Справа № 127/21797/25
Суддя: Борисюк І. Е.
Дата ухвалення: 2025-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження 8-а/127/4/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Борисюк І.Е.,

за участю: секретаря судового засідання Обертун Н.М.,

представника заявника (відповідача) - Коваленка В.І.,

адвоката позивача - Юрченка Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Вінницької митниці Державної митної служби України перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся представник Вінницької митниці Державної митної служби України із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Заява мотивована тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.08.2025 у справі № 127/21797/25 за позовом ОСОБА_1 до Вінницької митниці про скасування постанови в справі про порушення митних правил позов задоволено, а постанову Вінницької митниці в справі про порушення митних правил № 0189/UA401000/25 від 03.06.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ч. 1 ст. 407 МК України скасовано, справу про порушення митних правил закрито. З Вінницької митниці, за рахунок бюджетних асигнувань, стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1 211, 20 гривень. В подальшому, дане судове рішення було оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду, яким 24.09.2025 апеляційна скарга була залишена без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишено без змін. Однак, Вінницькою митницею було направлено запит № 7.12-4/20-03/11/5430 до митних органів Р.Молдова щодо перетину кордону громадянами Р.Молдови ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 06.06.2024. Вінницькій митниці судом не було надано право на перевірку підтвердження їх дійсності, тоді як під час провадження у справі про порушення митних правил ці факти митниці були невідомі. На час розгляду справи Вінницькій митниці не було і не могло бути відомо про громадян ОСОБА_5 , які нібито передавали валютні кошти ОСОБА_1 на молдово-українському державному кордоні. Інформація, надана адвокатом позивача Вінницькому міському суду Вінницької області, не повинна була враховуватись при прийнятті рішення у справі за позовом ОСОБА_1 без належної перевірки. При направленні апеляційної скарги Вінницькою митницею було долучено копію запиту до митних органів Р.Молдова, на який станом на день розгляду відповідь не надійшла. Також, надано клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату для надання суду відповіді від митних органів Р.Молдова після її отримання, яке не було прийнято до уваги. Проте, 25.09.2025 Вінницькою митницею отримано відповідь від митних органів Р.Молдова у якій зазначено: «У відповідь на Ваш запит (зареєстрований в канцелярії Митного бюро НОРД № 5954 від 28.08.2025), повідомляємо, що в базі даних Прикордонної Поліції Республіки Молдова, була запитана інформація про перетин гр. ОСОБА_6 (паспорт № НОМЕР_1 ), гр. Popovscs Sergiu (паспорт НОМЕР_2 ? НОМЕР_3 ) та гр. ОСОБА_7 (паспорт N? НОМЕР_4 ) молдовсько-українського державного кордону в період 06.06.2024. У вказаний Вами період, відповідні записи про перетин молдовсько-українського державного кордону вищеперерахованими громадянами, в базі даних Прикордонної Поліції Республіки Молдова не знайдені». Враховуючи, що згідно відповіді митних органів ОСОБА_5 випливає той факт, що громадяни, які стверджували у своїх поясненнях, що передали валютні цінності перед пунктом пропуску «Otaci» (код 112000), митниці «Nord», Р.Молдова, не відповідає дійсності, так як громадяни ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 взагалі не перетинали молдово-український державний кордон 06.06.2024. А відтак, ніяк не могли б здійснити передачу валютних цінностей у вказану дату. Відповідно, зазначені свідчення вказаних громадян не можуть враховуватись при розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до Вінницької митниці і жодним чином не пояснюють походження та наявність в нього валютних цінностей в сумі 70 000,00 доларів США при декларуванні в ОСОБА_5 та не спростовують факт недекларування цих коштів при виході з України. Заявник вважає, що повідомлення митних органів Р.Молдова щодо того, що ОСОБА_6 , Popovscs Sergiu та Braniste Igor не перетинали кордон 06.06.2024, є, в розумінні п. 1 ч. 2 ст. 361 КАС України, істотною для справи обставиною, що не була встановлена судом та не була і не могла бути відомою митниці на час розгляду вказаної справи.

Вищевикладене й стало підставою для звернення заявника до суду із вимогами про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21.08.2025 по справі № 127/21797/25 за позовом ОСОБА_1 до Вінницької митниці Державної митної служби України про скасування постанови в справі про порушення митних правил, його скасування та ухвалення нового рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його позовних вимог і залишити постанову Вінницької митниці в справі про порушення митних правил № 0189/UA401000/25 від 03.06.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ч. 1 ст. 407 МК України без змін.

Ухвалою суду від 27.10.2025 відкрито провадження у справі про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, розгляд якої вирішено провести у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні представник заявника (відповідача) заяву підтримав та просив задовольнити, аргументуючи мотивами, викладеними в ній.

Адвокат позивача заперечував щодо задоволення заяви Вінницької митниці, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість вимог представника заявника. Так, адвокат позивача, аргументуючи свої заперечення, зазначив, що підставою для прийняття рішення суду про задоволення позову стало те, що долучені до матеріалів справи копії митної декларації ОСОБА_1 , як додатка, отриманого разом з листом (повідомленням) від митних органів Р.Молдови, як і сам цей лист (повідомлення), не містять офіційного перекладу на державну мову. Підставою для звернення Вінницької митниці із даною заявою стала відповідь митниці Р.Молдова, згідно якої вбачається, що в базі даних відсутні відомості, що ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 перетинали кордон для передачі грошових коштів ОСОБА_1 . Тому, на думку адвоката позивача, дані обставини не мають істотного значення для вирішення спору, і навіть в разі їх врахування судом вони не могли б мати вплив на ухвалення рішення по суті спору. Адвокат позивача зауважив також, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи, а також докази, які не оцінювались судом стосовно обставин, що були встановлені судом. Адвокат позивача зазначив, що не можна вважати подані відповідачем документи нововиявленими обставинами, а тому просив відмовити в задоволенні заяви, надавши письмові заперечення («відзив на подану заяву»).

По справі встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.08.2025 по справі № 127/21797/25 за позовом ОСОБА_1 до Вінницької митниці Державної митної служби України про скасування постанови в справі про порушення митних правил позов було задоволено, скасовано постанову Вінницької митниці в справі про порушення митних правил № 0189/UA401000/25 від 03.06.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ч. 1 ст. 407 МК України, а справу про порушення митних правил закрито.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.09.2025 апеляційну скаргу Вінницької митниці Державної митної служби України було залишено без задоволення, а вищевказане судове рішення - без змін.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема , істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (п. 1 ч. 2 ст. 361 КАС України).

Згідно із ч. 4 ст. 361 КАС України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

За своїм змістом нововиявленими обставинами є фактичні дані, що в установленому порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення. До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають істотне значення для правильного вирішення спору.

Істотними обставинами є фактичні дані (явища, події, факти або сукупність умов), що в установленому порядку спростовують факти, які були покладено в основу судового рішення. Тобто, це обставини, які впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається, обізнаність суду стосовно яких у розгляді справи забезпечила б прийняття цим судом іншого рішення.

Водночас, нововиявленими слід вважати обставини (як фактичного, так і правового характеру), які об`єктивно існували на момент вирішення адміністративної справи та не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення.

Отже, умовами для перегляду рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами є істотність нововиявлених обставин для вирішення спору, існування їх на момент вирішення адміністративної справи та виявлення таких після прийняття рішення по суті спору.

Не відносяться до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову; не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судами у процесі розгляду справи.

В адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення. Ці обставини повинні бути належним чином підтверджені письмовими доказами, показаннями свідків, нотаріальною формою певних документів тощо.

Отже, до нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є: 1) існування цих обставин на час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; 2) на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; 3) істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Як на підставу для перегляду рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21.08.2025 по справі № 127/21797/25 за нововиявленими обставинами, заявник вказує на обставини, повідомлені 22.09.2025 митними органами Р.Молдови у відповіді на запит Вінницької митниці від 28.08.2025, одержаній останньою 25.09.2025.

Так, із вищевказаного повідомлення вбачається, що відповідних записів про перетин молдовсько-українського державного кордону громадянами ОСОБА_9 ( ОСОБА_7 ), ОСОБА_12 (Popovscs Sergiu) та ОСОБА_11 ( ОСОБА_6 ) у базі даних Прикордонної Поліції Республіки Молдова не виявлено.

Як вбачається із вищевказаного судового рішення, суд зазначив, що письмові пояснення ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 «не є безспірними доказами, а тому вони оцінюються судом у сукупності з іншими доказами».

Надані ж представником відповідача в якості доказів у даній адміністративній справі лист (повідомлення) митних органів Р.Молдови та копію митної декларації ОСОБА_14 було визнано судом недопустимими доказами.

Судом було зауважено, що жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, заслухавши пояснення адвоката позивача та представника відповідача в судовому засіданні, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позові та відповідачем у відзиві, оцінивши відповідно до ст. 90 КАС України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, суд 21.08.2025 ухвалив відповідне рішення у справі № 127/21797/25.

Задовольняючи позовні вимоги, суд, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідачем в ході розгляду справи не доведено правомірність оскаржуваного рішення, наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 471 МК України, обов`язок доказування чого у відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України покладено саме на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Зокрема, Сьомим апеляційним адміністративним судом у постанові від 24.09.2025 по справі № 127/21797/25 було встановлено:

«… 29. Як вбачається із протоколу про порушення митних правил від 24.04.2025 і оскаржуваної постанови від 03.06.2025, висновок митного органу про порушення позивачем митних правил ґрунтується з отриманої інформації на підставі листа митних органів Р.Молдови. Водночас, долучена до матеріалів справи про порушення митних правил копія митної декларації В.Шарденкова, як додатка, отриманого разом з листом (повідомленням) від митних органів Р.Молдови, як і сам цей лист (повідомлення), не містять їх офіційного перекладу на державну мову, в тому числі з урахуванням положень, передбачених ст. 503 МК України. Так, перекладачем може бути посадова особа митного органу, однак в будь-якому разі переклад на державну мову відповідного документу має бути в матеріалах справи про порушення митних правил, засвідчений такою особою і з долученням документу, який підтверджує володіння цією особою мовою, знання якої необхідне для здійснення такого перекладу…

31. В матеріалах справи наявні документи отримані від митних органів Молдови.

32. Однак, судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідного перекладу вказаних документів на державну мову матеріали справи не містять…

34. За таких обставин описані документи є неналежними та недопустимими доказами у даній справі, їм неможливо надати належну правову оцінку.

35. Інших доказів, які б вказували на факт вчинення позивачем даного адміністративного правопорушення митним органом не надано, а лише протокол та долучені до нього документи не спростовують доводів позивача. Відповідачем не надано суду жодних відеозаписів подій того дня на пункті пропуску, не надано суду і будь-яких свідчень осіб, які б підтверджували, що валютні цінності дійсно були переміщені через митний кордон України…»

Отже, в основу судового рішення не було покладено письмові пояснення ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , на спростування яких заявником надано разом із заявою про перегляд даного рішення за нововиявленими обставинами отриману ним 25.09.2025 відповідь від митних органів Р.Молдови.

Таким чином, обставини вказані заявником не спростовують факти, покладені в основу судового рішення, а вищевказана відповідь від митних органів Р.Молдови не може вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у рішенні, що переглядається.

Судом прийнято до уваги, що інститут перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами по своїй природі передбачає конфлікт між принципом «правової визначеності» та «правом на справедливий суд», але останній (з урахуванням того ж принципу «правової визначеності», в аспекті чіткості судового процесу та винятковості переліку і вимог до обставин, що можуть виступати як нововиявлені) має пріоритет.

Суд наголошує, що відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

За нормами ст.ст. 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколів до неї, а також практику ЄСПЛ та Європейської комісії з прав людини.

Так, у рішенні ЄСПЛ від 06 грудня 2005 року у справі «Popov v. Moldova», № 2, суд зазначив, що процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би привести до іншого результату судового розгляду.

У пункті 33 рішення ЄСПЛ від 19 лютого 2009 року у справі «Khristov v. Ukraine» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно із цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, тому сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (рішення ЄСПЛ від 28 листопада 1999 року у справі «Brumarescu v. Romania», від 24 липня 2003 року у справі «Ryabykh v. Russia» та від 09 червня 2011 року у справі «Zheltyakov v. Ukraine»).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би привести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним (рішення у справі «Pravednaya v. Russia» № 69529/01, пп.27, 28).

Суд вважає, що обґрунтування, вказані Вінницькою митницею у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, свідчать про його фактичну незгоду з висновками рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21.08.2025 по справі № 127/21797/25, залишеного без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.09.2025. При цьому обставини, на які посилається заявник як на підставу для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, не є вирішальними.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що обставини, на які посилається заявник, не могли б спростувати факти, покладені в основу судового рішення та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Твердження представника заявника про те, що судом не було забезпечено право «на перевірку підтвердження дійсності» пояснень ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , оскільки було відмовлено в задоволенні клопотання про перенесення розгляду справи, є безпідставними. Так, 19.08.2025 судом було відмовлено у відкладенні розгляду справи з підстав чітко визначених процесуальним законом, про що постановлено відповідну ухвалу без оформлення окремого документа, яку занесено до протоколу судового засідання. Крім того, того ж дня представнику відповідача було відмовлено й в задоволенні його клопотання про прийняття до розгляду доказів, поданих ним на спростування доводів сторони позивача щодо передачі ОСОБА_1 грошових коштів 06.06.2024 громадянами ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 з підстав порушення порядку надання доказів, чітко визначеного ст. 79 КАС України, про що 19.08.2025 постановлено відповідну ухвалу без оформлення окремого документа, яку занесено до протоколу судового засідання. При цьому суд зауважує, що судом в ухвалі від 14.07.2025 було роз`яснено сторонам по справі порядок надання доказів, наслідки ненадання суду доказів по справі, дії в разі неможливості надання доказів, а також право і порядок звернення до суду із заявами та клопотаннями. Так, у відповідності до положень ст. 44 КАС України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки; учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Зокрема, учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; виконувати процесуальні дії та процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Водночас, в будь-якому разі процесуальні недоліки розгляду справи, зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів, якщо такі на думку заявника мали місце, не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Варто зауважити, що обов`язковою умовою для визнання обставин нововиявленими є не лише відсутність у заявника інформації про них на час розгляду справи, а й об`єктивна неможливість отримати її або дізнатись про неї у відповідний час.

Суд звертає увагу й на те, що, як вбачається з матеріалів справи, заявник (відповідач по справі) дізнався про письмові пояснення ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 12.08.2025. При цьому із запитом до митних органів Р.Молдови звернувся лише 28.08.2025 - після ухвалення 21.08.2025 рішення Вінницьким міським судом Вінницької області. В період з 12.08.2025 (з моменту коли відповідач дізнався про існування вказаних пояснень) і до ухвалення 21.08.2025 судового рішення по справі відповідач не повідомляв і не надавав доказів того, що ним вжито заходи для отримання доказів на спростування доводів сторони позивача. Про неможливість самостійно надати докази сторона відповідача також не повідомляла суд і відповідних клопотань не заявляла.

Суд вважає, що відповідачу могли б стати відомими обставини, на які його представник наразі посилається як на підставу для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, якби він вчасно вжив необхідних заходів для отримання таких доказів на спростування доводів сторони позивача. Зокрема, направлення запиту в ході розгляду справи і повідомлення суду про очікування відповіді на нього, що має істотне значення для розгляду справи, якщо так вважав відповідач, могло б стати підставою для відкладення розгляду справи або ж оголошення перерви в судовому засіданні. Однак, такі дії з боку сторони відповідача в ході розгляду справи були відсутні.

Отже, надані заявником запит до митних органів Р.Молдови і відповідь на нього, перш за все, не існували на час вирішення справи, що у відповідності до положень ст. 361 КАС України свідчить про невідповідність повідомлення митних органів Р.Молдови критеріям віднесення їх до категорії нововиявлених обставин.

Фактично, звертаючись із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, заявник просить здійснити переоцінку доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи - письмових пояснень ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 .

Водночас, суд зауважує, що не належать до нововиявлених обставин нові докази або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову, спрямоване на переоцінку встановлених судом обставин. Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

ЄСПЛ у рішенні у справі «Мітсопулос проти України» (заява № 62006/09, п.п. 21-22) зробив висновок, що перегляд і скасування рішення суду, яке набрало законної сили і підлягало виконанню, повинно ґрунтуватися на «особливих і непереборних обставинах», а, у протилежному випадку, це суперечитиме принципу юридичної визначеності, закріпленому пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Таким чином, враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання у відсутності підстав для задоволення заяви Вінницької митниці Державної митної служби України про перегляд рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21.08.2025 по справі № 127/21797/25 за позовом ОСОБА_1 до Вінницької митниці Державної митної служби України про скасування постанови в справі про порушення митних правил за нововиявленими обставинами.

Враховуючи відмову в задоволенні заяви, судові витрати залишаються за заявником.

Керуючись Конституцією України, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 241-243, 248, 256, ч. 4 ст. 286, ст.ст. 361, 368-369 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Вінницької митниці Державної митної служби України про перегляд рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21.08.2025 по справі № 127/21797/25 за позовом ОСОБА_1 до Вінницької митниці Державної митної служби України про скасування постанови в справі про порушення митних правил за нововиявленими обставинами відмовити та залишити судове рішення в силі.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її складення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення.

Ухвала суду складена 04.12.2025.

Суддя