Справа № 134/1861/25
Суддя: Швець Л. В.
Дата ухвалення: 2025-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 134/1861/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 грудня 2025 року селище Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Швець Л.В.,

при секретарі судового засідання Томашенко О.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Чудака В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Крижопіль в спрощеному позовному провадженні справу в порядку адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в :

20 листопада 2025 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Чудака В.Д., який діє в його інтересах, звернувся до суду із позовом, в якому просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення № 2/25/728 від 30 жовтня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34000 грн., як протиправну, а провадження в справі закрити у зв`язку із відсутністю події та складу правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що згідно даної постанови, начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 полковник ОСОБА_2 30 жовтня 2025 року постановив накласти на гр. ОСОБА_1 штраф в сумі 34 000,00 грн. Однак дану постанову слід визнати протиправною та скасувати, а провадження в справі закрити з наступних підстав. В оскаржуваній постанові вказано, що посадовими особами Крижопільської селищної ради не було в повній мірі виконано Розпорядження № Р/2/308 від 20.08.2025 року про оповіщення, тим самим порушено вимоги Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.20222 року № 1487. Однак в постанові не вказано, якими саме посадовими особами, та чого саме ОСОБА_1 є тими самими посадовими особами. Разом з тим, не зазначено я всій самі частині не виконано Розпорядження посадовими особами, та в якій частині не виконано саме позивачем, як посадовою особою дане Розпорядження. Разом з тим, не зазначено які саме конкретні вимоги Порядку порушені позивачем, оскільки як зазначено в оскаржуваній постанові, відповідач посилається на п. 47 Порядку, проте не зазначає який абзац не виконав ОСОБА_1 . Окрім того, не відповідає і дійсності твердження відповідача про те, що ОСОБА_1 надав недостовірну інформацію стосовно місця проживання ОСОБА_3 у зв`язку з чим його дії містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Однак, ОСОБА_1 нікому недостовірної чи достовірної інформації не надавав, оскільки зі слів матері ОСОБА_3 та інформації наданою старостою Жабокрицького старостинського округу зазначено, що ОСОБА_3 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , зі слів матері за вказаною адресою не проживає багато років. Також, згідно Примітки до ст. 210 КУпАП зазначено, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформації взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи. У відповідача були наявні усі можливості перевірити персональні дані ОСОБА_3 . Тому вважає, що його вини не встановлена, а тому його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП є неправомірною, у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі слід закрити за відсутністю події та складу правопорушення.

Ухвалою судді від 21 листопада 2025 року позовну заяву позивача було залишено без руху та надано десятиденний термін з дня отримання ухвали суду для усунення недоліків.

24 листопада 2025 року представником позивача адвокатом Близнюком В.Д. через систему «Електронний суд» зазначені судом недоліки були усунуті.

Ухвалою суду від 24 листопада 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

28 листопада 2025 року представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що вважає позовні вимоги ОСОБА_1 незаконними з наступних підстав. Відповідно до розпорядження від 07.02.2023 року №41-кр, ОСОБА_1 призначено начальником відділу цивільного захисту, оборонної та мобілізаційної роботи, ведення військового обліку і взаємодії з правоохоронними органами виконавчого комітету Крижопільської селищної ради. ОСОБА_1 несе безпосередню відповідальність за стан організації та ведення військового обліку, оскільки ведення військового обліку не тільки передбачено його посадової інструкцією та положенням про очолюваний відділ, але й нормативно-правовими актами, дотримання яких також передбачене як його посадовою інструкцією, так і положенням про відділ. Розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № Р/2/308 від 20.08.2025 року було адресовано голові Крижопільської селищної ради. Після отримання довідки старости села Жабокрич про не проживання за місцем реєстрації вже багато років військовозобов`язаного ОСОБА_3 , відповідальна особа Крижопільської селищної ради начальник відділу цивільного захисту, оборонної та мобілізаційної роботи, ведення військового обліку і взаємодії з правоохоронними органами виконавчого комітету ОСОБА_1 не уточнив місце реєстрації ОСОБА_3 , не проконтролював процес відправки повістки на адресу реєстрації ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку, віднісся до виконання свого обов`язку легковажно та ввів в оману посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 . Враховуючи зазначене, посадовими особами Крижопільської селищної ради не було в повній мірі виконано Розпорядження, тим самим порушено вимоги Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487. Крижопільською селищною радою, в особі ОСОБА_1 було проігноровано зазначені вимоги та надано недостовірну інформацію стосовно місця проживання ОСОБА_3 , у зв`язку з чим, його дії містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП. Відтак, постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності винесена з дотриманням усіх вимог чинного законодавства. Вважає за необхідне використати інше формулювання та пояснити, що ОСОБА_1 притягується не тільки за факт невиконання вимог розпорядження, але й у зв`язку з наданням недостовірної інформації до ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_1 не забезпечив належне оповіщення ОСОБА_3 , а саме не надіслав йому повістку про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 засобами поштового зв`язку, як це передбачено чинним законодавством, тим самим допустив протиправну бездіяльність.

Разом із відзивом представник відповідача надіслав до суду на виконання ухвали суду від 24 листопада 2025 року копію матеріалів справи № 2/25/728 про адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

02 грудня 2025 року представником позивача через систему «Електронний суд» подано до суду відповідь на відзив, в якому позивач не погоджується з доводами Відповідача, наведеними у відзиві на позовну заяву, та просить не брати їх до уваги з наступних підстав. У відзиві відповідач зводить до того, що ОСОБА_1 будучи безпосередньо відповідальним за стан організації та ведення військового обліку, порушив Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Згідно п. 2 Порядку «2. Військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Однак Відповідач ні в оскаржуваній Постанові, ні у відзиві на позовну заяву не вказує який же пункт Порядку ОСОБА_1 порушив чи не виконав. Саме Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань: здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та розвідувальних органів): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку)». Тобто, виникає питання що позбавило Відповідача виконати свій обов`язок по оповіщення громадян, передбачений Положенням? Чому проігнороване пояснення Позивача про відсутність коштів для поштових відправлень, що підтверджується інформації управління державної казначейської служби про залишок бюджетних зобов`язань від 29.10.25р. № 02-70-07/955? Відповідач безпідставно стверджує, що « ОСОБА_1 не забезпечив належне оповіщення ОСОБА_3 , а саме не надіслав йому повістку про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 засобами поштового зв`язку, як це передбачено чинним законодавством, тим самим допустив протиправну бездіяльність». Як Відповідачу так і суду надана копія Акту від 27.08.25р. про оповіщення ОСОБА_3 , що свідчить про те, що ОСОБА_1 намагався вручити повістку особисто ОСОБА_3 , але його мати повідомила, що син давно за даною адресою не проживає і повістку для сина отримувати відмовилася. Дана обставина свідчить про те, що ОСОБА_1 провів оповіщення ОСОБА_3 згідно абз 3 п. 32 Порядку, а рекомендоване поштове відправлення з описом вкладення та повідомленням про вручення про виклик ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не зміг відправити з причин від нього незалежних. Тому вважає, що зазначене свідчить про безпідставність та надуманість як оскаржуваної постанови так і доводів, наведених у Відзиві на позовну заяву, у зв`язку з чим просить позовні вимоги позивача до відповідача задовольнити повністю.

В судовому засіданні 03 грудня 2025 року позивач підтримав свої позовні вимоги із підстав зазначених у позові та відповіді на відзив. Разом з тим зазначив, що у вересні 2025 року другим відділом ІНФОРМАЦІЯ_3 була проведена звірка по Жабокрицькому старостинському округу щодо ведення військового обліку. Ніяких зауважень та порушень не було виявлено. При відвідуванні гр. ОСОБА_3 за місцем його реєстрації, за наявної у них даних щодо адреси реєстрації, двері відкрила мати останнього та повідомила, що ОСОБА_3 зареєстрований за даною адресою ( АДРЕСА_1 ), однак понад 10 років він за даною адресою не проживає, інших відомостей не було останньою надано. Про що було відповідно складено Акт. Такий Акт був складений не один, а відносно і інших громадян. Оскільки коштів на той час не було, залишок становив 460 гривень, то і відповідно повістки не відправлялися тим громадянам, які за словами родичів не проживали тривалий час за вказаними адресами реєстрації, інших адресів, за якими могли би направитися повістки про явку в ТЦК та СП, родичі не повідомляли. Одне рекомендоване відправлення коштує 150 грн., а таких повісток потрібно було відправити не одну а більше. Тому за відсутності коштів, належного фінансування, дані повістки не направлялися. Новий договір із Укрпоштою був заключений 19 вересня 2025 року. А розпорядження необхідно було виконати до 15 вересня 2025 року. Все це було зазначено ним на розгляді начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 справи про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Представник позивача в судовому засіданні 03 грудня 2025 року підтримав позовні вимоги позивача із підстав, які зазначені у позовній заяві та у відповіді на відзив на позовну заяву. Додатково пояснив, що відповідач ні в постанові, ні в відзиві не зазначив, чому саме ОСОБА_1 мав обов`язок оповіщати військовозобов`язаних відповідно до Розпорядження № Р/2/308, оскільки дане розпорядження адресовано Голові Крижопільської селищної ради. Відповідач не перевірив, чи покладались наказом голови селищної ради на ОСОБА_1 виконання даного розпорядження. Разом з тим зазначив, що саме оповіщенням займається ТЦК та СП. При цьому зазначив, що пояснення позивача про те, що не було коштів на відправку повісток рекомендованих листів, начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 до уваги не взято. При цьому позивач намагався сповістити ОСОБА_3 про явку в ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем його реєстрації. Іншої адреси наявної не було, про що і був складений акт. Про результати виконання зазначеного розпорядження голова Крижопільської селищної ради відзвітував 04.09.2025 року. Тобто з того часу до 20.10.2025 року питань у ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо належного виконання розпорядження щодо оповіщення не виникало. Тому просив позов задовільнити повністю та стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати, а саме судовий збір та витрати на правничу допомогу, докази щодо розміру правничої допомоги будуть подані позивачем згідно чинного законодавства.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак від органу ТЦК надійшли до суду копії витребуваних матеріалів та відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову з мотивів, які зазначені судом вище. Заяв про розгляд справи у відсутності представника відповідача чи відкладення розгляду справи до суду не надходили.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

Розпорядженням № Р/2/308 від 20.08.2025 року, яке адресовано голові Крижопільської селищної ради, начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 на виконання Конституції України, Законів України «Про оборону України», «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» зобов`язано: 1) з метою уточнення своїх персональних даних здійснити оповіщення 50-ти призовників, військовозобов`язаних та резервістів (згідно переліку), які перебувають на військовому обліку у другому відділі ІНФОРМАЦІЯ_2 , про їх виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 та забезпечити їх прибуття о 09 год. 00 хв. 17.09.2025 року; 2) долучити до відповіді корінець повістки з підписом військовозобов`язаного у разі особистого вручення повістки, акт відмови та відеозапис у разі відмови військовозобов`язаного від отримання, квитанцію про надсилання та опис поштового відправлення у разі надсилання засобами поштового зв`язку, оригінал конверту з відміткою про повернення у разі повернення поштового відправлення; 3) про результати виконання розпорядження повідомити до 15.09.2025 року; 4) інформацію щодо призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які ухиляються від виконання військового обов`язку, подавати до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Листом № 02-24/2015 від 04.09.2025 року секретар Крижопільської селищної ради І. Василишин на виконання розпорядження № Р/2/308 року та Конституції України, Законів України «Про оборону України», «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», повідомив другий відділ ІНФОРМАЦІЯ_1 про здійснені заходи щодо оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів. В додатку до листа надано акти про результат оповіщення на 25 аркушах, відповіді про результати оповіщень на 20 аркушах, повернутих повісток 47 штук, розписки про вручення особисто 3 шт.

20 жовтня 2025 року старшим офіцером ІНФОРМАЦІЯ_1 , капітаном ОСОБА_4 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , був складений протокол № 2/25/728 про адміністративне правопорушення. Відповідно до якого 14 жовтня 2025 року, за результатами аналізу взаємодії підприємств, установ та організацій з другим відділом ІНФОРМАЦІЯ_1 було встановлено, що посадовими особами Крижопільської селищної ради, зокрема ОСОБА_1 , як начальником відділу Крижопільської селищної ради цивільного захисту, оборонної та мобілізаційної роботи, ведення військового обліку і взаємодії з правоохоронними органами виконавчого комітету не було проконтрольовано виконання в повній мірі розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 20.08.2025 року № Р/2/308, і як наслідок, не проведено оповіщення зазначених Розпорядженням військовозобов`язаних. Відповідно до вимог Розпорядження, голова Крижопільської селищної ради повинен був забезпечити оповіщення та прибуття 50 військовозобов`язаних жителів Крижопільської громади 17.09.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 та повідомити про результати виконання розпорядження протягом трьох діб з моменту отримання Розпорядження. У списку військовозобов`язаних згідно Розпорядження вказувався і військовозобов`язаний ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . 04.09.2025 року посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 було отримано матеріали про результати оповіщення військовозобов`язаних вказаних у Розпорядженні. Серед матеріалів, які підтверджують оповіщення військовозобов`язаного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , окрім загального листа про результати оповіщення по Розпорядженню було надано: невручену повістку № Р/2/308/3 від 20.08.2025 року на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .; довідку вих. № 72 від 28.08.2025 року старости села Жабокрич Галини Швець, з текстом, про те, що « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів матері за вказаною адресою не проживає багато років». 30.09.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшов адвокатський запит вх.№2/814 адвоката Лобанової В.В. з приводу надання відомостей про підстави внесення до системи «Оберіг» певної інформації щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . В адвокатському запиті зазначено, що адвокат Лобанова В.В. надає правову допомогу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 . 13.10.2025 року посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 було зроблено звірку з даними АІТС «Оберіг» щодо уточнення адреси проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Згідно даних АІТС «Оберіг», зокрема, згідно даних з Єдиного державного демографічного реєстру, власником якого є державна міграційна служба України, діючою реєстрацією військовозобов`язаного ОСОБА_3 є АДРЕСА_1 . Жодних заяв про зміну адреси реєстрації, адреси проживання безпосередньо до ІНФОРМАЦІЯ_2 , та в електронному кабінеті військовозобов`язаного ОСОБА_3 не подавав, зміни не вносив. Відповідно до пункту 10 частини III розділу 2 Положення про відділ цивільного захисту, оборонної та мобілізаційної роботи, ведення військового обліку і взаємодії з правоохоронними органами виконавчого комітету («Положення»), яке розміщено на офіційному сайті Крижопільської селищної ради: https://krzgromada.gov.ua/sektoroboronnoi-roboti-civilnogo-zahistu-ta-vzaemodii-z-pravoohoronnimi-organamivikonavchogo-komitetu-15-30-03-11-03-2021/ та завірена копія якого міститься у матеріалах справи - завданням відділу з питань мобілізаційної роботи є організація під час мобілізації в установленому порядку своєчасного оповіщення та прибуття громадян, які залучаються до виконання обов`язку щодо мобілізації у порядку, визначеному частинами третьою - п`ятою статті 22 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційний обов`язок», техніки на збірні пункти та у військові частини, виділення будівель, споруд, земельних ділянок, транспортних та інших матеріально-технічних засобів і надання послуг Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, оперативно-рятувальній службі цивільного захисту відповідно до мобілізаційних планів. Також, відповідно до пункту 13 частини III розділу 2 Положення завданням відділу з питань мобілізаційної роботи є сприяння територіальному центру комплектування та соціальної підтримки, Центральному управлінню та/або регіональним органам Служби безпеки України, відповідному підрозділу Служби зовнішньої розвідки України у їхній роботі в мирний час та в особливий період. Згідно пунктів 1, 2, 4 розділу № 3 Положення, відділ має право: - залучати до виконання окремих робіт, участі у вивченні окремих питань фахівців та спеціалістів (за погодженням з їх керівниками), представників інститутів громадянського суспільства; - одержувати в установленому законодавством порядку інформації, документи і матеріали від місцевих органів влади, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності та їх посадових осіб; - користуватися інформаційними базами даних державних органів, державною системою урядового зв`язку та іншими технічними засобами. Таким чином, Розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № Р/2/308 від 20.08.2025 року було адресовано голові Крижопільської селищної ради. Після отримання довідки старости села Жабокрич про не проживання за місцем реєстрації вже багато років військовозобов`язаного ОСОБА_3 , відповідальна особа Крижопільської селищної ради начальник відділу цивільного захисту, оборонної та мобілізаційної роботи, ведення військового обліку і взаємодії з правоохоронними органами виконавчого комітету ОСОБА_1 не уточнив місце реєстрації ОСОБА_3 , не проконтролював процес відправки повістки на адресу реєстрації ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку, віднісся до виконання свого обов`язку легковажно та ввів в оману посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 . Враховуючи зазначене, посадовими особами Крижопільської селищної ради не було в повній мірі виконано Розпорядження, тим самим порушено вимоги Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487. З метою притягнення до адміністративної відповідальності, 20 жовтня 2025 року, старшим офіцером ІНФОРМАЦІЯ_2 , капітаном ОСОБА_4 відносно начальника відділу цивільного захисту, оборонної та мобілізаційної роботи, ведення військового обліку і взаємодії з правоохоронними органами виконавчого комітету Крижопільської селищної ради ОСОБА_1 було складено протокол №2/25/728 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП. ОСОБА_1 отримав копію протоколу №2/25/728, був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, а також про свої права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, що підтверджується його підписами у протоколі. 30 жовтня 2025 року, ОСОБА_1 прибув на розгляд справи та надав додаткові письмові пояснення та документи, зокрема власну копію розпорядження №Р/2/308 від 27.08.2025 року, копію акту про оповіщення від 27.08.2025 року, копію відповіді про результати оповіщення від 04.09.2025 року № 02.24/2015, копію довідки з Управління ДКСУ у Крижопільському районі, копію договору з АТ «УКРПОШТА» від 19.09.2025 року №180925- 09. Окремо пояснив, що «за договором з АТ «УКРПОШТА» від 15.01.2025р. послуг було надано на суму 144540,00 грн., а залишок на рахунку становив 460 грн., наступний договір про надання послуг АТ «УКРПОШТА» було укладено 19.09.2025 року на суму 100000,00грн., що дало змогу 28.09.2025 року надіслати повістку рекомендованим листом ОСОБА_3 »

30 жовтня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 була винесена постанова № 2/25/728 за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, якою на ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 34000,00 грн. З даної постанови вбачається, що ОСОБА_1 визнаний винним у наданні недостовірної інформації стосовно місця проживання ОСОБА_3 , у зв`язку з чим і його діях містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Позивач, вважаючи постанову про накладення адміністративного стягнення протиправною, 20 листопада 2025 року звернувся до суду з даним позовом з дотриманням строку на оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 289 КУпАП.

Відповідно до п.п. 1, 3, 8 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Нормами КУпАП регламентовано, що відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як визначено ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 року у справі № 513/899/16-а.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП вищевказані обставини встановлюються на підставі доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 18 липня 2020 року у справі №216/5226/16-а, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

За визначенням у Законі України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014 року, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на теперішній час.

Частина 3 статті 210-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчиненні під час особливого періоду. Вказана норма є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів - норм законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Статтями 11, 12 цього ж Закону передбачено, що виконавчими органами сільських рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Сільський голова є головною посадовою особою територіальної громади і очолює виконавчий комітет відповідної сільської ради, головує на її засіданнях.

Згідно статті 15 Закону України «Про оборону України» виконавчі органи сільських рад у галузі оборонної роботи забезпечують, зокрема, проведення мобілізації людських, транспортних та інших ресурсів в особливий період.

Абз. 11 ст. 18 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що виконавчі органи сільських рад, серед іншого, здійснюють під час мобілізації в установленому порядку своєчасне оповіщення та забезпечують прибуття громадян, які залучаються до виконання обов`язку щодо мобілізації, шляхом вжиття відповідних інформаційних та організаційно-технічних заходів, а також сприяють територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки у їхній роботі в мирний час та в особливий період.

Відповідно до підпункту 1 пункту 8 Указу Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 року (затверджено Законом № 2105-ІХ від 03.03.2022 року) місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб - підприємців наказано організувати та забезпечити в установленому порядку своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу.

Згідно пункту 1 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, що затверджено Постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024 року (надалі - Порядок проведення призову), саме зазначеним порядком визначено механізм реалізації повноважень та взаємодію між місцевими держадміністраціями, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від підпорядкування і форми власності, органами військового управління, органами та підрозділами, що входять до системи поліції, та посадовими особами територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з організації проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, а також процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Так, пунктом 12 Порядку проведення призову визначено, що виконавчі органи селищних рад, з отриманням розпорядження відповідного голови (начальника) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації) або відповідного керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки про проведення заходів мобілізації чи виклик резервістів та військовозобов`язаних районного (міського) територіального центру комплектування видають акти про проведення оповіщення резервістів та військовозобов`язаних, у яких зазначаються підстава та мета видання, перелік осіб, які підлягають оповіщенню, дата, час та місце їх прибуття, способи доставки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який надіслав розпорядження, відповідальні особи за здійснення оповіщення, порядок здійснення контролю за оповіщенням та прибуттям військовозобов`язаних; здійснюють оповіщення зазначених у розпорядженні резервістів та військовозобов`язаних за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання шляхом вручення повісток під їх особистий підпис

Судом встановлено, що при притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП не забезпечено об`єктивне з`ясування обставин справи, не встановлено та не доведено події і складу адміністративного правопорушення, в тому числі, вини особи в його вчиненні.

Так, відповідач в протоколі, постанові та відзиві на позов посилається на пункт 47 Порядку та зазначає, що законодавством передбачено порядок дій керівників (голів) в частині належного оповіщення військовозобов`язаних про їх виклик до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, про те посадові особи Крижопільської селищної ради дані вимоги проігнорували, що призвело дот неповного виконання вимог Розпорядження та порушення Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Разом з тим, відповідач в зазначених документах зазначає, що Розпорядження було адресовано голові Крижопільської селищної ради.

Однак відповідачем не надано доказу того, що голова Крижопільської селищної ради зобов`язав своїм розпорядженням саме ОСОБА_1 виконати Розпорядження № Р82/308 щодо оповіщення військовозобов`язаних про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Посилання відповідача на те, що саме ОСОБА_1 , як начальник відділу захисту, оборонної та мобілізаційної роботи, ведення військового обліку і взаємодії з правоохоронними органами виконавчого комітету Крижопільської селищної ради, несе безпосередню відповідальність за стан організації та ведення військового обліку не підтверджує того, що саме ОСОБА_1 є відповідальною особою за оповіщення військовозобов`язаних, так як передбачено нормами законодавства, та і сам відповідач визнає те, що керівник (голова) організовує та координує оповіщення.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 , який був в групі оповіщення, а саме із акту від 27 серпня 2025 року, було здійснено вручення повістки військовозобов`язаному ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, як вбачається із акту та підтверджено листом старости Жабокрицького старостинського округу № 72 від 28.08.2025 року, ОСОБА_3 зареєстрований за вказаною адресою, однак багато років там не проживає (зі слів матері, яка відкрила двері будинку більше 10 років, більше інформації відмовилась надати).

Тому твердження відповідача в постанові про те, що ОСОБА_1 надав недостовірну інформацію стосовно місця проживання ОСОБА_3 спростовується, адже із наявної інформації, яка міститься в матеріалах справи, та і встановлена відповідачем, ОСОБА_3 зареєстрований в АДРЕСА_1 . Саме цю адресу, а не іншу зазначив ОСОБА_1 в акті. Тому твердження відповідача про надання недостовірної інформації не підтверджена будь яким доказом зі сторони відповідача, в тому числі і при винесені постанови (в тексті постанови не зазначено, яку саме невірну адресу зазначив ОСОБА_1 , а яка є вірною, так як із матеріалів вбачається, що адреси збігаються).

Разом з тим, твердження відповідача в постанові, що ОСОБА_1 надано недостовірну інформацію та за це передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, не підтверджено, який нормативний акт (пункт, стаття) передбачає відповідальність да такі дії, оскільки стаття 210-1 КУпАП банкетна стаття, і при притягненні до відповідальності за даною статтею, відповідач мав би зазначити, який саме нормативний акт порушив ОСОБА_1 надаючи недостовірну інформацію про місце реєстрацію військовозобов`язаного. Разом з тим суд зазначає, що ОСОБА_1 не міг надати іншу адресу реєстрації військовозобов`язаного, ніж таку яка зазначена в реєстрі, а місця проживання військовозобов`язаного ОСОБА_1 не зобов`язаний знати, оскільки в даному випадку ні ОСОБА_3 його не повідомив, ні мати не зазначила, за якою адресою останній проживає без реєстрації.

Разом з тим, виносячи постанову про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відповідач не дав оцінку поясненням ОСОБА_1 , а саме те, що коштів на відправку повісток на той час не було, як вбачається із листа управління держаної казначейської служби України у Крижопільському районі Вінницької області згідно Договору № 140125-45 від 15.01.2025 року станом на 31.08.2025 року залишок бюджетних зобов`язань по КПК 0118220 «Заходи та роботи з мобілізаційної підготовки місцевого значення» становить 460 гривень. Дані докази були надані ОСОБА_1 під час розгляду зазначеної адміністративної справи. Однак виносячи дану постанову відповідач не врахував того, що ОСОБА_1 із незалежних від нього обставин не відправив повістки засобами поштового зв`язку. Як встановлено судом, повістка, яка не була вручена особисто через відсутність військовозобов`язаного за адресою реєстрації була не одна, тому коштів відправити всім повістки не вистачало (рекомендований лист коштує 150 грн. один). Тому виділяти одного ОСОБА_3 із інших військовозобов`язаних і надсилати йому одному повістку рекомендованим листом у ОСОБА_1 не було підстав. Суд зазначає і те, що в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності разом із зазначеним протоколом мова йде тільки про одного ОСОБА_3 , однак як встановлено в ході судового розгляду таких військовозобов`язаних було більше.

Відповідачем також не встановлено, що відповідно до вимог чинного законодавства та в межах наданих повноважень, селищним головою, як керівником Крижопільської селищної ради, було видано розпорядження «Про оповіщення військовозобов`язаних», як цього вимагає закон та кому доручено у встановлений термін здійснити відповідне оповіщення. Таким чином, відповідачем при винесені постанови не встановлено чи було виконано передбачені вимогами Порядку проведення призову обов`язки видання акту про проведення оповіщення та визначення осіб, відповідальних за здійснення такого оповіщення, чи була вина ОСОБА_1 , чи ОСОБА_1 не відправив повістку засобами поштового зв`язку із причин, які не залежали від нього.

Таким чином відповідачем при винесені постанови не було об`єктивно встановлено всі обставини справи.

Відповідно до пункту 36 Порядку проведення призову, за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання резервісти та військовозобов`язані можуть бути оповіщені: через дільниці оповіщення; представниками районних, міських держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад; представниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки особисто або засобами зв`язку; групами оповіщення, до складу яких можуть включатися представники районних, міських держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, територіальних центрів комплектування та соціальної' підтримки, поліцейські, а також під час оповіщення мешканців багатоквартирних будинків - керівник установи (організації) або фізична особа - підприємець, яка надає послуги з управління багатоквартирними будинками, або голова правління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку.

Пунктом 40 цього ж Порядку передбачено, що під час вручення повістки здійснюється фото- і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації виключно представником територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейським.

За пунктом 41 зазначеного Порядку, належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу, у разі вручення повістки є особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки.

Згідно пункту 47 Порядку проведення призову, якщо особа підлягає оповіщенню відповідно до розпорядження керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, їй вручається повістка. У разі відмови від отримання повістки представником, який уповноважений вручати повістки, складається акт відмови від отримання повістки, який підписується не менш як двома членами групи оповіщення. Такий Акт, у разі його складання, подається керівнику районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для вжиття заходів до притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності. У разі відмови від отримання повістки поліцейський, який входить складу групи оповіщення, проводить адміністративне затримання та доставлення громадянина до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки на підставі статей 261 і 262 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Судом встановлено, шо на виконання Розпорядження № Р/2/308 від 20.08.2025 року ОСОБА_1 , який входив в групу оповіщення здійснено заходи оповіщення щодо зазначених у розпорядженні військовозобов`язаних за адресою їх задекларованого/зареєстрованого місця проживання. Разом із тим, вказаним особам об`єктивна можливість здійснити вручення повістки була відсутня, в зв`язку із їх відсутністю за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання. З огляду на вказане, не підлягав складанню акт відмови від отримання повістки та вчинення особистого підпису на повістці особами. Відповідна інформація щодо здійснення заходів оповіщення була надана секретарем Крижопільської селищної ради начальнику ІНФОРМАЦІЯ_1 . З огляду на вищевказане, підстави забезпечення прибуття військовозобов`язаних до пунктів збору районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у даному випадку також були відсутні.

Отже, ОСОБА_1 , як начальником відділу цивільного захисту, оборонної мобілізаційної роботи, ведення військового обліку і взаємодії з правоохоронними органами виконавчого комітету Крижопільської селищної ради було виконано передбачені вимогами Порядку проведення призову обов`язки щодо здійснення оповіщення зазначених у розпорядженні військовозобов`язаних та секретарем селищної письмово повідомлено відповідача про результати оповіщення, проведеного на виконання розпорядження № Р/2/308 від 20 серпня 2025 року, що підтверджується матеріалами справи, в тому числі листом за вих № 002-24/2025 від 04.09.2025 року, тобто обов`язок письмового повідомлення було виконано у передбачений законом строк.

Таким чином, ІНФОРМАЦІЯ_6 жодним чином не з`ясовано та не підтверджено належними та допустимими доказами обставин об`єктивної сторони та вини ОСОБА_1 , як посадової особи - начальника відділу цивільного захисту, оборонної мобілізаційної роботи, ведення військового обліку і взаємодії з правоохоронними органами виконавчого комітету Крижопільської селищної ради, у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Разом з тим, суд зауважує, що а ні протокол про адміністративне правопорушення, а ні оскаржувана постанова не містить відомостей про те, які саме дії (бездіяльність) ОСОБА_1 мали наслідком порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, тобто обвинувачення є неконкретизованим та не зрозумілим. В даних документах тільки зазначено, що ОСОБА_3 був внесений до системи «Оберіг», однак відповідачем не встановлено та не зазначено, що саме через дії (бездіяльність) ОСОБА_1 такі відомості були внесені незаконно чи неправдиві.

Не містить оскаржувана постанова і посилання на докази, якими підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Згідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (АV5а^ V. Тигкеу), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення дій та подій, що є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було дійсно вчинене і особа, яка притягується до відповідальності є винною у його вчиненні. З огляду на вказане та враховуючи, що обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення (стаття 251 КУпАП), очевидно, що зазначені особи, крім протоколу, зобов`язані надати до суду належні, допустимі та достовірні докази того, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

У справі "Саундерс проти Сполученого Королівства" (Велика Палата, рішення від 17.12.1996 року у справі № 43/1994/490/572) ЄСПЛ вказував на те, що рівень певності, якого має досягати суддя за системою "внутрішнього переконання" чи системою "поза межами розумного сумніву", який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Обвинувачення має довести "кожний факт", пов`язаний зі злочином, щоб "не існувало жодної розумної підстави для сумнівів". Правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого по суті означає, що жодна з сумнівних обставин не може бути покладена в основу обвинувальних тез у справі, тобто, воно висуває вимогу повної і безумовної доведеності обвинувачення. Ця вимога має на меті охорону законних інтересів обвинуваченого і служить гарантією досягнення істини у справі.

Недоведені подія та вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (Постанова Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 08 липня 2020 року, справа №463/1352/16, провадження №К/9901/21241/18).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

За ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується достатніми доказами, відповідачем в ході розгляду справи не доведено правомірність винесення постанови відносно позивача, при винесенні постанови відповідач не повно та всебічно з`ясував всі обставини справи, не переконався в тому, що ОСОБА_1 не відіслав повістку рекомендованим листом з причин, що він нього не залежали (відсутність коштів на той час), відтак суд приходить до висновку, про відсутність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки як встановлено судом останній не надавав недостовірної інформації про зареєстроване місце проживання ОСОБА_3 та відсутності його вини у не направленні ним повістки про виклик рекомендованим повідомленням, так як встановлено судом на той час були відсутні кошти на такі відправлення, та про обґрунтованість позовних вимог про скасування постанови та достатність підстав для їх задоволення із закриттям провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 139 КАС України, слід стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (код: НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 1211,20 грн. судового збору, який був сплачений позивачем за подання позовної заяви до суду про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності; закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись, ст. ст. 278-280, 293 КУпАП, ст.ст.139, 246, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення № 2/25/728 від 30 жовтня 2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 34000,00 гривень.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю події та складу правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (код: НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 1211,20 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду у десятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_8 , адреса: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Суддя