Справа № 460/21580/25
Суддя: О.Р. Гресько
Дата ухвалення: 2025-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
з питань забезпечення позову
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді О.Р. Гресько, розглянувши в порядку письмового провадження заяву про забезпечення адміністративного позову по справі за позовом
доВійськової частини НОМЕР_1
провизнання протиправним та скасування наказу в частині,
До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, заявник) до Військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати в частині п.12 резулятивної частини наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 716-ОД від 16.11.2025 « Про результати службового розслідування», що стосується позивача, а саме за неналежне виконанням своїх службових обов`язків військової служби, порушення вимог абзаців 2, 3, 5, 8 статті 11, статей 16, 49, 58, абзаців 5, 9, 11, 13 статті 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV; статті 1, абзаців 1, 2, 6 статті 4, статті 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV, абзацу 3 пункту 11 постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 №168, абзацу 14 пункту 2 розділу XXXІV "Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану" Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, підпунктів 2.7.20.1, 2.7.20.2, 2.7.20.4, 2.8.1 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31.01.2024 №40, що виразилось у здійсненні внутрішнього погодження наказів від 05.11.2024 №314, від 05.12.2024 №344 та від 05.01.2025 №6 за відсутності правових підстав для виплати додаткової винагороди, передбаченої вищевказаними нормативними актами, що призвело до неправомірної та безпідставної виплати військовослужбовцям розформованої військової частини НОМЕР_2 додаткової винагороди (50 000 гривень) всього на загальну суму 11 400 218,95 гривень, колишній тимчасово виконуючий обов`язки помічника командира батальйону з правової роботи 98 на військової частини НОМЕР_2 капітан юстиції ОСОБА_2 заслуговує притягнення до дисциплінарної та матеріальної відповідальності, однак, у зв`язку із тим, що даний військовослужбовець проходить військову службу на штатній посаді помічника командира військової частини НОМЕР_3 з правової роботи, питання про дисциплінарну та матеріальну відповідальність капітана юстиції ОСОБА_3 , а також стягнення з нього прямої дійсної шкоди, завданої державі, у сумі 450 859,92 гривень, вирішити шляхом направлення командиру військової частини НОМЕР_3 , який наділений дисциплінарною владою щодо даного військовослужбовця, акту про результати службового розслідування та витягу з цього наказу.
Ухвалою суду від 01.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; відповідачу встановлено строк на подання відзиву.
02.12.2025 до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, відповідно до якої позивач просить вжити заходи забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення в частині п.12 резулятивної частини наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 716-ОД від 16.11.2025 та заборони командиру військової частини НОМЕР_3 видавати наказ про притягнення капітана юстиції ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності та проводити стягнення з капітана юстиції ОСОБА_1 кошти у сумі 450 859,92 гривень до вирішення справи по суті.
На обґрунтування поданої заяви позивач зазначає, що пункт 12 резулятивної частини наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 716 ОД від 16.11.2025 в частині стягнення з нього прямої дійсної шкоди, завданої державі, у сумі 450 859,92 гривень є очевидно незаконним та протиправним, а тому наявні підстави для застосування судом забезпечення. Заявник вказує, що помічник командира військової частини з правової роботи до переліку осіб, які несуть будь яку матеріальну відповідальність не відноситься, а тому ним не порушувались вимоги статті 3 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі». В даному випадку, компетенцією позивача була перевірка проектів наказів на відповідність діючому законодавству, при цьому надання фактичних даних (по особовому складу) для наказів до його компетенції не відноситься. Таким чином, у даних правовідносинах, правильні та достовірні відомості для належного виготовлення вказаних наказів, стосовно військовослужбовців, повинні надаватися іншими посадовими особами, які при проведенні перевірки не були встановленні. При цьому, позивач, в силу своїх посадових обов`язків не мав відношення до роботи інших посадових осіб у військовій частини НОМЕР_2 . Позивач вказує, що законодавством визначений вичерпний перелік осіб, які несуть матеріальну відповідальність і розширеному тлумаченню не підлягає. У заяві заявник зазначає, що виявлені у діяльності порушення, виникли внаслідок неналежного виконання обов`язків з боку посадових осіб під час підготовки проектів наказів про виплату додаткової винагороди. При цьому, у ході службового розслідування суб`єктом владних повноважень не були встановлені особи, які повинні були здійснювати контроль за витрачанням коштів підпорядкованими частинами. Позивач вказує, що відповідач також не обґрунтував необхідність застосування саме такого виду матеріальної відповідальності, як прямої дійсної шкоди, завданої державі, у сумі 450 859,92 гривень, оскільки згідно вищевказаного Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» не передбачено такий вид матеріальної відповідальності.
Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
З урахуванням вищенаведених приписів, суд розглядає заяву про забезпечення позову в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши подану представником позивача заяву та додані до неї докази, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно з частиною другою статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Відповідно до частини першої статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Аналіз вказаних норм дозволяє зробити висновок, що заходи забезпечення позову повинні бути нерозривно пов`язані з предметом позову і правами, про судовий захист яких іде мова, та заява, подана в порядку вказаних статей КАС України, повинна містити відповідні належні обґрунтування необхідності застосування таких процесуальних повноважень з поданням на їх підтвердження належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів.
Заходи забезпечення позову застосовуються задля гарантування реального виконання в майбутньому судового рішення у випадку його ухвалення на користь позивача. Водночас, для виконання таких заходів потрібно додержуватися щонайменше однієї з умов, визначених у частині другій статті 150 КАС України.
Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами, а також застосовані у дозволений законодавством спосіб.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, дотримання дозволеного законодавством способу забезпечення позову.
Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими частиною другою статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення.
Твердження про "очевидність" порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.
Сама ж лише незгода позивача із діями (рішеннями) суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання їх протиправними і зобов`язання вчинити певні дії ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.
З аналіз змісту поданої заяви про забезпечення позову суд приходить до висновку про не наведення заявником обґрунтованих та переконливих доводів й, відповідно, не надання належних доказів, які б у своїй сукупності могли свідчити про те, що невжиття заходів, про які просить позивач, може істотно ускладнити чи унеможливити:
1) виконання рішення суду, прийнятого за результатом розгляду адміністративної справи;
2) ефективний захист порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся;
3) поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.
Отже, заявником не наведено підстав для забезпечення позову, передбачених пунктом 1 частини другої статті 150 КАС України.
Підстав для забезпечення позову, передбачених пунктом 2 частини другої статті 150 КАС України, позивачем не наведено.
Суд зазначає, що застосування заходу забезпечення позову шляхом заборони заборони командиру військової частини НОМЕР_3 видавати наказ про притягнення капітана юстиції ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності та проводити стягнення з капітана юстиції ОСОБА_1 кошти у сумі 450 859,92 гривень до вирішення справи по суті є необґрунтованим, оскільки такі обставини та підстави для застосування заходів забезпечення позову, про які просить позивач, без з`ясування фактичних обставин справи означатиме надання судом передчасних правових оцінок по суті пред`явленого позову.
Крім того, суд зазначає, що можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено у майбутньому.
Суд звертає увагу на те, що позивач не надав доказів існування очевидних ознак протиправності дій та рішень, суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю та очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, як і не обґрунтував причин неможливості захисту (поновлення) таких прав та інтересів після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів.
Відповідно, не доведені та документально не підтверджені обставини заподіяння шкоди правам та інтересам без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі.
Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 150-158, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову відмовити повністю.
Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повний текст ухвали складений 03 грудня 2025 року.

Суддя Олег ГРЕСЬКО