Справа № 280/8054/25
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

04 грудня 2025 року Справа № 280/8054/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чернової Ж.М. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» до Управління Східного офісу Державної аудиторської служби в Запорізькій області про визнання дій протиправними та скасування рішення суб`єкта владних повноважень

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» (далі - позивач) до Управління Східного офісу Державної аудиторської служби в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправною вимогу Управління Східного офісу Державної аудиторської служби в Запорізькій області від 03.03.2025 за №040808-15/632-2025 та скасувати її в повному обсязі.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що позивач не згоден з обґрунтуванням щодо здійснення порушення законодавства в сумі 12 570 741,31 грн та зобов`язання здійснити нарахування і виплату недоотриманої в період з 24.02.2022 по 01.06.2022 особами рядового і начальницького складу виправної колонії додаткової винагороди в сумі 12 570 741,31 грн, які викладені у вимозі Управління Східного офісу Державної аудиторської служби в Запорізькій області від 03.03.2025 за №040808-15/632-2025. Зазначено, що метод нарахування і виплати одноразової додаткової винагороди, передбаченої Порядком №168, який здійснений аудиторською групою Управління Східного офісу Державної аудиторської служби в Запорізькій області не відповідає принципам нарахування заробітної плати (грошового забезпечення), суперечить п.8 Розділу І Порядку №925/5 та не є справедливим, суперечить самій Постанові КМУ від 28.02.2022 №168. Зазначено, що дія Постанови №168 була поширена на осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби постановою КМУ від 22.03.2022 №350 Про внесення змін до пункту 1 постанови КМУ від 28.02.2022 368, яка набрала чинність 24.03.2022 та застосовується з 24.02.2022 на осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в медах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка», а також які беруть безпосередню участь в бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів. Саме на виконання Постанови КМУ №350 положення Постанови КМУ №168 стали застосовуватися на військовослужбовців Державної кримінально-виконавчої служби з 24.02.2022, але лише за фактичний час несення служби в установі. Позивач відповідно до Постанови №168 в межах виділених бюджетних асигнувань здійснив нарахування і виплату винагороди за період з 24.02.2022 по 25.04.2022 та з 26.04.2022 по 10.06.2022, яка була розрахована за фактичний час несення служби з розрахунку 30000 грн на місяць згідно табелів обліку робочого часу за лютий-червень 2022 року на підставі наказів по установі. Здійснене нарахування та проведена виплата додаткової винагороди установою особам рядового і начальницького складу установи пропорційно фактично часу несення службі в установі, повністю відповідає приписам Постанови №168 в редакції чинній на вказаний період часу з урахуванням змін, внесених приписами постанови КМУ №350, що спростовує висновки, викладені у вимозі від 03.03.2025 за №040808-15/632-2025. Вважає, що нарахована аудитом додаткова винагорода у сталому розмірі 30000,00 грн всім особам без врахування часу несення служби в установі є невірним, а вимога є необґрунтованою, протиправною та такою, що порушує права й інтереси позивача і підлягає скасуванню. Крім того зазначено, що нечітке формулювання вимог щодо заходів, які має вжити установа може бути однією з підстав скасування вимоги. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 17 вересня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами письмового провадження без повідомлення/виклику учасників справи.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що Управлінням відповідно до п.6.3 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на 4 квартал 2024 року, на підставі направлень на проведення ревізії від 24.10.2024 №310, 311, 312, Управлінням проведено планову виїзну ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Виправної колонії за період з 01.01.2022 по 30.09.2024. В подальшому, на адресу Виправної колонії Управлінням направлено вимогу від 03.03.2025 №040808-15/632-2025 Про усунення виявлених порушень, у якій зазначено про встановлене ревізією Виправної колонії порушення, яке станом на момент направлення вимоги не усунуто, а саме: внаслідок нарахування та виплати додаткової винагороди пропорційно та за фактично відпрацьований час несення служби замість забезпечення виплати зазначеної винагороди у встановленому розмірі 30000грн порушено вимоги п.1 постанови КМУ від 28.02.2022 №168 (в редакції, яка з 24.02.2022 по 01.06.2022), що призвело до недоотримання особами рядового і начальницького складу Виправної колонії за період з 24.02.2022 по 01.06.2022 додаткової винагороди в сумі 12570741,31 грн. Зазначає, що інші порушення фінансово-господарської діяльності Виправної колонії, викладені в акті ревізії від 27.01.2025 №040808-20/2, крім порушення щодо недоотримання особами рядового і начальницького складу Виправної колонії за період з 24.02.2022 по 01.06.2022 додаткової винагороди в сумі 12570741,31 грн, Виправною колонією усунуті. Вказує, що в позові зазначено про методику застосування саме чинної редакції Постанови №168 та визначено, що розрахунок винагороди проводиться пропорційно та виплачується за фактичний час несення служби, розрахований у годинах, в розрахунковому місячному періоді проходження служби. Зазначає, що листи Міністерства юстиції України та Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції не є нормою права, а носять лише рекомендаційний характер. В первинній редакції Постанови №168 чітко визначено, що додаткова винагорода виплачується в розмірі 30000грн щомісячно, тобто ця сума є фіксованою. А пропорційність виплати додаткової винагороди прописана в наступних змінах до Постанови №168. Так, постановою КМУ від 01.07.2022 №754 (застосовується з 01.06.2022) внесено наступні зміни в абзац 1 Постанови №168 слова «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, шо розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка» замінити словами «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)»; після слова «щомісячно» доповнити словами «(крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць)». Отже висновок, що внаслідок визначення виправною колонією особам рядового і начальницького складу суми додаткової винагороди пропорційно та виплатити її за фактично відпрацьований час несення служби, чим порушено п.1 Постанови №168 в частині того, що на період дії воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка», виплачується така допомога в розмірі 30000грн щомісячно, привело до недоотримання особами рядового і начальницького складу за період з 24.02.2022 по 01.06.2022 додаткової винагороди в сумі 12570741,31 грн, ПДФО 2 262 733,44 грн та єдиного внеску 2 765 563,09 грн є законним та обґрунтованим. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

У відповіді на відзив зазначено, що викладений текст Держаудитслужбою в відзиві не відповідає пропорційності нарахування за відпрацьований час одноразової грошової допомоги особам рядового і начальницького складу установи здійсненим фактично нарахуванням в додатку 8 Держаудитслужбою, де всім фактично нараховано додаткову винагороду в чіткій сумі у розмірі 30000грн на місяць без врахування часу несення служби.

У запереченнях на відповідь на відзив зазначено, що Кабінет Міністрів України встановив додаткову винагороду в розмірі 30000 грн щомісячно, зокрема, особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка». Відповідач вважає законним та обґрунтованим висновок, викладений в оскаржуваній вимозі Управління від 03.03.2025 №040808-15/632-2025.

Розглянувши матеріали справи, судом установлені наступні обставини.

Управлінням Східного офісу Державної аудиторської служби в Запорізькій області відповідно до п.6.3 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на 4 квартал 2024 року, на підставі направлень на проведення ревізії від 24.10.2024 №310, 311, 312, проведено планову виїзну ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» за період з 01.01.2022 по 30.09.2024.

Ревізію проведено в пеірод з 29.10.2024 по 20.01.2025 (із зупиненянм в період з 18.11.2024 по 06.12.2024, з 23.12.2024 по 10.01.2025).

За результатами планової виїзної ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» за період з 01.01.2022 по 30.09.2024 складено Акт № 040808-20/2 від 27.01.2025.

Відповідно до висновків, викладених в Акті № 040808-20/2 від 27.01.2025, загалом проведеною ревізією встановлено фінансових порушень на загальну суму 17 927 212,2 грн, в тому числі недоотримання особами рядового і начальницького складу додаткової винагороди 12 570 741,31 грн, податку на доходи фізичних осіб 2 262 733,44 грн, єдиного внеску 2 765 563,09 грн.

Не погодившись з висновками, викладеними уповноваженими особами відповідача в акті ревізії, Державна установа «Софіївська виправна колонія (№ 55)» склала заперечення до Акту, які були направлені до управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області за вих. № 7/12-196 від 31.01.2025 та засобами поштового зв`язку направлені на адресу відповідача.

На вищезазначені заперечення відповідачем надано висновки на заперечення до Акту.

На адресу Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» Управлінням Східного офісу Державної аудиторської служби в Запорізькій області направлено вимогу від 03.03.2025 №040808-15/632-2025 Про усунення виявлених порушень, в якій зазначено про встановлене ревізією порушення, яке станом на момент направлення вимоги не усунуто, а саме: внаслідок нарахування та виплати додаткової винагороди пропорційно та за фактично відпрацьований час несення служби замість забезпечення виплати зазначеної винагороди у встановленому розмірі 30000грн порушено вимоги п.1 постанови КМУ від 28.02.2022 №168 (в редакції, яка з 24.02.2022 по 01.06.2022), що призвело до недоотримання особами рядового і начальницького складу виправної колонії за період з 24.02.2022 по 01.06.2022 додаткової винагороди в сумі 12570741,31 грн.

Вищевказаною вимогою зобов`язано Державну установу «Софіївська виправна колонія (№ 55)»:

1. Розглянути матеріали проведеної ревізії та видати відповідний розпорядчий документ, яким визначити осіб, відповідальних за виявлені ревізією порушення. Розглянути питання щодо притягнення вказаних осіб до відповідальності;

2. Відповідно до пункту 1 Постанови №168 здійснити нарахування і виплату недоотриманої в період з 24 лютого 2022 року по 01 червня 2022 року особами рядового і начальницького складу виправної колонії додаткової винагороди в сумі 12 570 741,31 грн.

Усі порушення фінансово-господарської діяльності, викладені в акті ревізії від 27.01.2025 №040808-20/2, крім порушення щодо недоотримання особами рядового і начальницького складу Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» за період з 24.02.2022 по 01.06.2022 додаткової винагороди, позивачем усунуті.

Не погодившись з вимогою Управління Східного офісу Державної аудиторської служби в Запорізькій області від 03.03.2025 за №040808-15/632-2025, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Стаття 1 Закону України Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні (далі - Закон № 2939 - ХІІ) передбачає, що здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).

Відповідно до статті 2 Закону № 2939-ХІІ головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі. Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування установлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 46 Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550 (далі - Порядок № 550), якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, органом державного фінансового контролю у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, та у разі надходження заперечень до нього - не пізніше ніж 10 робочих днів після надсилання висновків на такі заперечення об`єкту контролю надсилається вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування. Про усунення виявлених ревізією фактів порушення законодавства цей об`єкт контролю у строк, визначений вимогою про їх усунення, повинен інформувати відповідний орган державного фінансового контролю з поданням завірених копій первинних, розпорядчих та інших документів, що підтверджують усунення порушень.

Відповідно до пункту 50 Порядку № 550, за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав органи державного фінансового контролю вживають заходів для забезпечення: притягнення до адміністративної, дисциплінарної та матеріальної відповідальності винних у допущенні порушень працівників об`єктів контролю.

Відповідно до пункту 7 статті 10 Закону № 2939, органу державного фінансового контролю надається право: пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

У частині другій статті 15 Закону № 2939-XII закріплено, що законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються.

Пунктом 19 частини першої статті 4 КАС України визначено, що індивідуальний акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

За своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію (абзац четвертий пункту 1 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року № 2-зп).

У пункті 5 рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року № 9-рп/2008 вказано, що при визначенні природи правового акта індивідуальної дії правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії) стосуються окремих осіб, розраховані на персональне (індивідуальне) застосування і після реалізації вичерпують свою дію.

Таким чином, вимога органу державного фінансового контролю, спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, є обов`язковою до виконання. Стосовно відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги, оскільки такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Отже, правова природа письмової вимоги контролюючого органу породжує правові наслідки, зокрема обов`язки для свого адресата, а відтак наділена рисами акту індивідуальної дії з урахуванням її змістовної складової, незалежно від форми документа, в якому вона міститься, і такий акт може бути предметом судового контролю в порядку адміністративного судочинства у разі звернення із відповідним позовом.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 29 березня 2023 року у справі №160/17775/21.

Стосовно правомірності прийняття оскаржуваної вимоги, суд зазначає наступне.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію, Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнята постанова Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (надалі - Постанова №168), пунктом 1 якої (в первинній редакції) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Пунктом 5 Постанови №168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

В подальшому до пункту 1 вищезазначеної постанови вносилися зміни.

Так, постановою Кабінету міністрів України від 22 лютого 2022 року № 350 Про внесення зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, набрання чинності якої відбулось з 24 березня 2022 року, в пункт 1 внесено зміни доповнивши абзац перший після слів та поліцейським словами а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка, норми якого застосовуються з 24 лютого 2022 року.

Перелік адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми єПідтримка, затверджено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06 березня 2022 року №204-р Про затвердження переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми єПідтримка.

В подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 01 липня 2022 року №754 Про внесення змін до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 оку №168 (далі - Постанова №754), яка набирає чинності з дня її опублікування (тобто з 08.07.2022) та застосовується з 01.06.2022, внесені наступні зміни:

слова "які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "єПідтримка"" замінити словами які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні);

після слова щомісячно доповнити словами (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць).

Тобто, відповідно до Постанови №168, виплата додаткової винагороди особам рядового і начальницького складу в період з 24 лютого 2022 року по 31 травня 2022 року мала здійснюватись у фіксованому розмірі 30 000 грн щомісячно, а починаючи з 01 червня 2022 року відповідно до внесених Постановою №754 змін пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць.

З системного аналізу вищезазначених положень вбачається, що призначення та виплата додаткової винагороди у відповідності до постанови № 168 в редакції, чинній станом від 24 березня 2022 року, мала виплачувалась за наявності наступних умов:

належність працівника до осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу;

несення особою служби в органах і установах зазначеної служби, що розташовані в межах адміністративно - територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка;

видання командиром (начальником) наказу про призначення додаткової винагороди, що є підтвердженням факту участі у відповідних заходах.

Суд звертає увагу, що постановою КМУ № 168 у період з 24.02.2022 по 31.05.2022 факт безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, для нарахування та виплати додаткової винагороди у розмірі 30000,00 грн не вимагався.

На думку позивача, положення постанови КМУ № 168 діють на період воєнного стану та спрямовані на стимулювання військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських на виконання своїх обов`язків в умовах посиленого графіку несення служби або суттєвої зміни умов несення служби, та виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників), які у свою чергу володіють даними щодо реального навантаження під час воєнного стану на персонал, та особовий склад підлеглих підрозділів чи структур.

Суд із вказаними доводами позивача не погоджується та зазначає, що додаткова винагорода особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України виплачується виключно відповідно до Постанови №168, якою в період з 24.02.2022 по 31.05.2022 передбачено її фіксований розмір 30 000 грн щомісячно, тобто незалежно від графіку несення служби та кількості годин несення служби.

Застосування вказаних положень Постанови №168 досліджено також у зразковій справі №260/3564/22, за результатами розгляду якої, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2023 року виснувала наступне:

зміст внесених постановою Кабінету Міністрів України від 07 липня 2022 року №793 змін до постанови Кабінету Міністрів України №168 в частині визначення розміру додаткової винагороди до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць замість 30 000 гривень щомісячно не свідчить про те, що такі зміни вплинули на розмір додаткової винагороди, адже за загальним правилом заробітна плата (грошове забезпечення) виплачується щомісячно за фактично відпрацьований час, тому визначена урядом пропорційність із прив`язкою до місячного періоду фактично передбачає виплату додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень на місяць за умови відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця;

указані зміни у правовому регулюванні спірних правовідносин не змінили обсягу права особи на отримання додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн на місяць, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України №168 у первинній редакції.

З урахуванням частини 5 статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02 червня 2016 року №1402-УІІІ визначено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Отже, зміст вказаних норм дає підстави дійти висновку про те, що право на отримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, в розмірі 30000,00 грн щомісячно, у період з 24 лютого 2022 року по 01 червня 2022 року, окрім інших, мали особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несли службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно територіальних одиниць, на території яких надавалася допомога в рамках Програми єПідтримка. Після 01 червня 2022 року, право на отримання згаданої винагороди, окрім інших, мали лише ті особи рядового і начальницького складу Державної кримінально виконавчої служби, які несли службу в межах територіальних громад, що розташовані в районах проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

Суд звертає увагу, що листи Міністерства юстиції України не містять норм права та не можуть бути покладені в основу вирішення правовідносин між позивачем та відповідачем. Надані у листах роз`яснення мають рекомендаційний характер, натомість, застосуванню до спірних правовідносин підлягають положення Постанови № 168, у відповідній редакції, що діяла на час їх виникнення.

Отже висновок, що через нарахування та виплату додаткової винагороди не у відповідності до пункту 1 Постанови №168 за періоди, де передбачено її фіксований розмір 30 тисяч гривень щомісячно (тобто за період з 24.02.2022 по 01.06.2022) особами рядового і начальницького складу Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» недоотримано додаткової винагороди, є обґрунтованим та правомірним.

З огляду на вказане, висновки відповідача щодо наявності порушень у діяльності позивача є обґрунтованими та відповідають положенням нормативно-правових актів та дослідженим в ході ревізії документам.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, заявлені позивачем вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

У відповідності до статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)» (70002, Запорізька область, Запорізький район, м.Вільнянськ вул.Металістів 1, ) до Управління Східного офісу Державної аудиторської служби в Запорізькій області (69005, м.Запоріжжя, вул.Перемоги, 129, ) про визнання дій протиправними та скасування рішення суб`єкта владних повноважень - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М. Чернова