видів грошового забезпечення, виходячи із розміру складових, розрахованих згідно з Постановою № 704 відповідно до вимог статей 43, 51 і 63 Закону № 2262-XII, враховуючи висновки, викладені у постановах Верховного Суду по справах № 826/3858/18, № 160/8324/19, № 380/1907/23.

3. Зобов`язати Кабінет Міністрів України забезпечити прийняття нормативно-правового акту про перерахунок з 05.03.2019 пенсій особам начальницького складу податкової міліції, які одержують пенсію на умовах Закону № 2262-XII, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, виходячи із розміру складових, розрахованих згідно з Постановою № 704 відповідно до вимог статей 43, 51 і 63 Закону № 2262-XII, враховуючи висновки, викладені у постановах Верховного Суду по справах №826/3858/18, № 160/8324/19, № 380/1907/23.

4. Визнати протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо невиконання пункту 10 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1150-ХІ та не прийняття нормативно-правового акта, що випливає із Закону №1150-XI, про перерахунок з 01.12.2021 пенсій особам начальницького складу податкової міліції, які одержують пенсію на умовах Закону № 2262-XII, з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбав доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських, розрахованих згідно з Постановою № 988 відповідно до вимог статей 51 і 63 Закону № 2262-ХII.

5. Визнати протиправною відмову Кабінету Міністрів України у задоволенні заяви позивача від 17.10.2024 щодо прийняття рішення про перерахунок з 01.12.2021 пенсій особам начальницького складу податкової міліції, які одержують пенсію нам умовах Закону № 2262-ХII, з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

6. Зобов`язати Кабінет Міністрів України забезпечити прийняття нормативно-правового акта про перерахунок з 01.12.2021 пенсій особам начальницького складу податкової міліції, які одержують пенсію на умовах Закону № 2262-ХII, з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських, розрахованих згідно з Постановою № 988 відповідно до вимог статей 43, 51 і 63 Закону №2262-ХII.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок протиправної бездіяльності відповідача щодо неприйняття нормативно-правових актів про перерахунок пенсій особам, звільненим зі служби в податковій поліції, порушено конституційне право позивача на належне пенсійне забезпечення, що має бути поновлено у заявлений ним спосіб.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.01.2025 відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.06.2025 суд закрив підготовче провадження в адміністративній справі та перейшов до подальшого її розгляду в письмовому провадженні.

Представником відповідача подано до суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому наголошено на відсутності у поведінці відповідача оскаржуваної протиправної бездіяльності та зазначено про відсутність правових підстав для задоволення позову позивача.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якій вказано на бездіяльність відповідача з підстав, наведених у позові.

Розглянувши подані сторонами (їх представниками) документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач проходив службу в органах ДФС та 12.06.2014 звільнений з посади у відставку у званні генерал-лейтенант податкової поліції, має науковий ступінь кандидата юридичних наук.

Позивач з 13.06.2014 є пенсіонером та отримує пенсію по інвалідності. До виходу на пенсію обіймав посади у податковій міліції.

Пенсія позивача призначена у розмірі 70 % суми грошового забезпечення та складається з таких складових: посадовий оклад, оклад за військове звання, процентна надбавка за вислугу років, середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення (науковий ступінь, надбавка за високі досягнення або виконання особливо важливої роботи, премія).

У зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України Постанови від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі Постанова № 103), ДФС України було видано позивачу довідку № 582 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, до якого увійшли такі складові: посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років, без врахування щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з доводами позивача, судовим рішенням у справі № 826/3858/18, яке набрало законної сили, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови № 103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45, у зв`язку з чим виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення.

Судовим рішенням у справі № 826/6453/18, яке набрало законної сили 29.01.2020, визнано протиправними та скасовано пункт 6 Постанови № 103, якою вносилися зміни до пунктів 1, 2, 3, 5 і додатку 2 Порядку № 45.

Також позивач зазначив, що 24.11.2021 набули чинності зміни до статті 63 Закону №2262-ХІІ, якими встановлено, що перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу податкової міліції, які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Тож з моменту набуття чинності вказаними змінами, у колишніх працівників податкової міліції виникло право на перерахунок пенсії та з 01.12.2021 виникли підстави для перерахунку пенсії колишнім працівникам податкової міліції, призначеним згідно із Законом № 2262-ХІІ, з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення. При цьому, розмір грошового забезпечення для перерахунку визначається на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі Постанова № 988).

Враховуючи зазначене, позивач звернувся до Міністерства фінансів України та комісії з реорганізації ДФС України з проханням скласти та подати до ГУ ПФУ у Київській області довідку про розмір грошового забезпечення станом на 25.11.2021 із зазначенням відомостей про розмір щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення для проведення з 01.12.2021 перерахунку пенсії позивача.

Міністерство фінансів України за результатом розгляду вказаного звернення надіслало позивачу лист Державної фіскальної служби України від 07.06.2024 № 63000-01/376 ДФС України про відсутність підстав для прийняття рішення Урядом щодо проведення перерахунку пенсій, зокрема пенсіонерів податкової міліції, в якому також зазначено, що через відсутність прийнятого Урядом рішення про перерахунок пенсій, відсутня підстава для видачі довідок про розмір грошового забезпечення, що враховуються при перерахунку пенсій пенсіонерам податкової міліції.

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 17.10.2024 щодо перерахунку пенсії особам начальницького складу податкової міліції, в якій провів аналіз положень Закону № 2262-ХІІ (зі змінами), Постанови № 704 та Постанови № 988, дійшовши висновку, що з дати набрання чинності змін до статті 63 Закону № 2262-ХІІ на пенсіонерів податкової міліції поширилися вимоги Постанови № 988, у тому числі щодо нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень), а також збільшення розміру окремих видів грошового забезпечення, встановленого законодавством для поліцейських. З огляду на наведене, запропонував відповідачу на виконання пункту 10 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про Бюро економічної безпеки України», з урахуванням вимог пункту другого частини першої статті 2, частини першої статті 4, частини першої статті 19 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», частини третьої статті 113, пункту другого статті 116 та частини першої статті 117 Конституції України видати постанову про перерахунок пенсії особам начальницького складу податкової міліції, які одержують пенсію на умовах Закону № 2262-ХІІ, з урахуванням видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Також позивач звернувся до відповідача з заявою від 25.10.2024 щодо перерахунку пенсії особам начальницького складу податкової міліції та притягнення до відповідальності осіб, винних у розробці нормативно-правового акту, окремі норми якого визнані судовим рішенням протиправними та нечинними, в якій просив відповідача: перевірити чи відповідають діючому законодавству дії відповідних осіб Міністерства юстиції України, які склали висновок про відповідність проекту Постанови № 103, зокрема окремих норм, які в подальшому були визнані судовими рішеннями протиправними та нечинними, актам законодавства, які мають вищу юридичну силу та узгоджуються із актами такої ж юридичної сили; за наявності виявлених порушень, притягнути винних осіб до передбаченої законодавством відповідальності; прийняти рішення про перерахунок пенсії особам начальницького складу податкової міліції, які одержують пенсію на умовах Закону № 2262-ХІІ. При цьому вказав, що із дати набрання чинності судовим рішенням у справі № 826/3858/18 від 12.12.2018 та у справі №826/6453/18 від 29.01.2020, грошове забезпечення для перерахунку пенсій бувшим працівникам податкової міліції збільшилося на розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій. Проте Кабміном не враховано факти, встановлені вказаними судовими рішеннями та не виконано вимоги преамбули Закону № 2262-ХII щодо гарантій держави на перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, а також вимоги статей 51, 63 Закону №2262-XII щодо обов`язкового перерахунку пенсій без обмеження будь-яких строків і рішення про перерахунок пенсій бувшим працівникам податкової міліції до цього часу не прийнято.

Мінсоцполітики за дорученням Кабміну були розглянуті звернення позивача та повідомлено останнього, що з дати прийняття Постанови № 988 Кабміном не приймалося рішень щодо підвищення розміру грошового забезпечення поліцейських. Оскільки розміри посадових окладів, окладів за спеціальним званням та надбавки за стаж служби в поліції, які визначені Постановою № 988, не збільшувалися та будь-які нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення не вводилися підстави для визначення Урядом умов, розмірів і порядку проведення перерахунку пенсій, відповідно і видачі довідок про грошове забезпечення для проведення таких перерахунків, відсутні. Водночас Мінсоцполітики був погоджений без зауважень розроблений Мінфіном проект постанови Кабміну «Про визначення органу, уповноваженого на видачу довідок про розмір грошового забезпечення, для перерахунку пенсій особам начальницького та рядового складу податкової міліції та підготовку і подання до органів, що призначають пенсії, необхідних документів» (далі - проект постанови), яким пропонувалося визначити уповноваженим органом Міністерство внутрішніх справ України. Проект постанови 24.01.2023 було розглянуто на засіданні Урядового комітету з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, соціальної політики та у справах ветеранів (далі - Урядовий комітет) та повернуто Міністерству фінансів України на доопрацювання, оскільки його не було підтримано Міністерством внутрішніх справ України. Також Рішенням Урядового комітету було доручено Мінсоцполітики разом із заінтересованими органами опрацювати питання комплексного підходу реформування пенсійного забезпечення, зокрема, щодо перерахунку пенсій. На сьогодні Мінсоцполітики вже розроблено загальну концепцію змін до пенсійного законодавства з урахуванням потреб осіб, які проходили службу в різних силових міністерствах і відомствах, здійснено прогнозні розрахунки обсягу фінансових потреб і доступного ресурсу Пенсійного фонду України. Метою таких змін є насамперед забезпечення надання ефективної соціальної підтримки різним категоріям осіб, у тому числі військовослужбовцям, особами начальницького і рядового складу податкової міліції.

Також, за дорученням Кабміну Мінфіном були розглянуті відповідні звернення позивача та повідомлено, що пунктом 3 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 (далі - Порядок № 45), встановлено, що довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії видаються державним органом, з якого особи були звільнені зі служби, якщо інше не передбачено цим Порядком. У разі ліквідації органів, уповноважених видавати зазначені довідки, вони видаються правонаступниками таких органів, а в разі їх відсутності - державними органами, визначеними відповідними актами Кабінету Міністрів України.

Водночас зазначено, що до моменту завершення заходів з реорганізації ДФС та її територіальних органів комісії з реорганізації ДФС/територіальних органів ДФС уповноважені видавати (за наявності законних підстав, передбачених Порядком № 45) колишнім працівникам податкової міліції довідки про розмір грошового забезпечення для реалізації соціальної гарантії на перерахунок пенсії. Ураховуючи зазначене, наразі відсутня необхідність у визначенні додаткового органу (зокрема ДПС) уповноваженого на видачу колишнім працівникам податкової міліції зазначеного виду довідок.

Окрім того, за дорученням Кабміну звернення позивача були також розглянуті Міністерством юстиції України та повідомлено, що позивач не є стягувачем у виконавчих провадженнях з примусового виконання виконавчих документів щодо перерахунку пенсії. Також зазначено, що щодо питань пенсійного забезпечення, центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері пенсійного забезпечення є Міністерство соціальної політики України.

Також Пенсійний фонд України повідомляв позивача про те, що у 2018 році, у зв`язку з прийняттям Постанови № 103 було проведено перерахунок пенсії на підставі довідок, наданих уповноваженими силовими структурами та відомствами. При цьому зазначено, що після скасування в судовому порядку пунктів 1, 2, 3 Постанови № 103 та змін до пункту 5 і до додатку № 2 Порядку № 45, нормативно-правових актів щодо умов та порядку перерахунку пенсій Урядом не приймалося.

Вважаючи поведінку відповідача спірною протиправною бездіяльністю, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходячи з положень норм законодавства, які діяли на момент їх виникнення, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 6 та частини другої статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Виходячи з наведених норм основного закону у зв`язку з положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний суд, здійснюючи судовий розгляд справи, перевіряє оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність вищенаведеним закріпленим процесуальним законом критеріям.

Відповідно до пункту 12 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються організація і діяльність органів виконавчої влади, основи державної служби, організації державної статистики та інформатики.

Відповідно до статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади. Кабінет Міністрів України відповідальний перед Президентом України і Верховною Радою України, підконтрольний і підзвітний Верховній Раді України у межах, передбачених цією Конституцією. Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується цією Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Стаття 117 Конституції України визначає, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Організацію, повноваження і порядок діяльності Кабінету Міністрів України визначає Закон України від 27.02.2014 № 794-VII «Про Кабінет Міністрів України» (далі Закон № 794-VII).

Кабінет Міністрів України здійснює виконавчу владу безпосередньо та через міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, Раду міністрів Автономної Республіки Крим та місцеві державні адміністрації, спрямовує, координує та контролює діяльність цих органів (частина друга статті 1 Закону № 794-VII).

До основних завдань Кабінету Міністрів України належать, зокрема, вжиття заходів щодо забезпечення прав і свобод людини та громадянина, створення сприятливих умов для вільного і всебічного розвитку особистості (пункт 2 частини першої статті 2 Закону № 794-VII).

При цьому, Кабінет Міністрів України реалізує свої повноваження через міністерства, які є центральними органами виконавчої влади, що йому підпорядковуються.

Відповідно до частини першої статті 49, частин першої-третьої статті 50 Закону № 794-VII) Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.

Право ініціативи у прийнятті актів Кабінету Міністрів України мають члени Кабінету Міністрів України, центральні органи виконавчої влади, державні колегіальні органи, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації.

Проекти актів Кабінету Міністрів України готуються міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, державними колегіальними органами, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями.

Проекти актів Кабінету Міністрів України вносяться на розгляд Кабінету Міністрів України Секретаріатом Кабінету Міністрів України, міністерствами, центральними органами виконавчої влади (крім тих, діяльність яких спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через відповідного члена Кабінету Міністрів України), державними колегіальними органами, місцевими державними адміністраціями.

Таким чином, Кабінет Міністрів України наділений повноваженнями приймати обов`язкові для виконання акти постанови, на основі та на виконання Конституції і законів України, за результатами розгляду проектів актів, внесених на розгляд Кабінету Міністрів України за ініціативою центральних органів виконавчої влади.

Суд зазначає, що центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері загальнообов`язкового державного соціального та пенсійного страхування є Міністерство соціальної політики України (Мінсоцполітики), діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Отже, саме Мінсоцполітики є підпорядкованим Кабміну центральним органом виконавчої влади, до повноважень якого належить право ініціативи у прийнятті актів Кабінету Міністрів України у сфері пенсійного забезпечення.

При цьому суд зазначає, що умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-ХІІ).

З матеріалів справи судом встановлено, що пенсія позивачу призначена відповідно до зазначеного Закону № 2262-ХІІ.

Стаття 63 Закону № 2262-ХІІ визначає, що перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції та податкової міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Таким чином, види грошового забезпечення, які враховуються при перерахунку пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції та податкової міліції), які зокрема одержують пенсію на умовах цього Закону, визначені Законом № 2262-ХІІ, отже не потребують додаткового уточнення підзаконними нормативно-правовими актами, як того вимагає позивач.

При цьому, пенсію згідно з Законом № 2262-ХІІ призначають (здійснюють перерахунок) виключно органи Пенсійного фонду України, тож відповідне питання не належить до компетенції Кабінету Міністрів України.

Окрім того суд зазначає, що положення постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» не розповсюджуються на правовідносини позивача із відповідачем, оскільки не стосується працівників поліції, а стосується перерахунку пенсії військовослужбовцям, що свідчить про необґрунтованість заявлених позивачем вимог до відповідача у розрізі вказаної постанови.

У свою чергу суд констатує, що порядок проведення перерахунку пенсій, встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393» (далі Порядок № 45). При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі Постанова № 988) встановлені розміри грошового забезпечення працівникам поліції за посадовими окладами і спеціальними званнями.

Таким чином, Кабінетом Міністрів України встановлені умови, порядку та розміри перерахунку пенсій особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (міліції), що кореспондується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 15.02.2018 у справі № 820/6514/17.

Враховуючи вищезазначене суд визначає, що позивач має право на перерахунок пенсії, як колишній працівник міліції на підставі Постанови № 988, у порядку та спосіб, що визначені Законом № 2262-ХІІ та Порядком № 45.

Отже, підсумовуючи вищевикладене, вимоги про визнання протиправими відмови Кабінету Міністрів України у задоволенні заяв позивача від 17.10.2024 та від 25.10.2024 є необгрунтованими.

Також суд констатує, що пункт 10 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 28.01.2021 № 1150-ХІ «Про Бюро економічної безпеки України» не містить для Кабінету Міністрів України вказівок щодо прийняття нормативно-правового акта про перерахунок з 01.12.2021 пенсій особам начальницького складу податкової міліції, які одержують пенсію на умовах Закону № 2262-XII, з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських, розрахованих згідно з Постановою № 988 відповідно до вимог статей 51 і 63 Закону № 2262-ХII.

Окрім вищенаведеного, суд зазначає, що за юридичною позицією Конституційного Суду України, Кабінет Міністрів України у своїй діяльності при виданні постанов і розпоряджень повинен виходити із закріплених за ним виключно Конституцією та законами України повноважень, які не можуть встановлюватися іншими правовими актами (указами Президента України, постановами Верховної Ради України, власними актами) (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11.11.2008 №25-рп/2008).

За статтею 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

За змістом статті 116 Конституції України Кабінет Міністрів України забезпечує виконання Конституції і законів України.

Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, уповноважений видавати акти нормативного характеру, що видаються у формі постанов на основі та на виконання законів України. Підзаконний характер цих актів є їх визначальною характеристикою для справи у контексті питання допущення органом виконавчої влади протиправної бездіяльності з огляду на стверджуване неприйняття нормативно-правового акту підзаконного характеру.

Таким чином, ключовим питанням є з`ясування того, на основі та на виконання якого закону (акту вищої юридичної сили) Кабінет Міністрів України, як орган виконавчої гілки влади, був зобов`язаний забезпечити прийняття відповідного нормативно-правового акту у спірних правовідносинах, але не зробив цього.

У свою чергу, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися принципу публічного права, тобто діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії (приймати рішення), не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Разом з тим, відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У той же час, судом не встановлено закону, яким відповідача уповноважено та/або зобов`язано прийняти протягом певного строку спеціальний нормативно-правовий акт, який би врегульовував порядок перерахунку пенсії працівникам міліції згідно з постановами № 704 та 988.

За наведених обставин звернення особи до суду з вимогою зобов`язати орган виконавчої влади прийняти підзаконний нормативно-правовий акт, сприймається як спосіб оминути законодавчу процедуру у межах реалізації компетенції єдиним законодавчим органом - Верховною Радою України, яка, будучи обраною народом України, уособлює його волю, а також оминути власне процедуру прийняття підзаконних актів, передбачену для Уряду. Фактично звернення особи до суду у такому випадку є виявом нормотворчої ініціативи попри неналежність заявника до кола її суб`єктів, що в свою чергу ставить під сумнів забезпечення основних засад конституційного ладу держави в аспекті поділу влади на законодавчу, виконавчу і судову (стаття 6 Конституції України) та обов`язок державних органів діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Аналогічні правові висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19.08.2022 у справі № 160/4933/20 та від 12.09.2024 у справі №640/28111/20.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, суд дійшов висновку про недоведеність допущення відповідачем протиправної бездіяльності, що виключає правові підстави для задоволення похідних вимог до відповідача зобов`язального характеру.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм та правових позицій Верховного Суду, суд доходь висновків про необґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи встановлені обставини справи в сукупності суд вважає, що відповідачем доведена правомірність своєї поведінки.

У підсумку, з урахування вищезазначеного в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

У взаємозв`язку з вищенаведеним та керуючись статтями 6, 7, 9, 14, 73-78, 132, 134, 139, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Головуючий - суддя Василенко Г.Ю.

Судді: Панова Г.В.

Шевченко А.В.