Справа № 420/35114/23
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2025-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/35114/23

Перша інстанція: суддя Аракелян М.М.,

повний текст судового рішення

складено 05.02.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Семенюка Г.В. та Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року Головне управління ДПС в Одеській області (далі ДПС) звернулось до суду з позовом до фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 (далі ФО-ПП) та, з урахування уточнення позовних вимог, просило стягнути з відповідача суму заборгованості по податку «орендна плата з фізичних» осіб 69988,26 грн. на бюджетний рахунок - UА0015590 банк отримувача Казначейство України (ЕАП). , отримувач коштів ГУК в Одеській області/Ширяївська селищна ТГ/18010900.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року позовні вимоги задоволено повністю.

Стягнуто з ФО-ПП заборгованість по податку «орендна плата з фізичних осіб» 69988,26 грн. на бюджетний рахунок - UА0015590 банк отримувача Казначейство України (ЕАП). , отримувач коштів ГУК в Одеській області/Ширяївська селищна ТГ/18010900.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що станом на 07.12.2023 року відповідно до довідки-розрахунку заборгованості до бюджету та інтегрованих карток платника (ІКП) податкова заборгованість ФО-ПП становить 69988,26 грн. а саме: - заборгованість з орендної плати з фізичних осіб на загальну суму 70479,47 грн., з урахуванням часткової сплати у загальній сумі 491,21 грн. (основний платіж).

31.05.2023 року ДПС винесено податкове повідомлення-рішення №4-1533, яким визначено ФО-ПП податкове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб у сумі 70479,47 грн..

Податкове повідомлення-рішення направлено відповідачу на адресу: АДРЕСА_1 та відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення було вручено одержувачу 26.06.2023 року.

У зв`язку з несплатою боржником заборгованості податковим органом було винесено та направлено відповідачу податкову вимогу форми Ф №0-1532 від 19.09.2023 року засобами поштового зв`язку за адресою: АДРЕСА_1 , однак вона була повернута у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Оскільки відповідачем не сплачено податковий борг у добровільному порядку, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що на час розгляду справи, відповідач не надав суду доказів щодо самостійної сплати податкового боргу, нарахованого на підставі вказаного податкового повідомлення-рішення, так само як і доказів його оскарження та скасування, на підставі чого така сума грошового зобов`язання відповідача вважається узгодженою та є податковим боргом, який підлягає стягненню.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що не відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до п.15.1 ст.15 Податкового кодексу України (далі ПК України), платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Приписами пп.14.1.175, п.14.1 ст.14 ПК України встановлено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання;

Згідно положень пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

В обґрунтування заявлених позовних вимог контролюючий орган вказує, що згідно даних інформаційно-комунікаційної системи за ФО-ПП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п.: НОМЕР_1 ) обліковується в оренді земельна ділянка по договору оренди №б/н від 18.01.2011 року, у зв`язку з чим позивачем було проведено нарахування по податку - орендна плата з фізичних осіб за 2023 рік згідно податкового повiдомлення-рiшення №4-1533 вiд 31.05.2023 на суму 70479,47 грн. (з урахуванням часткового погашення заборгованості у розмірі 491,21 грн.)

Отже, відповідно до розрахунку податкового боргу до бюджету та інтегрованої картки платника (ІКП), у ФО-ПП ОСОБА_1 наявна непогашена податкова заборгованість/недоїмка у сумі 69988,26 грн..

З матеріалів справи вбачається, що позивачем як фізичною особою на підставі договору оренди землі від 18 січня 2011 року було отримано в строкове платне користування земельну ділянку с/г призначення площею 50 та на території Макарівської сільської ради Ширяївського району Одеської області.

Вказаний договір зареєстровано у відділі Держкомзему у Ширяївському районі Одеської області 21.04.2011 року номер запису 00029, про що є відповідна відмітка на самому договорі.

Згідно п.8 вказаного договору визначено строк дії цього договору - 10 років для ведення фермерського господарства.

Відомості про вищезгадане речове право позивача на оренду земельної ділянки, яке виникло 18.01.2011 року, вперше було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 30.11.2015 року, що підтверджується копією витягу за індексним номером 48721244 від 30.11.2015 року.

Згідно інформації, яка міститься в цьому реєстрі, підставою виникнення права вказано договір оренди землі від 18.01.2011 року, вид права: право оренди, строк дії: 10 років.

Відповідно до п.8 названого договору передбачено, зокрема, що після закінчення строку дії договору орендар (позивач) має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар (позивач) повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмового орендодавця (відповідача) про намір продовжити його дію.

Згідно п.37 зазначеного договору дія договору припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено (а.с.128-130).

Для з`ясування наведених вище обставин та з метою повного та всебічного розгляду справи, апеляційним судом було зроблено запити, зокрема, до ФО-ПП ОСОБА_1 та Ширяївської селищної ради Березівського району Одеської області про надання до суду інформації щодо подальших правовідносин між орендарем та орендодавцем, які склались в межах договору оренди землі від 18.01.2011 року.

З листа Ширяївської селищної ради Березівського району Одеської області від 07.07.2025 року вбачається, що Ширяївська селищна рада не зверталась до державного реєстратора щодо внесення відомостей до Держвного реєстру прав щодо припинення іншого речового права оренди чи поновлення права оренди ОСОБА_1 на земельну ділянку по договору від 18.01.2011 р..

Зі змісту листа ОСОБА_1 , наданого на запит суду встановлено, що останній не звертався до власника земельної ділянки (кадастровий номер :01:001:0109) із заявою про продовження договору оренди землі, а тому і не звертався до державного реєстратора про внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про продовження згаданого договору оренди землі.

Таким чином, наведене вище дає підстави апеляційному суду дійти висновку, що відповідно до умов договору оренди землі цей договір припинив свою дію у зв`язку із закінченням строку, на який він укладався.

Надалі відповідач, як користувач земельної ділянки, не звертався до Ширяївської селищної територіальної громади про намір продовжити дію договору оренди землі від 18.01.2011 року.

Наведена обставина Ширяївською селищною радою не заперечується.

Відтак, нарахування контролюючим органом податку по орендній платі з фізичних осіб в інтегрованій картці платника по договору оренди землі від 18.01.2011 року за період 2023 року стосовно ОСОБА_1 є безпідставним, поза як вказаний договір припинив свою дію у 2021 році, що і було передбачено умовами цього договору.

При цьому, посилання позивача на додаткову угоду 36/15 від 09.06.2015 р. до договору оренди землі від 18.01.2011 року, яка була внесена до Реєстру речових прав на нерухоме майно речового права 24.11.2015 р., що на думку контролюючого органу свідчить про продовження строку дії договору оренди ще на 10 років, є безпідставним, оскільки вказаною додатковою угодою були внесені зміни до розділів «Об`єкт оренди» та «Орендна плата». Усі інші умови договору оренди від 18.01.2011 року залишено без змін.

Отже, приймаючи до уваги все вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення податкового боргу є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано судом обставини, що мають значення для справи, а відтак, відповідно до ст.ст.315, ст.317 КАС України оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі.

Оскільки апеляційну скаргу відповідача задоволено, то відповідно до приписів ч.6 ст.139 КАС України зі спеціального фонду Державного бюджету України на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 4542 грн.

Керуючись ст.ст.243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу відмовити.

Стягнути на користь фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 зі спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 4542 (чотири тисячі п`ятсот сорок дві) грн., який сплачено згідно з квитанції від 04 березня 2025 року № 0.0..1 (30.11.1995 р.н. ІПН НОМЕР_1 ).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Федусик
Судді О.І. Шляхтицький Г.В. Семенюк