Справа № 160/29624/25
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2025-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЮркова Е.О.
за участі секретаря судового засіданняВолок А.О.
представника позивача представника відповідача-1 представника відповідача-2 Корольов Д.О., Кекуатова Н.І., Швецова Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Південно-Східної митниці, Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги, рішення про опис майна у податкову заставу,-
13 жовтня 2025 року ОСОБА_1 через систему "Електронний Суд" звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Південно-Східної митниці, Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, з вимогами:
- визнати протиправним та скасувати Податкову вимогу від 18.09.2025 №0030652- 1301-0436;
Позов не відповідав вимогам ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.10.2025 був залишений без руху. На виконання вимог ухвали позивач 20.10.2025 надав відповідну заяву та виправив вказані недоліки у встановлений судом строк.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та постановлено слухати справу за правилами загального позовного провадження.
17.11.2025 до суду через систему "Електронний Суд" представником Південно-Східної митниці надано заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначає, що Південно-Східною митницею дотримано вимоги статей 351 та 354 МКУ в частині направлення громадянину ОСОБА_1 письмового повідомлення про початок перевірки, акту перевірки та винесених податкових повідомлень-рішень. Також зазначає, що згідно з поясненнями до товарної позиції 8703 УКТЗЕД легкові автомобілі та моторні транспортні засоби, обладнані для проживання/ спеціально обладнані під житло, є різними транспортними засобами. Дія Закону № 2142, в частині надання пільг при митному оформленні, розповсюджується лише на автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб i більше, транспортні засоби для перевезення вантажів. Тобто, дія Закону № 2142, в частині звільнення від оподаткування товарів ввізним митом, акцизним податком та податком на додану вартість, не розповсюджується на моторні транспортні засоби, обладнані для проживання, транспортні засоби для перевезення людей, спеціально обладнані під житло, оскільки вони не відносяться до автомобілів легкових, кузовів до них, причепів та напівпричепів, мотоциклів, транспортних засобів, призначених для перевезення 10 осіб i більше, транспортних засобів для перевезення вантажів. Таким чином, пільга за кодом «311» зі сплати ввізного мита, акцизного податку та податку на додану вартість при митному оформленні Товарів згідно митних декларацій від 28.06.2022 №UA110130/2022/009905 та від 25.05.2022 №UA110130/2022/7218 була застосована гр. ОСОБА_1 безпідставно.
В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на доводи наведені у позові, відповіді на відзив та додаткових поясненнях.
Представники відповідачів проти задоволення позову заперечували та просили у задоволенні позову відмовити, посилаючись на доводи наведені у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив.
Заслухавши пояснення представника позивача та представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
ОСОБА_1 придбав два легкових автомобіля, марка - FORD, модель TRANSIT, номер шасі/VIN - НОМЕР_1 ; марка - FIAT, модель - DUCATO 1.9 TD, номер кузова/VIN - НОМЕР_2 .
Уклав договір на митне оформлення майна від 23.06.2022 №23/06/22-7 та від 18.05.2022 №18/05/22-1 з ФОП ОСОБА_2 (далі Декларант).
При митному оформленні товарів згідно означених вище митних декларацій, декларантом застосована пільга «311» зі сплати ввізного мита, акцизного податку та податку на додану вартість.
На підставі пункту 7 частини 1 статті 336, пункту 2 частини 3 статті 345, пункту 1 частини 2 статті 351 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року № 4495-VI (зі змінами) та наказу Дніпровської митниці від 05.05.2025 №196 посадовими особами Дніпровської митниці проведена документальна невиїзна перевірка дотримання громадянином ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_3 ) вимог законодавства України з питань митної справи в частині обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування при митному оформленні товару згідно митних декларацій від 28.06.2022 № UA110130/2022/009905 та від 25.05.2022 № UA110130/2022/007218.
За результатами означеної перевірки складено акт від 26.05.2025 №0029/25/7.5-19/ НОМЕР_4 , відповідно до висновків якого встановлено порушення гр. ОСОБА_1 :
- пункту 2 частини 3 статті 75 МКУ, в результаті чого занижено податкове зобов`язання зі сплати ввізного мита на загальну суму 63 302,27 грн.;
- пункту 2 частини 3 статті 75 МКУ, пункту 215.3 статті 215 ПКУ в результаті чого занижено податкове зобов`язання зі сплати акцизного податку на загальну суму 154 261,82 грн.;
- пункту 2 частини 3 статті 75 МКУ, пункту 190.1 статті 190 ПКУ, в результаті чого занижено податкове зобов`язання зі сплати податку на додану вартість на загальну суму 170 117,38 грн.
Сума занижених податкових зобов`язань у розмірі 387 681,47 грн. (у тому числі ввізне мито 63 302,27 грн., акцизний податок - 154 261,82 грн., податок на додану вартість 170 117,38 грн.), визначена контролюючим органом на підставі підпункту 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 ПКУ, згідно частини 2 статті 293 МКУ, частини 1 статті 298 МКУ та підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПКУ, повинна бути сплачена платником податків до Державного бюджету України.
Вважаючи оскаржувані рішення контролюючих органів протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 246 Митного кодексу України встановлено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Згідно пункту 3 частини 1 статті 266 Митного кодексу України декларант зобов`язаний: надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей.
Пунктом 69.24 підрозділу 10 Перехідних положень Податкового кодексу України встановлено, що тимчасово, з 1 квітня 2022 року на період дії воєнного стану на території України звільняються від оподаткування податком на додану вартість, акцизним податком операції з ввезення фізичними особами на митну територію України автомобілів легкових, кузовів до них, причепів та напівпричепів, мотоциклів, транспортних засобів, призначених для перевезення 10 осіб і більше, транспортних засобів для перевезення вантажів у митному режимі імпорту.
Тобто, фізичні особи на період дії воєнного стану на території України, мають право ввозити без оподаткування - автомобілі легкові (товарна позиція за УКТЗЕД 8703), кузова до них (товарна позиція за УКТЗЕД 8707), причепів та напівпричепів (товарна позиція за УКТЗЕД 8716), мотоциклів (товарна позиція за УКТЗЕД 8711), транспортних засобів, призначених для перевезення 10 осіб і більше (товарна позиція за УКТЗЕД 8702), транспортних засобів для перевезення вантажів (товарна позиція за УКТЗЕД 8704).
Відповідно до УКТЗЕД товарна позиція 8703 - це автомобілі легкові та інші моторні транспортні засоби, призначені головним чином для перевезення людей (крім моторних транспортних засобів товарної позиції 8702), включаючи вантажопасажирські автомобілі-фургони та гоночні автомобілі.
При цьому, суд зазначає, що позиція УКТЗЕД 8703 має ряд категорій (з 8703.10 до 8703.90), які характеризують транспортний засіб за об`ємом циліндрів двигуна; новий - це транспортний засіб чи такий, що був у використанні; додатковими функціями - призначені для пересування снігом, моторні транспортні засоби, обладнані для тимчасового проживання людей тощо.
Однак, у вказаних категоріях окремо не виділено тип транспортного засобу - «автомобілі легкові».
Водночас, згідно пояснень до товарної позиції УКТЗЕД 8703, затверджених наказом Державної митної служби України від 14.07.2020 №256, на які також посилається відповідач у акті перевірки, до цієї товарної позиції включаються моторні транспортні засоби різних видів (включаючи автомобілі - амфібії), призначені для перевезення людей. Проте, до неї не включаються моторні транспортні засоби товарної позиції 8702. У транспортних засобах цієї товарної позиції можуть бути двигуни будь-якого типу (двигуни внутрішнього згоряння, електродвигуни, газотурбінні двигуни, комбінації двигуна внутрішнього згоряння з одним або декількома електродвигунами і т.п.), а також інші транспортні засоби, серед яких легкові автомобілі (наприклад, лімузини, таксі, спортивні та гоночні автомобілі), спеціалізовані транспортні засоби, такі як автомобілі швидкої допомоги, тюремні фургони та катафалки, моторні транспортні засоби, обладнані для проживання (туристські автофургони і т.п.), транспортні засоби для перевезення людей, спеціально обладнані під житло (зі спальними місцями, кухнями, туалетом і т.п.).
Таким чином, проаналізувавши наведе вище слід дійти висновку, що всі транспортні засоби товарної позиції УКТЗЕД 8703 є легковими, навіть якщо вони мають певні спеціальні характеристики, функції або ж додаткове обладнання тощо.
Крім того, положення п. 69.24. підрозділу 10 Перехідних положень ПК України не передбачають жодних застережень або ж винятків щодо звільнення від оподаткування окремих категорій транспортних засобів товарної позиції УКТЗЕД 8703, а визначають, що це є автомобілі легкові.
Відповідно до Додатку 1 до Порядку затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання «Класифікація визначення типу, варіанта, версії, коди УКТЗЕД колісних транспортних засобів та обладнання», до категорії транспортного засобу М1 належать транспорті засоби, що призначені для перевезення пасажирів, у яких кількість місць для сидіння, крім місця водія, не перевищує восьми.
Розділом ІІІ вказаного Додатку встановлено, що колісні засоби категорії M1 позначаються:
AA - седан, що має закритий кузов із салоном, який може мати стояк між боковими вікнами, жорсткий дах, частина якого може відкриватися, 2 або 4 бокових дверей, 4 і більше бокових вікон; у салоні кузова розміщаються 4 або більше сидінь у 2 або більше рядах;
AB - хетчбек, має кузов типу седан (AA) із задніми дверима, які відкриваються вверх, а дах, що має вікно, плавно знижується у напрямку до задньої частини колісного засобу;
AC - універсал, має закритий кузов з жорстким дахом, виконаний для перевезення як пасажирів, так і вантажів, частина якого може відкриватися, 4 і більше бокових вікон, 2 або 4 бокових дверей, задні двері; у салоні кузова розміщаються 4 або більше сидінь у 2 або більше рядах, які у разі перевезення багажу можуть бути складені або демонтовані без застосування спеціальних інструментів;
AD - купе, має закритий кузов з жорстким дахом, частина якого може відкриватися, 2 і більше бокових вікон, 2 бокових дверей, може мати задні двері, що відкриваються вверх; у салоні кузова розміщаються 2 або більше сидінь в 1 або більше рядах;
AE - кабріолет, має відкритий кузов, зі складаним м`яким або жорстким дахом, який фіксується не менш як у 2 положеннях: перше - дах закриває кузов, друге - дах у складеному стані, 2 і більше бокових вікон, 2 або 4 бокових дверей; у салоні кузова розміщаються 2 або більше сидінь в 1 або більше рядах;
AF - колісний засіб багатоцільового призначення, має кузов, який не належить до кузовів типу АА, АВ, АС, AD, АЕ, призначений для перевезення пасажирів та їхнього багажу або вантажів в єдиному відділенні.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що ввезені позивачем транспортний засіб FORD TRANSIT, VIN - НОМЕР_1 та транспортний засіб FIAT DUCATO 1.9 TD, VIN - НОМЕР_2 , є легковим автомобілем, а тому відповідач протиправно дійшов висновку, що такий автомобіль не підпадає під звільнення від оподаткування податком на додану вартість, акцизним податком операції з ввезення вказаного транспортного засобу.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2023 у справі №600/2823/22-а.
Таким чином, тлумачення відповідачем пункту 69.24 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, підпункту 1 пункту 9-11 розділу ХХІ МК України є помилковими.
Суд зазначає, що однакове застосування закону для осіб у подібних відносинах забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права.
Єдина практика застосування законів поліпшує суспільне сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя у свідомості будь-якої особи, яка звертається до суду України.
Суд зазначає, що «якість закону» є складовою принципу верховенства права, як гарантія застосування судом найбільш сприятливого для особи тлумачення закону.
Додатково суд вважає за необхідне зазначити, що загальноприйнятним є принцип тлумачення закону на користь фізичної особи, що є однією з основних засад правової системи, яка вказує, що суди повинні намагатися тлумачити закони та його норми в такий спосіб, щоб максимально захищати права та інтереси фізичної особи.
Цей принцип також часто відомий як «in dubio pro persona» або «in dubio pro homine» (латинською мовою), що означає «у вагомих сумнівах - на користь людини».
Важливо також відзначити, що принцип тлумачення закону на користь особи не означає безумовне ігнорування закону, але вказує на те, що в сумнівних ситуаціях суди повинні намагатися вибрати інтерпретацію, яка максимально захищає права та інтереси саме фізичної особи.
Такий висновок здійснений Верховним Судом у постанові від 10 січня 2024 року у справі №240/4894/23 (п. 47-49 постанови Суду).
Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2018 року у справі №812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.
Інші доводи сторін не впливають на висновки суду у цьому рішенні.
Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 9 679,30 грн, що документально підтверджується платіжною інструкцією №1.350963909.1 від 12.10.2025.
За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а тому підлягає пропорційному стягненню з Південно-Східної митниці та Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь позивача судовий збір у сумі 9 679,30 грн.
Керуючись статтями: 8, 9, 72-77, 139, 242-244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 04 грудня 2025 року.

Суддя Е.О. Юрков