Справа № 580/1098/25
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2025-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1098/25 Суддя (судді) першої інстанції: Валентина ОРЛЕНКО
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Ганечко О.М.,

Кузьменка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги військової частини НОМЕР_1 та ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 24 червня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність, що полягає у невиплаті належного грошового забезпечення, в тому числі додаткових видів грошового забезпечення;

- зобов`язати відповідача нарахувати та сплатити грошову виплату згідно наказу військову частину НОМЕР_1 від 04.10.2022 №221: щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби у розмірі 247% від посадового окладу з 01.09.2022 по 04.10.2022, надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% грошового забезпечення з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років по день виключення зі списків особового складу військової частини;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити грошову допомогу на оздоровлення за 2022 рік, грошову компенсацію за всі невикористані дні основної відпустки за 2022 рік, грошову допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік та підйомну допомогу за 2022 рік.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що при звільненні з військової служби позивачу не виплачено належне грошове забезпечення.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 24 червня 2025 року позовні вимоги - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, премії у розмірі 247% від посадового окладу, надбавки за особливості проходження служби у розмірі 65% від посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років за період з 01.09.2022 по 04.10.2022, грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, премії у розмірі 247% від посадового окладу, надбавки за особливості проходження служби у розмірі 65% від посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років за період з 01.09.2022 по 04.10.2022, грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, з урахуванням раніше виплачених сум.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог - відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження фактичного розрахунку щодо виплати позивачу при звільненні одноразової грошової допомоги у розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що матеріали справи не містять платіжних документів щодо фактичної виплати відповідачем зазначених складових грошового забезпечення, що вказує, на відсутність доказів виконання наказу від 04.10.2022 року №221 у цій частині.

На час прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу військовою частиною не проведений повний розрахунок в частині щорічної основної відпустки за 2022 рік та допомоги на оздоровлення за 2022 рік, що відображено у наказі від 04.10.2022 року №221.

Також, відповідно наказу про виключення позивача зі списків особового складу військовою частиною не проведений повний розрахунок в частині матеріальної допомоги на соціально-побутові питання за 2022 рік, що підтверджується наказом від 04.10.2022 №221.

Однак, враховуючи, що позивач у 2022 році не звертався з рапортом до командира військової частини НОМЕР_1 про виплату допомоги для вирішення соціально - побутових питань у зв`язку з чим така допомога не виплачувалась.

У відзиві на вказану апеляційну скаргу позивачем зазначено про те, що відповідачем надані нарахування грошового забезпечення без підтверджуючих банківських документів щодо переведення коштів позивачу на картку.

Відтак відсутність платіжних документів підтверджує, що відповідачем не здійснено виплату нарахованого грошового забезпечення позивачу за вересень 2022 року - 36002,24 грн. та за жовтень 2022 року - 1849,33 грн. При цьому, відповідачем не надано інформації щодо складових вказаних сум, що також вказує на нележність доказів до предмету цього спору, так як між сторонами справи виник спір не за виплату грошового забезпечення помісячно, а за виплату його складових які не були виплачені протягом проходження військової служби.

Окрім того, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 24.06.2025 року та постановити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у частині щодо підйомної допомоги.

Зазначена апеляційна скарга обгрунтована тим, що оскільки відповідач визнав право на виплату позивачу підйомної допомоги, тому вказане слугувало підставою для зазначення у наказі від 04.10.2022 №221 того, що вказану виплату відповідно Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затверджено наказом МОУ 05.02.2018 №45 не отримав, що вказує про наявність підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.

Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом командира військової частини НОМЕР_1 №221 від 04.10.2022 солдата ОСОБА_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 22.09.2022 №169-РС за пп «б» п. 2 частини четвертої ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоровя) виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Вказаним Наказом від А7015 №221 від 04.10.2022 встановлено: з 04 жовтня 2022 року виключити зі списків особового складу частини та зняти з усіх видів забезпечення. Виплатити премію у розмірі 247% від посадового окладу з 01 вересня по 04 жовтня 2022 року. Виплатити надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% від посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавку за вислугу років з 01 вересня по 04 жовтня 2022 року.

При цьому, зазначено, що щорічна відпустка за 2022 рік не використана. Грошову допомогу для оздоровлення за 2022 рік не отримав. Матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, відповідно до пункту 1 розділу XXIV наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 року №260 «Про затвердження порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» (зі змінами) (надалі - Порядок №260) та наказу Міністра оборони України від 31.01.2022 №30 «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2022 рік» не отримав.

Підйомну допомогу відповідно до вимог наказу Міністра оборони України від 05 лютого 2018 року №45 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги» за 2022 рік не отримав.

Оскільки вказане грошове забезпечення позивачу відповідач на момент звільнення з військової служби не виплатив, тому позивач звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження фактичного розрахунку щодо виплати позивачу при звільненні одноразової грошової допомоги у розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення, та матеріали справи не містять платіжних документів щодо фактичної виплати відповідачем зазначених складових грошового забезпечення, що вказує, на відсутність доказів виконання наказу від 04.10.2022 №221 у цій частині, що свідчить про обгрунтованість позовних вимог.

Крім того, так як на час прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу військовою частиною не проведений повний розрахунок в частині щорічної основної відпустки за 2022 рік та допомоги на оздоровлення за 2022 рік, що відображено у наказі від 04.10.2022 року №221, та з огляду на те, що позивач набув права на матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік про що свідчить відповідний запис у наказі начальника прикордонного загону від 25 січня 2024 року №54-OC, відтак судом першої інстанції задоволено такі позовні вимоги.

Однак, враховуючи, що в матеріалах справи відсутній наказ про призначення позивача на посаду та вступу до виконання обов`язків за посадами за новим місцем військової служби, тому на позивача не розповсюджується дія наказу міністра оборони від 05 лютого 2018 року №45.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі по тексту - Закон №2011-ХІІ) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до частин першої та другої статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Так, 30 серпня 2017 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №704, яка набрала чинності 01 березня 2018 року та якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, пунктом 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Щодо виплати одноразової грошової допомоги, слід зазначити наступне.

Відповідно до п.3 частини другої статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий за військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої цим пунктом, здійснюється за період такої служби з дня їхнього призову на військову службу без урахування період попередньої військової служби, на якій вони перебували, за винятком тих осіб, при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання такої грошової допомоги. Зазначена допомога виплачується на день звільнення ті військовослужбовців. Умови та порядок виплати одноразової грошової допо військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за призовом під мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, визначаються Кабінетом Міністрів України, звільняються за станом здоров`я.

У силу вимог пункту 1 Порядку та умови виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затверджено постановою Kабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460 військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осі числа резервістів в особливий період (далі - військовослужбовці) та звільняють служби, виплачується одноразова грошова допомога (далі - допомога) в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження фактичного розрахунку щодо виплати позивачу при звільненні одноразової грошової допомоги у розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.

Стосовно виплати премії та надбавки за особливості проходження служби, суд звертає увагу на наступне.

Як свідчать матеріали справи, у відповідності до наказу від 04.10.2022 №221 вказано виплатити позивачу: премію у розмірі 247% від посадового окладу з 01.09.2022 по 04.10.2022, надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% від посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавку за вислугу років з 01.09.2022 по 04.10.2022

Однак, оскільки матеріали справи не містять платіжних документів щодо фактичної виплати відповідачем зазначених складових грошового забезпечення, тому позовні вимоги у цій частині є обгрунтованими.

Щодо щорічної основної відпустки за 2022 рік та допомоги на оздоровлення у 2022 році, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до частини першої статті Закону України «Про відпустки» від 05.11.1996 №504/96-ВP (далі Закон №504/96-BР), установлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону): додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Згідно з абзацом 3 пункту 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

У силу вимог частини першої статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги для оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються.

Відповідно до частини першої ст. 24 Закону України «Про відпустки», у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки.

Особливості виплати грошової допомоги для оздоровлення врегульовано приписами розділу XXIII Порядку №260.

Так, пунктами 1, 2 розділу ХХІІ Порядку №260 передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям у разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості, або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулі роки), або без вибуття у відпустку (за їх рапортом протягом поточного року) на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги.

Військовослужбовцям, звільненим з військової служби, які мали право на грошову допомогу для оздоровлення та не отримали її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення оголошується про її виплату.

На підставі вище викладеного вбачається, що у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби виплачується компенсація за всі невикористані дні щорічної відпустки та допомога на оздоровлення.

Як свідчать матеріали справи, на час прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу військовою частиною не проведений повний розрахунок в частині щорічної основної відпустки за 2022 рік та допомоги на оздоровлення за 2022 рік, що відображено у наказі від 04.10.2022 року №221, тому слід задовольнити позовні вимоги у цій частині.

Стосовно матеріальної допомоги на соціально-побутові питання за 2022 рік, колегія суддів вказує наступне.

У відповідності до абз. 2 п. 4 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниках розвідувальних органів України.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» визначено, що виплату грошового забезпечення військовослужбовцям. особам рядового і начальницького складу необхідно здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, внутрішніх справ, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв?язку та захисту інформації.

При цьому, Наказом Міністерства внутрішніх справ України №558 від 25.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.07.2018 за №854/32306, відповідно до статт 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членівіх сімей», пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з метою визначення порядку та умов виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі - Інструкція №558).

Розділом IV Інструкції №558 визначений порядок, умови та розміри виплати одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Глава 6 розділу IV Інструкції №558 регулює виплату військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, згідно пункту якої військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) за рішенням начальника (командира) органу Держприкордонслужби може надаватися у межах фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисі органу Держприкордонслужби, один раз на рік матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань (далі - матеріальна допомога) в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Така матеріальна допомога військовослужбовцям виплачується за місцем штатної служби або органом, у якому військовослужбовець перебуває на фінансовому забезпеченні.

З огляду на вищевикладене вбачається, що позивач набув права на матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік про що свідчить відповідний запис у наказі начальника прикордонного загону від 25 січня 2024 року №54-OC.

Разом з тим, у відповідності до наказу про виключення позивача зі списків особового складу військовою частиною не проведений повний розрахунок в частині матеріальної допомоги на соціально-побутові питання за 2022 рік, що підтверджується наказом від 04.10.2022 №221, тому наявні підстави для задоволення позовних вимог у цій частині.

Щодо виплати підйомної допомоги за 2022 року, суд апеляційної інстанції вказує таке.

З метою упорядкування виплати підйомної допомоги військовослужбовцям Збройних Сил України Міністерством оборони України наказом від 05.02.2018 за № 45 затверджено Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги (далі - Порядок № 45).

Так, відповідно до п. 1 Порядку № 45, у разі переїзду військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, та тих, які проходять кадрову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу (далі - військовослужбовці), на нове місце військової служби в інший населений пункт у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням на навчання до вищих військових навчальних закладів, вищих навчальних закладів, які мають військові навчальні підрозділи (далі - військові навчальні заклади), та військових коледжів або навчальних центрів (навчальних підрозділів), термін навчання в яких становить шість місяців і більше, без збереження посади за попереднім місцем служби або у зв`язку з передислокацією військової частини (підрозділу військової частини), установи, організації (далі - військова частина) їм виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена його сім`ї, який переїхав з ним на нове місце військової служби.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 45, право на отримання підйомної допомоги і добових для військовослужбовців виникає, зокрема, на дату прибуття до місця дислокації, оголошений наказом командира військової частини, - для військовослужбовців, які переїхали на нове місце служби у складі військової частини (підрозділу) в інший населений пункт.

Розмір підйомної допомоги обчислюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, установлених військовослужбовцю за новим місцем військової служби на дату, коли військовослужбовець приступив до виконання обов`язків за посадою (зарахування на навчання), або на дату прибуття до нового місця дислокації військової частини, на членів сім`ї - на дату реєстрації рапорту військовослужбовця про виплату підйомної допомоги на членів сім`ї військовослужбовця, які переїхали з ним до нового місця військової служби.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 45, виплата військовослужбовцям підйомної допомоги та добових здійснюється за новим місцем військової служби (місцем навчання) відповідно до наказу командира (начальника) військової частини (військового навчального закладу) із зазначенням нарахованої суми виплат.

У наказі зазначаються дата та номер наказу про призначення військовослужбовця на військову посаду (зарахування на навчання), дата, коли він приступив до виконання обов`язків за посадою, дата вибуття з попереднього місця військової служби та прибуття на нове місце військової служби (на нове місце дислокації військової частини).

Військовослужбовцям, які на дату прибуття до іншого населеного пункту перебувають у розпорядженні відповідного командира, виплата підйомної допомоги та добових здійснюється після призначення їх на посади та вступу до виконання обов`язків за посадами за новим місцем військової служби в цьому населеному пункті.

Пункт 13 Порядку №45 передбачає, що виплата підйомної допомоги та добових здійснюється, якщо звернення щодо їх отримання надійшли протягом трьох років із дня виникнення права на їх отримання.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що чіткий порядок виплати підйомної допомоги.

Позиція позивача полягає в тому, що оскільки відповідач визнав право на виплату позивачу підйомної допомоги, з огляду на її зазначення у наказі від 04.10.2022 року №221, відтак вказане свідчить про наявність підстав для її виплати.

Разом з тим, судом першої інстанції вірно зазначено, що у матеріалах справи відсутнє звернення позивача про виплату підйомної допомоги.

При цьому, підставами для виплати підйомної допомоги є передислокація військової частини та призначення військовослужбовців на посади та вступу до виконання обов`язків за посадами за новим місцем військової служби в цьому населеному пункті.

Однак, в матеріалах справи відсутній наказ про призначення позивача на посаду та вступу до виконання обов`язків за посадами за новим місцем військової служби, тому на позивача не розповсюджується дія Наказу міністра оборони від 05 лютого 2018 року №45.

Доказів на спростування вказаних обставин позивачем ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції надано не було.

Отже, висновок суду попередньої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову є правильним та таким, що відповідає приписам законодавства, якими врегульовано спірні правовідносини.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи апеляційних скарг не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

УХВАЛИВ :

Апеляційні скарги військової частини НОМЕР_1 та ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 24 червня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 частини п`ятої ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді О.М. Ганечко

В.В. Кузьменко