Справа № 509/5926/25
Суддя: Козирський Є. С.
Дата ухвалення: 2025-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 509/5926/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Козирського Є.С.

при секретарі Лепешенковій В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Овідіополь справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та скасування постанови № юр/1685/1 від 07.05.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

20 жовтня 2025 року представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд визнати протиправними дії посадової особи ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо винесення постанови про накладення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн. по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП; скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 №юр/1685/1 від 07.05.2025 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн.; провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст. 210-1 КУпАп закрити. Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача судовий збір в розмірі 484,48грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Зазначив, що не погоджується із зазначеною постановою, вважає себе невинним, постанову № юр/1685/1 від 07.05.2025 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП вважає необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин справи. Наголосив, що постанова № юр/1685/1 від 07.05.2025 була винесена зі спливом три-місячного строку; вина позивача не була доведена належним чином; не було повідомлено позивача про дату час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, не було повідомлено про винесення постанови № юр/1685/1 від 07.05.2025; у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які доводять вину позивача.

Ухвалою судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 21.10.2025 року поновлено строк на оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та відкрито провадження у справі.

Від представника відповідача надійшов відзив, у якому просив відмовити в задоволенні позову, наголосивши, що Позивач не з`явився 14.01.2025 року за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі чого порушив вимоги ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що є складом вчинення адміністративного правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якому заперечив доводи відповідача, додавши, що у наданий відповідачем матеріалах справи відсутня повістка та докази надсилання повістки засобами Укрпошти; позивача не було повідомлено про дату час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення; не було надано можливість надати пояснення у справі.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані і отримані докази, суд дійшов наступних висновків.

В силу ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон від 25.03.1992 року № 2233-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни зобов`язані, зокрема з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 оголошено проведення загальної мобілізації.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Судом встановлено, що 07 травня 2025 року оскаржуваною постановою т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №юр/1685/1 від 07.05.2025 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. за те, що «військовозобов`язаний ОСОБА_1 порушив вимоги абз.2 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п.21 Порядку проведення призову громадян України на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 року №560, не прибув 14.01.2025 року за викликом, повістка №1878935 для проходження медичного огляду до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Про причини неявки протягом визначеного пунктом 24 порядку №560 терміну не повідомив».

З матеріалів справи вбачається, що винесенню оскаржуваної постанови передувало складення протоколу про адміністративне правопорушення №юр/1685 від 06 травня 2025 року. Протоколом було встановлено, що «військовозобов`язаний ОСОБА_1 порушив вимоги абз.2 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п.21 Порядку проведення призову громадян України на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 року №560, не прибув 14.01.2025 року за викликом, повістка №1878935 для проходження медичного огляду до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Про причини неявки протягом визначеного пунктом 24 порядку №560 терміну не повідомив».

Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст. 210 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку .

Відповідно до ч.3 ст. 210 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період та тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною першою статті 8 КУпАП визначено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

За приписами ч. 2 ст.8 КУпАП закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Постанова винесена на підставі формального тлумачення без аналізу фактичних обставин, що є грубим порушенням принципу індивідуального підходу до справедливості, закріпленого уст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Окрім того позивач посилається на положення статей 210, 210-1 цього Кодексу, які не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Сама по собі постанова без обґрунтування її доказами не дає підстав для висновку про скоєння адміністративного правопорушення, а тому без належного доведення вини Позивача оскаржувана Постанова не є допустимим та достатнім доказом у справі (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17, № рішення 73700340).

Склад правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 210 КУпАП, вимагає наявності вини як у формі умислу, так і у формі необережності, а отже усвідомлення особою неправомірності своїх дій або бездіяльності та бажання вчинити це.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, позивач не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 14.01.2025 року за повісткою №1878935 для проходження медичного огляду, проте у матеріалах справи відсутня повістка №1878935, а також докази надсилання повістки №1878935 відповідно до Порядку пп.2 п.41 порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ №560 від 16.05.2024 року.

Також у матеріалах справи відсутні докази ознайомлення позивача з протоколом №юр/1685 від 06 травня 2025 року та постановою №юр/1685/1 від 07.05.2025, позивача не було повідомлено про дату час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, що є істотним порушенням вимог Кодексу.

При цьому позивач наголошував, що жодних повісток про необхідність явки на 14 січня 2025 року не отримував і такі повістки позивачу не надходили, не надавав пояснень, не підписував протокол №юр/1685 від 06 травня 2025 року та постанову №юр/1685/1 від 07.05.2025 та не був присутнім при винесені оскаржуваної постанови, що вказує на формальність процедури. Усе це на думку позивача свідчить про відсутність суб`єкта і суб`єктивної сторони правопорушення, а отже неможливість притягнення до адміністративної відповідальності.

Стаття 235 КУпАП містить положення про те, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Відповідно до п.2 Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення (Наказ МОУ від 01.01.2024 №3 Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 січня 2024 р. за № 36/41381) уповноважені посадові особи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, яким надано право складати протоколи про адміністративні правопорушення (додаток 1) (далі - протокол), передбачені статтями 210, 210-1, 211 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), визначаються наказами керівників відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до п.6. Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення (Наказ МОУ від 01.01.2024 №3 Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 січня 2024 р. за № 36/41381): «До протоколу долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства».

Верховний Суд у постановах від 31.03.2021 у справі № 676/752/17, від 21.03.2019 у справі № 489/1004/17, від 30.01.2020 у справах № 308/12552/16-а та № 482/9/17, від 06.02.2020 у справі № 205/7145/16-а дійшов висновків, що закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи питання наслідків розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату, Верховний Суд у постановах від 06.03.2018 у справі № 522/20755/16-а, від 30.09.2019 у справі № 591/2794/17, від 06.02.2020 № 05/7145/16-а та від 21.05.2020 у справі № 286/4145/15-а дійшов такого висновку: «факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням установленої процедури.

З огляду на вищезазначене, оскільки Відповідачем при винесені оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення проведено за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, за відсутності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи, а відтак не з`ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, відповідно до ст. 77 КАС України, належним способом захисту порушеного права Позивача у даному випадку є скасування оскаржуваної постанови.

Також суд звертає увагу на те, що відповідно до абзацу 9 статті 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

За положеннями пункту 7 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки, передбачені статтею 38 КУпАП.

Початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день виявлення правопорушення (ст. 38 КУпАП).

Відповідно до оскаржуваної постанови, позивач не прибув 14.01.2025 року за викликом, повістка №1878935 для проходження медичного огляду до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На думку суду, днем виявлення адміністративного правопорушення є саме дата 14.01.2025 року (день нез`явлення позивача за повісткою № 1878935), а отже строк притягнення до адміністративної відповідальності тривав до 14.04.2025 року.

Оскільки оскаржувана постанова була винесена 07.05.2025 року, то адміністративне стягнення накладене на Позивача поза межами строку, встановленого абз.9 статті 38 КУпАП.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Разом з цим, суд бере до уваги, що за приписам п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, у разі скасування рішення суб`єкта владних повноважень має закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, постанова № юр/1685/1 від 07.05.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 17000,00 грн. є такою, що винесена з численними порушеннями вимог діючого законодавства, є протиправною та підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення та закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Щодо судового збору та судових витрат суд наголошує наступне.

За змістом статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничоі? допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини першоі? статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владни повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі або якщо відповідачем у справі виступала и?ого посадова чи службова особа.

У матеріалах справи наявні наступні докази: Договір про надання правничої допомоги № 16/10/25 від 16.10.2025 року; Додаткова угода №1 до Договору про надання правової допомоги № 16/10/25 від 16.10.2025 року; платіжне доручення щодо сплати судового збору у розмірі 484.48 грн.

Рішенням ЄСПЛ від 23.01.2014 року у справі "East/West Alliance Limited проти Украі?ни", заява No19336/04 наголошено, що Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а і?хніи? розмір обґрунтованим.

Оцінивши надані докази, доводи позивача щодо стягнення судового збору у розмірі 484,48 грн та судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу) у розмірі 10 000,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2,5 - 9, 72 - 77, 90, 132, 134, 139, 210, 243-246, 250, 251, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністратвиний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 №юр/1685/1 від 07.05.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову № юр/1685/1 від 07.05.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 17000,00 грн., винесену т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 484,48 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду на протязі тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 02.12.2025 року.

Суддя Є. С. Козирський