Справа № 160/27277/25
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2025-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому позивач просить суд (з урахуванням уточненого позову):
- визнати протиправним та скасувати рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , оформлене протоколом № 101 від 20 серпня 2025 року, про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 . Мати позивача, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 та, згідно з довідкою МСЕК серії 12 ААГ №192280 , потребує постійного стороннього догляду. Батько позивача, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є пенсіонером за віком. З огляду на зазначене, саме позивач є єдиною особою, яка фактично здійснює постійний догляд за матір`ю. Позивач звернувся до Відповідача із заявою про надання відстрочки. Рішенням комісії відповідача від 20.08.2025 (протокол №101) йому було відмовлено. Причиною відмови вказано наявність у матері позивача іншої повнолітньої дитини - його сестри, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка, на думку відповідача, зобов`язана утримувати матір. Відповідач зазначив, що позивач не надав доказів неможливості сестри здійснювати догляд. Позивач вважає оскаржуване рішення протиправним, оскільки воно прийняте з порушенням принципів, визначених ч. 2 ст. 2 КАСУ, є необґрунтованим, упередженим, непропорційним та винесеним без урахування усіх обставин, що мають значення для справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.10.2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).
Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що 01.08.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_6 військовозобов`язаним ОСОБА_1 особисто подана заява на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Комісією з питання надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язаним при ІНФОРМАЦІЯ_6 від 20 вересня 2025 року була розглянута заява на відстрочку. Протоколом № 101 від 20 вересня 2025 року було прийнято рішення про відмову у наданні відстрочки (не надано визначеного документу на підтвердження щодо не можливості ОСОБА_5 родича першого ступеня споріднення здійснювати утримання ОСОБА_2 . Відтак, подані документи не відповідають вимогам встановленими пунктом 58 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №560.). Також відповідачем зазначено, що позивачем до заяви на відстрочку подано заяву його матері, особи з інвалідністю, де ОСОБА_2 стверджує: «Я, ОСОБА_2 , підтверджую, що маю єдину дитину, сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ». Відтак, вбачається, що позивачем - військовозобов`язаним, під час подання заяви на відстрочку навмисно подано неправдиву інформацію. В той же час у позовній заяві позивач надає відомості про свою сестру, його сестра є громадянкою Російської Федерації з 2013 року. Також позивач надає реквізити паспортних даних сестри, що дозволяє зробити висновок, що зв`язок з сестрою наявний на теперішній час. Крім того, позивач не стверджує, що зв`язок з сестрою ним особисто чи його матір`ю не підтримується на теперішній час. При цьому законодавець визначив, що перебування за кордоном не відноситься до підстав щодо неможливості утримувати своїх батьків. Позивач зазначає, що він отримував відстрочку від призову на військову служу за даною підставою. Проте позивач цілеспрямовано не надавав відомості відносно складу своєї родини, з метою отримання відстрочки від призову під час мобілізації. Саме тому на підставі наданих ним відомостей останньому оформлювалась відстрочка. Однак з огляду на зміни у законодавстві України, а саме з використанням відомостей Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, Державного реєстру актів цивільного стану громадян, інших інформаційних систем, реєстрів та баз даних, у тому числі шляхом інформаційного обміну, ІНФОРМАЦІЯ_8 здійснилась перевірка відомостей наданих Позивачем та виявлено наявність іншої не військовозобов`язаної особи, інформацію про яку позивачем було не надано, тобто приховано. Відповідно, з огляду на вищевикладені обставини: вважаємо, що в діях ІНФОРМАЦІЯ_6 , у рішенні Комісії з розгляду питання надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу при ІНФОРМАЦІЯ_1 ІНФОРМАЦІЯ_9 відсутні ознаки протиправності відносно позивача. Відповідне рішення Комісії є законним та скасуванню не підлягає.
Від представника позивача надійшла відповідь на відзив.
Від представника позивача надійшло клопотання про долучення додаткових доказів.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд встановив наступне.
Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №192280, ОСОБА_2 (мати позивача) має І групу інвалідності безстроково. Потребує постійної сторонньої допомоги.
В серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою, в якій повідомив, що є особою, яка на підставі п.13 ч.1 ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не підлягає призову на військову службу під час мобілізації. На підставі викладеного просив розглянути заяву та оформити у визначеному постановою КМУ №560 довідку про відстрочку від призову на військову службу по мобілізації.
До заяви долучено копії документів: військово-обліковий документ, свідоцтво про народження, довідка МСЕК, пенсійне посвідчення.
Згідно Повідомлення від 20.08.2025 №4/8128, ІНФОРМАЦІЯ_6 розглянуто заяву ОСОБА_1 та підтвердні документи щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". За результатами розгляду повідомлено, що протоколом від 20.08.2025 року №101 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та повідомлено, що заявник підлягає призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на загальних підставі.
Також у Повідомленні зазначено:
"Причини відмови: пунктом 13 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, не підлягають призову на військову службу, особи які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю. Відтак, особа, яка має інвалідність ОСОБА_2 , 1958 року народження має доньку ОСОБА_5 , 1979 року народження яка є не військовозобов`язаною особою і відповідно до Закону є родичами першого ступеня споріднення відносно ОСОБА_2 та зобов`язана його утримувати. Додатком 5 до Порядку передбачені такі документи, що підтверджують право на відстрочку згідно пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»: для військовозобов`язаного, який має одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, - один із таких документів, що підтверджує неможливість інших осіб, які не є військовозобов`язаними та зобов`язані за законом утримувати одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, або висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді за формою, затвердженою МОЗ. Однак, Вами не надано визначеного документу на підтвердження щодо не можливості ОСОБА_5 родича першого ступеня споріднення здійснювати утримання ОСОБА_2 . Відтак, подані Вами документи не відповідають вимогам встановленими пунктом 58 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 560. Рішення комісії може бути оскаржене у судовому порядку."
Також судом досліджено нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_2 №917 від 12.07.2024р., в якій останньою повідомлено, що за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду, піклування та допомоги для забезпечення життєдіяльності з боку третіх осіб. Підтверджено, що має єдину дитину, сина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ; копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 від 02.10.1982р.; копію свідоцтва про народження ОСОБА_5 від 29.07.1979р.; копію свідоцтва про одруження ОСОБА_6 від 15.11.1997р. (після укладання шлюбу ОСОБА_7 ); копію паспорта ОСОБА_7 як громадянки рф від 12.07.2006р.
Не погоджуючись із рішенням відповідача про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.
Згідно з частинами першою, другою статті 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України "Про військову службу і військовий обов`язок" від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Згідно з ч. 9 ст. 1 Закону №2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
На момент розгляду цієї справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а відповідно під час розгляду справи застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок призову на військову службу під час мобілізації в умовах воєнного стану.
Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №3543-XII) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 22 Закону №3543-XII громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.
Відповідно до ч. 5 ст. 22 Закону №3543-XII призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Так, статтею 22 Закону №3543-XII визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації. Поряд з цим, статтею 23 Закону №3543-XII передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.
Так, відповідно до п.13) ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю.
Згідно з пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (далі - Положення № 154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.
Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються, ліквідуються, реорганізовуються Міноборони.
Відповідно до абзацу 9 пункту 11 Положення №154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.
Відповідно до пунктів 56, 57 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 (далі- Порядок №560), відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:
голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);
члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).
Згідно з пунктом 58 Порядку №560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.
Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (пункт 59 Порядку №560).
Відповідно до пункту 60 Порядку №560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.
Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.
У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6. У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7.
Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.
До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Так, Рішенням комісії з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_6 , оформленим протоколом від 20.08.2025 №101, ОСОБА_1 відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі п.13 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в зв`язку з наявністю невійськовозобов`язаної особи, яка може здійснювати догляд за особою з інвалідністю - донька ОСОБА_5 .
Відтак, суд надає оцінку діям та рішенню відповідача на час його прийняття.
Позивачем при зверненні до відповідача із заявами про надання відстрочки було надано заяву ОСОБА_2 №917 від 12.07.2024р.
В нотаріально посвідченій заяві ОСОБА_2 №917 від 12.07.2024р., останньою повідомлено, що за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду, піклування та допомоги для забезпечення життєдіяльності з боку третіх осіб. Підтверджено, що має єдину дитину, сина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .
Як зазначено відповідачем у відзиві на позов з огляду на зміни у законодавстві України, а саме з використанням відомостей Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, Державного реєстру актів цивільного стану громадян, інших інформаційних систем, реєстрів та баз даних, у тому числі шляхом інформаційного обміну, ІНФОРМАЦІЯ_8 здійснилась перевірка відомостей наданих позивачем та виявлено наявність іншої не військовозобов`язаної особи, інформацію про яку позивачем було не надано.
Судом під час розгляду справи встановлено, що мати позивача - ОСОБА_2 (особа з інвалідністю) має сина ОСОБА_1 1982 р.н. (позивач) та доньку ОСОБА_5 ( ОСОБА_8 ) 1979 р.н., що підтверджується копіями свідоцтв про народження.
Отже, позивач при зверненні до відповідача раніше із заявами про надання відстрочки було надано заяву ОСОБА_2 №917 від 12.07.2024р., яка містить недостовірні відомості.
З огляду на зазначене, відповідачем під час прийняття оскаржуваного рішення встановлено наявність іншої не військовозобов`язаної особи - сестри ОСОБА_5 ( ОСОБА_8 ), яка може здійснювати догляд за матір`ю. Окрім того, позивач зазначену інформацію приховав та надав недостовірну інформацію (що він є єдиною дитиною), що мало наслідком прийняття рішення про відмову у наданні відстрочки, що в даному випадку є правомірним з боку відповідача.
Щодо зазначення позивачем у поданому позові, стосовно об`єктивної неможливості сестри - ОСОБА_9 здійснювати догляд за матір`ю оскільки сестра є громадянкою рф та тривалий час проживає на території рф, суд зазначає про неможливість врахування судом даної обставини, оскільки відповідні відомості із доказами не надавались відповідачу разом із заявою про надання відстрочки та не були предметом дослідження, та не враховувались останнім під час прийняття оскаржуваного рішення.
Таким чином, надаючи оцінку діям та рішенню відповідача станом на час його прийняття, суд дійшов висновку, що рішення комісії з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_6 , оформлене протоколом від 20.08.2025 №101 прийнято відповідачем обґрунтовано та з урахуванням всіх обставин, які мали місце на час його прийняття.
Крім того суд зазначає, що обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплено в ст.51 Конституції України.
Відповідно до ст.172 Сімейного кодексу України, дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу.
Наявність у ОСОБА_9 громадянства іншої країни та перебування за кордоном не звільняє її від обов`язку здійснювати утримання та догляд за батьками з І чи ІІ групою інвалідності згідно вимог п.13 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Отже, наявність у матері позивача також доньки, яка відповідно до закону зобов`язана її утримувати, свідчить про відсутність у позивача права на отримання відстрочки відповідно до п.13 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Окрім того, судом враховано той факт, що на час звернення із заявою про надання відстрочки, позивач взагалі не повідомляв відповідача про наявність сестри, надав документи, які містять недостовірні відомості.
З огляду на зазначене, відповідачем правомірно прийняте рішення про відмову в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи встановлені у цій справи обставини та визначені позивачем підстави позову, суд доходить висновку, що позовні вимог задоволенню не підлягають.
На підставі ст.139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Турлакова