Справа № 380/7067/25
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2025-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/7067/25 пров. № А/857/40882/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Шинкар Т.І.,

з участю секретаря судового засідання - Василюк В.Б.,

а також сторін (їх представників):

від позивача Луців О.М.;

від відповідача - Баран П.Б.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МКС Метал» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.08.2025р. в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МКС Метал» до Львівської митниці (утвореної як відокремлений підрозділ Державної митної служби України) про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, рішення про коригування митної вартості товарів (суддя суду І інстанції: Кузан Р.І., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 12 год. 12 хв. 20.08.2025р., м.Львів; дата складання повного рішення суду І інстанції: 25.08.2025р.),-

В С Т А Н О В И В:

09.04.2025р. (згідно із відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції 10.04.2025р.) позивач Товариство з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ «МКС Метал» звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати прийняті відповідачем Львівською митницею наступні рішення:

картку відмови № UA209230/2025/000464 від 19.02.2025р. у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення;

рішення № UА209000/2025/100070/1 від 19.02.2025р. про коригування митної вартості товарів (а.с.1-5).

Згідно ухвали суду від 05.05.2025р. вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження із викликом учасників справи в судове засідання (а.с.49 і на звороті).

Відповідно до рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.08.2025р. в задоволенні заявленого позову відмовлено за безпідставністю (а.с.168-173).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив позивач ТзОВ «МКС Метал», який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою заявлений позов задовольнити (а.с.177-180).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що під час розгляду справи відповідач не надав доказів, які б свідчили про наявність обґрунтованих сумнівів у достовірності заявленої митної вартості, а також не вказав конкретних обставин, які вимагали додаткового підтвердження.

Наголошує на тому, що в порушення вимог ч.12 ст.58 Митного кодексу /МК/ України відповідач не представив під час митного оформлення товарів письмових обґрунтувань щодо впливу взаємовідносини покупця та продавця на заявлену позивачем митну вартість ввезеного товару. При цьому, митний орган обмежився лише загальною вказівкою на наявність в нього інформації про продаж подібних (аналогічних) товарів між непов`язаними особами за вищою вартістю (з покликання на неіснуючу митну декларацію № 25UА40U0).

Також суд дійшов висновку про те, що митний орган скоригував митну вартість товару за методом 2а за ціною договору щодо ідентичних товарів (ст.59 МК України). Водночас, під час судового розгляду відповідач наголошував на застосуванні резервного методу; такий метод зазначений у графі 31 «Код методу визначення вартості митного органу» рішення про коригування митної вартості. Спірне рішення не містить послідовності застосування методів визначення митної вартості, причин неможливості застосування методів, що передують резервному методу, докладної інформації та джерел, які використовувалися митним органом під час визначення митної вартості за цим методом.

Відповідач Львівська митниця скерував до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її безпідставною, необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції надав належну оцінку всім обставинам справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального законодавства, ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.200-203).

Заслухавши суддю-доповідача по справі, представника позивача на підтримання поданої скарги, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, позивач ТзОВ «МКС Метал» є суб`єктом господарювання, основним видом економічної діяльності якого є неспеціалізована оптова торгівля.

10.02.2023р. між ТзОВ «МКС Метал» (покупець) та нерезидентом NIKA ROSTER MEDIA SE (Республіка Чехія) (продавець) укладено контракт № 10/02/23 на продаж товару (надалі - контракт) (а.с.8-10).

Згідно з додатковою угодою № 31.12.2024 до контракту сторонами продовжено його термін дії до 31.12.2025р. (а.с.12).

Відповідно до п.п.2.1 і п.2.2 контракту валютою цього контракту є долар США. Ціна товару визначається в євро або в доларах США. Офіційний курс НБУ на дату виставлення рахунку є курсом перерахунку однієї валюти в іншу.

Згідно з п.4.1 контакту продавець поставляє товар відповідно до умов, вказаних в інвойсах, за адресою, яку покупець дає продавцю або в іншому місці, додатково узгодженому сторонами згідно з Міжнародними правилами тлумачення торгових термінів «Інкотермс-2010».

На виконання умов контракту продавець 12.02.2025р. відвантажив покупцю товари в асортименті та кількості на загальну суму 11647,70 євро відповідно до рахунку-фактури № 93028685 від 12.02.2025р.

В рахунку-фактурі № 93028685 від 12.02.2025р. договірні сторони узгодили загальну суму поставки 11647,70 євро, що за курсом обміну становить 292066,08 чеських крон; термін оплати - до 15.03.2025р.; умови поставки FCA м.Лінц, Австрія (а.с.13, 35-37).

З метою митного оформлення товарів декларант позивача 17.02.2025р. подав до Львівської митниці електронну митну декларацію /МД/ № 25UA86U5, відповідно до якої заявлено до митного оформлення товари з найменуванням, описом та характеристикою, зазначеними у графі 31 митної декларації (а.с.7 і на звороті).

Зокрема, позивачем імпортовано товар: прокат плоский з вуглецевої сталі; код товару ; вага брутто/нетто - 21650 кг; загальна вартість товару - 11647,70 євро; ціна 1 кг товару становить 0,54 євро.

Вантажовідправником вказано Voestalpine Steel &Service Center Gmbh, Linz, Austria.

Одночасно декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією, в якості підстави для застосування основного методу надано наступні документи, зазначені у графі 44 митної декларації: пакувальний лист № 49/67081 від 12.02.2025р.; рахунок-фактуру (інвойс) № 93028685 від 12.02.2025р. (а.с.35-37); автотранспортну накладну № 9113493 (а.с.94); рахунок на оплату № 342 від 12.02.2025р. (а.с.19); документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 12.02.2025р. (а.с.18); договір про перевезення № 10233М від 27.03.2025р. (а.с.102-104).

Також в митниці були наявними наступні документи, зокрема: контракт № 10/02/23 від 10.02.2023р., доповнення до контракту № 16.10.2 від 16.10.2023р. та № 31.12.2024 від 31.12.2024р., акт про проведення огляду від 17.02.2025р. (а.с.11, 12).

Митну вартість визначено позивачем за основним методом визначення митної вартості - за ціною договору відповідно до ст.58 МК України.

Відповідно до ст.53 МК України митним органом надіслано вимогу щодо надання додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості.

На вимогу митного органу декларант надав посередницьку накладну (а.с.14-17, 104-106).

За результатами розгляду МД № 25UA86U5 та доданих документів митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2025/100070/1 від 19.02.2025р. та склав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2025/000464.

У графі 33 рішення про коригування митної вартості товару № UA209000/2025/100070/1 від 19.02.2025р. відповідач зазначає, що подані до митного оформлення документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та обґрунтовує своє рішення наступним: «Відповідно до п.1 ч.4 ст.54 МКУ здійснено контроль наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. В рамках реалізації положень статей 52,53,54,55,58,335 Митного кодексу опрацювання документів, наданих для України від 13.03.2012 №4495-VI (далі - МКУ), за результатами підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: - подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; - надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена.

За результатами проведеного опрацювання встановлено наступні розбіжності:

Частиною 2 статті VII Генеральної Угоди з тарифів і торгівлі встановлено, що оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості. Під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Відповідно до ч.1 пункту 2 Приміток до статті VII ГАТТ, сумісним зі статтею VII було б припущення, що «дійсна вартість» може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими «дійсної вартості», а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни.

Проведеним аналізом поставок, що надходили на адресу ТзОВ «МКС Метал» від Nika Roster Media SE - відповідно до відомостей, внесених до єдиного державного реєстру, одним із засновників фірми ТзОВ «МКС Метал» є ОСОБА_1 . Він також є представником фірми - Nika Roster Media SE, Чеська республіка (продавець), в особі Шуптара І. Встановлено, що вартість даного товару за непрямим контактом між не взаємопов`язаними особами подібного товару становить на рівні 0,98 дол. США за кг.

Таким чином, відповідно до вимог ст.15 Угоди про застосування статті VII ГАТТ, покупець і продавець є пов`язаними особами. У зв`язку з цим Львівська митниця Держмитслужби має обґрунтовані підстави вважати, що така взаємозалежність вплинула на ціну оцінюваних товарів.

Львівська митниця Держмитслужби має інформацію, що продаж подібних товарів між непов`язаними суб`єктами здійснюється за вищою митною вартістю.

У зв`язку з цим митний орган має підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на ціну оцінюваних товарів.

В гр.31 даної МД зазначено, що товар 2-го сорту, документи, які підтверджують якісні характеристики відсутні. Відповідно до п.4.4 зовнішньоекономічного контракту від 10.02.2023 № 10/02/23 одним з документів, яким супроводжується товар є оригінал сертифікату якості. Положенням п.5.1. Продавець гарантує, що якість товарів повністю відповідає стандартам країни походження, і цей факт підтверджується сертифікатом якості, виданим виробником, а також, що якість товарів відповідає вимогам і стандартам країни Продавця.5.2. Товар вважається поставленим Продавцем і прийнятим Покупцем якщо він відповідає: кількості зазначеній в транспортних накладних; сертифікату якості заводу виробника, виданого уповноваженим органом з сертифікації. Декларантом не наданий документ, що підтверджує такі норми, а також не надані документи підтверджуючи виробника товару та ТМ.

Слід зазначити, що для підтвердження виробника товарів можуть бути надані документи, в тому числі: копія ліцензії на виробництво товару; копія нормативно технічної документації на виготовлення товару; копія сертифікату на систему якості товару; копія сертифікату продукції власного виробництва; копія свідоцтва про присвоєння товару штрихового коду EAN. Зазначені документи відсутні згідно з графою 44 ЕМД.

Відповідно до п.11.1 договору, такий є дійсним до 31.12.2024р. Жодних документів на пролонгацію договору не подано; у гр. 44 МД під номером 4103 (доповнення до зовнішньоекономічного договору) зазначені документи з буквою «m» № 16.10.2 та № 31.12.24, які не долучені до даної МД. Слід відмітити, що в реквізитах договору відсутні відомості про особу, уповноважену на укладання та підписання контракту від імені компанії - Nika Roster Media SE.

Частиною 1 ст.6 ЗУ «Про зовнішньоекономічну діяльність», суб`єкти, які є сторонами зовнішньоекономічного договору (контракту), мають бути здатними до укладення договору (контракту) відповідно до цього та інших законів України та/або закону місця укладення договору (контракту). Однак, перевірити здатність на укладення договору сторони продавця, із наданих документів, є неможливим. Необхідність наявності такої уповноваженої особи підтверджується також і п.12.1. Контракту, яким передбачено, що будь які поправки до Договору є обов`язковим, якщо вони були представлені в письмовій формі і підписані обома Сторонами або їх довіреними особами;

Відповідно до п. 6.1 контракту розрахунок за товар здійснюється на умовах передбачених у проформах-інвойсах або рахунках-фактурах за товар перерахунком на розрахунковий рахунок Продавця. Оплата може бути внесена частинами. У фактурі № 93028685 від 12.02.2025 зазначено платіжний документ 93028685 від 15.03.25, який до митного оформлення не подано. Якщо рахунок сплачено, документами, які підтверджують митну вартість товарів, відповідно до положень частини другої ст.53 МКУ, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. За загальними правилами покупець зобов`язаний сплатити продавцю повну ціну переданого товару (ст.692 Цивільного кодексу України). Разом з цим договором купівлі продажу може бути передбачена розстрочка платежу (ч.2 ст.692 Цивільного кодексу України) та продаж товару в кредит (ч.1 ст.694 Цивільного кодексу України). Якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати (ч.5 ст.694 Цивільного кодексу України ).

Відповідно до положень частини другої ст.53 МКУ, документами які підтверджують митну вартість є, зокрема, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; у CMR від 12.02.2 не зазначено жодного документа що стосується даної поставки партії товару, що унеможливлює співставити з даною партією товару; у графах 16 та 23 CMR зазначено що перевізником є P.E.Homba V.V, рахунок на про транспорт від 12.02.2025 № 342 видано ТзОВ «Лтек Транс»; будь-який договір доручення чи інший посередницький договір між вищезазначеними суб`єктами, декларантом митному органу не надавався, що не дає можливості перевірити правильність нарахування транспортних витрат на перевезення а відповідно числового значення рівня митної вартості товару. Даний рахунок не містить відомостей про особу перевізника, що суперечить вимогам ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV від 16.07.1999р., в якому передбачається що первинний обліковий документ повинен обов`язково містити в тому числі «особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції». Що може свідчити про недостовірність заявлених документів та наявність іншого первинного облікового документа.

Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.

У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі продажу товару.

Відповідно до частин 3-4 статті 53 Митного кодексу України митним органом надана вимога декларанту стосовно надання наступних додаткових документів для підтвердження числових складових митної вартості товарів: (див. електронні повідомлення). Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

На вимогу митного органу, декларантом надано Посередницьку фактуру. Маржа не покриває операційні та постійні витрати продавця і не забезпечує отримання прибутку, що робить цю операцію економічно недоцільною. Разом з тим, документів які спростовують попередньо виявлені розбіжності декларантом не надано.

Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п.2 ч.6 ст.54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість.

Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Застосовано метод 2а (ст.59 МКУ). Джерелом інформації для коригування митної вартості товар слугувала МД 25UA40U0 від 21.01.2025, вартість такого товару становить 0,98 дол. США за кг (даного виду товару). Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось» (а.с.26-27).

З урахуванням прийнятого відповідачем оскаржуваного рішення, позивач подав електронну МД № № 25UА9U1 від 19.05.2025р., за якою товар випущено у вільний обіг (а.с.23 і на звороті).

Із змісту заявленого ТзОВ «МКС Метал» позову слідує, що його предметом є оскарження прийнятих Львівською митницею рішення про коригування митної вартості, а також картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Приймаючи рішення та відмовляючи в задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що в ході митного контролю встановлено, що представником фірми Nika Roster Media SE, Чеська республіка є Шуптар І.О. Крім цього, відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, одним із засновників ТзОВ «МКС Метал» є ОСОБА_1 . Тобто, сторони угоди є пов`язаними між собою в розумінні ч.4 ст.15 Угоди про застосування статті VІІ ГАТТ 1994 року.

На момент митного оформлення імпортованого позивачем товару в митного органу була інформація про більшу вартість ідентичного товару, імпортованого за угодою між суб`єктами господарювання, які не є пов`язаними особами, яка становить 0,95 євро за кілограм. Вказана обставина надала підстави суду дійти висновку про наявність у відповідача обґрунтованих підстав вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на ціну оцінюваних товарів.

Отже, розбіжності в поданих документах були встановлені відповідачем і такі свідчили про наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості та правомірно стали підставою для витребування митним органом додаткових документів у декларанта.

На вимогу митного органу позивач не надав доказів на спростування таких висновків.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку про те, що рішення Львівської митниці № UA209000/2025/100070/1 від 19.02.2025р. про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів № UA209230/2025/000464 прийняті відповідачем правомірно, а тому відсутні підстави для їх скасування.

Поряд з цим, інші зауваження митного органу щодо поданих декларантом до митного оформлення документів, зокрема відсутність сертифікату якості товару, доказів оплати за товар чи недоліки в оформленні перевізних документів, не впливають на числові значення складових митної вартості товару та не є підставою для її коригування, а тому не враховуються судом.

Висновки суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення заявленого позову колегія суддів вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать нормам чинного законодавства, з наступних причин.

Відповідно до МК України (в редакції, діючій на момент виникнення спірних правовідносин):

ст.ст.49, 50 - митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

ч.1 ст.51, ч.1 ст.52 - митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

ч.2 ст.52 - декларант зобов`язаний: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

ч.ч.1, 2 ст.54 - контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

ч.3 ст.54 - за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 цього Кодексу.

Таким чином, законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, якою визнається правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено); інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За правилами ч.3 цієї ж статті у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Наведені приписи законодавства з питань митної справи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Ненаведення митним органом в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Таким чином, право митного органу на витребування додаткових у декларанта документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

В розглядуваному випадку рішення відповідача про коригування митної вартості ґрунтуються на відсутності у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Відповідно до роз`яснень, які наведені у постанові Пленуму ВАС України № 2 від 13.03.2017р. «Про Довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13.03.2012 року», факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у ч.3 ст.53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.

В пункті 2 ч.5 ст.54 МК України передбачено, що митний орган має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, праву митного органу на витребування додаткових документів передує його обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Окрім цього, системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

На стадії апеляційного перегляду суть публічно-правового спору, що розглядається, зводиться до перевірки висновку суду першої інстанції про те, що сумніви митниці у правильному визначенні декларантом митної вартості імпортованого ним товару були обґрунтовані, що обумовило необхідність коригування заявленої декларантом митної вартості імпортованого товару.

У ході апеляційного розгляду сторонами зазначалося, що основною підставою для прийняття оспорюваного рішення слугував факт пов`язаності між позивачем і постачальником товару, що покладало на позивача додаткові вимоги щодо обґрунтування задекларованої митної вартості імпортованого товару.

Передусім, на думку апеляційного суду, очевидним є безпідставне незазначення декларантом позивача під час заповнення МД № 25UA86U5 від 17.02.2025р. пов`язаності ТзОВ «МКС Метал» та його постачальника NIKA ROSTER MEDIA SE (Республіка Чехія) у розумінні ст.15 Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу на те, сам лише факт пов`язаності між собою продавця і покупця не може бути достатньою підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної і за таких обставин необхідно розглянути обставини продажу та з`ясувати, чи взаємовідносини покупця і продавця вплинули на ціну оцінюваних товарів (ч.12 ст.58 МК України).

Водночас, у відповідності до приписів ч.13 ст.58 МК України за таких обставин митний орган повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце.

Як свідчать матеріали справи, при виконанні вказаних вимог ч.13 ст.58 МК України відповідач обмежився формальним посиланням на те, що продажна вартість оцінюваних товарів є нижчою за ціну подібних (аналогічних) товарів, які імпортувалися на митну територію України непов`язаними особами.

Наведене обґрунтування без зазначення будь-яких конкретних даних щодо сторін господарської операції, імпортованого товару, часу та обсягів поставки тощо не можна вважати належним виконання митницею передбаченого ч.13 ст.58 МК України обов`язку.

На думку колегії суддів, позивачем була надана вся наявна у нього інформація щодо формування митної вартості товару, при цьому, відповідачем не було надано жодних письмових обґрунтувань щодо впливу пов`язаності з постачальником товару на заниження позивачем митної вартості товару, через що в контексті положень ч.14 ст.58 МК України такі взаємовідносини не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Стосовно покликання відповідача як на підставу для коригування митної вартості непредставлення під час митного оформлення сертифікатів якості, документів щодо торговельної марки, найменування виробника товару і уповноважену особу контрагента, колегія суддів враховує, що за змістом ст.53 МК України такі документи не належать до документів, які підтверджують заявлену митну вартість товарів.

Також на час митного оформлення відповідач володів документами про пролонгацію контракту № 10/02 від 10.02.2023р., оскільки додаткова угода № 31.12.24 від 31.12.2024р. згадується у картці відмови.

Окрім цього, на оформлення відповідної експортно-імпортної операції договірні сторони оформили рахунок-фактуру (інвойс) № 93028685 від 12.02.2025р., в якому погодили всі істотні умови зовнішньоекономічної операції, зокрема, предмет, кількість і асортимент поставки; строк і порядок поставки; умови поставки; ціну товару.

Щодо твердження відповідача про відсутність банківських документів стосовно оплати ввезеного товару колегія суддів підкреслює, що згідно з рахунком-фактурою (інвойсом) № 93028685 від 12.02.2025р. оплата товару здійснюється до 15.03.2025р. Отже, відповідний банківський платіжний документ об`єктивно не міг бути поданий до митного оформлення разом з МД № 25UA86U5 від 17.02.2025р.

Покликання митного органу на неповноту відомостей, відображених в міжнародній товарно-транспортній накладній СМR № 9113493 від 12.02.2025р. колегія суддів відхиляє, оскільки відповідач наголошує на тих відомостях, які не стосуються митної вартості.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15.06.2021р. в справі № 804/2584/16 зазначено, що норми МК України визначають повноваження митних органів щодо контролю правильності визначення митної вартості товарів, а також порядок та спосіб реалізації таких повноважень. Митний орган зобов`язаний перевіряти числові значення заявленої митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості. При цьому митний орган має право витребувати від декларанта додаткові документи лише у разі, якщо подані документи містять розбіжності які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни. Водночас, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише такими, що стосуються підтвердження числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості, проведеного декларантом.

Однією із обставин, яка слугувала підставою для виникнення сумнівів митного органу в правильності визначення митної вартості товарів за першим методом, було непідтвердження транспортних витрат.

Відповідно до розділу ІІІ Правил заповнення декларації митної вартості, затв. наказом Міністерства фінансів України № 599 від 24.05.2012р., для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч.2 ст.53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:

рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Для підтвердження витрат на транспортування товару до місця ввезення на митну територію України позивач надав митному органу довідку про транспортно-експедиційні витрати від 12.02.2025р. і рахунок на оплату № 342 від 12.02.2025р.

Чинне законодавство України з питань митної справи (в тому числі ч.2 ст.53 МК України та Правила заповнення декларації митної вартості, затв. наказом Міністерства фінансів України № 599 від 24.05.2012р.) не встановлює вичерпного переліку відповідних документів, виключно якими може підтверджуватися розмір витрат на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України.

Відповідно до висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 31.05.2019р. у справі № 804/16553/14, якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. МК України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.10.2024р. у справі №520/6058/24.

Довідка про транспортно-експедиційні витрати від 12.02.2025р., що була пред`явлена до митного оформлення, містить детальну інформацію щодо витрат (у розмірі 55700 грн.), понесених позивачем на перевезення товару до митного кордону України, про маршрут слідування вантажу, місце його доставки, реєстраційні номери транспортних засобів перевізника. Оскільки витрати на транспортування товару були підтверджені документами, поданими до митного оформлення, то наявність чи відсутність певних відомостей у товарно-транспортній накладній CMR будь-яким чином не спростовує правильності здійсненого позивачем розрахунку митної вартості. При цьому, товарно-транспортна накладна CMR № 9113493 від 12.02.2025р. є документом, який засвідчує лише факт транспортування товару, а не числове значення його митної вартості.

Відповідно висновків відповідача за товарно-транспортною накладною CMR № 9113493 від 12.02.2025р. перевізником визначено Фізичну особу-підприємця /ФОП/ ОСОБА_2 ; водночас, довідка про транспортно-експедиційні витрати від 12.02.2025р. і рахунок на оплату № 342 від 12.02.2025р. складені ТзОВ «ЛТЕК-ТРАНС».

У свою чергу, між ТзОВ «ЛТЕК-ТРАНС» (експедитор) та ТзОВ «МКС Метал» (клієнт) укладено договір про надання транспортно-експедиційних послуг № 10233М від 27.03.2023р., умовами п.1.1. якого передбачено надання експедитором транспортно-експедиційних послуг з організації, здійснення та забезпечення перевезень вантажів клієнта.

Пунктом 2.5.1. договору передбачено, що експедитор має право залучати третіх осіб (перевізників, агентів, експедиторів, інших осіб) для виконання зобов`язань за договором.

Аналіз вказаних документів (їх оформлення не залежало від самого позивача) вказує на те, що такі підтверджують заявлену в довідках вартість перевезення товару за визначеним маршрутом.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивач надав митному органу всі документи, які чітко ідентифікують оцінюваний товар та містять достовірні дані про числові показники складових митної вартості.

Застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відповідно до п.п.2, 4 ч.2 ст.55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

За змістом п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затв. наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012р., у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо, зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 08.02.2019р. у справі № 825/648/17.

Між тим, у спірному рішенні митний орган лише вказав номер та дату митної декларації, на основі якої було здійснено коригування митної вартості товару, при цьому зазначив про два застосованих методи визначення митної вартості товарів (за твердженням представника відповідача правильним слід вважати резервний метод).

Звідси, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Відповідно до висновків Верховного Суду, що містяться, зокрема, у постановах від 05.03.2019р. у справі № 815/143/17, від 21.12.2018р. у справі №815/1670/17 у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган має також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів, а також обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування. Відсутність обґрунтувань розрахунку скоригованої митної вартості є самостійною підставою для скасування рішення про коригування заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.2 ст.7 Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ 1947) оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.(*) b) Під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи подібного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов`язуватися або i) з порівнюваними кількостями, або ii) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.(*) c) Якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до підпункту b) цього пункту, оцінка для митних цілей повинна ґрунтуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

Згідно з приміткою 4 до п.2 ст.7 Генеральної угоди з тарифів і торгівлі формулювання підпунктів «a» і «b» дозволяє стороні визначати вартість для митних цілей єдиним способом чи то (1) на базі цін, які певний експортер встановлює за імпортований товар, чи (2) на базі загального рівня цін на подібний товар.

Відповідно до положень Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року первинною основою для митної вартості за цією Угодою є «контрактна вартість», визначена в статті 1. Статтю 1 необхідно розглядати разом зі статтею 8, яка передбачає inter alia, коригування ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті у випадках, коли певні конкретні елементи, які вважаються такими, що формують частину вартості для митних цілей, припадають на покупця, але не включені до ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті за імпортовані товари.

Згідно з частинами 1, 2 Приміток до ст.7 вказаної Угоди митні вартості, визначені згідно з положеннями статті 7, повинні настільки, наскільки можливо, ґрунтуватися на раніше визначених митних вартостях. Методи оцінювання, які мають використовуватися згідно зі статтею 6, повинні бути методами, викладеними в статтях 1 - 6, проте обґрунтована гнучкість у застосуванні таких методів відповідатиме цілям та положенням статті 7.

Таким чином, колегія суддів приходить до послідовного висновку про те, що позивач подав для митного оформлення імпортованого товару документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар, містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, чітко підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.ч.4 і 5 ст.58 МК України, і в митного органу, враховуючи вищевикладені обставини, не було підстав вимагати в декларанта додаткові документи для підтвердження митної вартості.

Натомість, відповідач не представив суду жодних доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

За обставин цієї справи відповідач не довів наявність таких розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем), а сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

За усталеною практикою Верховного Суду (постанови від 10.06.2021р. у справі № 815/6854/17, від 14.07.2020р. у справі № 809/1734/16) приписами МК України встановлено, що митний орган, здійснюючи митний контроль, зокрема, при визначені митної вартості, має діяти у спосіб, який визначено МК України. При цьому, наявна інформація, яка міститься в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, повинна мати лише допоміжний характер. Митним законодавством встановлений вичерпний перелік документів, що зобов`язаний надати декларант на підтвердження митної вартості товару. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Отже, рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації митниці, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.

Сам факт здійснення митного оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару.

Також Верховний Суд у постанові від 21.12.2018р. по справі № 815/228/17 дійшов висновку про те, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про розмитнення у попередніх періодах аналогічних товарів із зазначенням більшої митної вартості, жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Оцінюючи в сукупності вищевикладене, апеляційний суд вважає, що відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи у своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.

Враховуючи встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що подані позивачем до митного оформлення документи були достатніми для підтвердження заявленої за ціною договору митної вартості товару. При цьому, зазначені документи не містили розбіжностей чи ознак підробки, водночас, такі підтверджували числові значення митної вартості.

Використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо непідтвердження обставин відчуження позивачу постачальником-нерезидентом товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.

Враховуючи вищезазначене, позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені МК України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість. Натомість, контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору.

Відтак, узагальнюючи наведене, колегія суддів вважає, що наявними у справі доказами підтверджується, що заявлена позивачем митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалась обчисленню, до митного органу декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про його митну вартість за ціною договору, а тому відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом і визначив митну вартість за другорядним (резервним) методом.

Суд же першої інстанції, формуючи свої висновки щодо відповідності оскаржуваних індивідуальних актів вимогам ч.2 ст.2 КАС України, норми права застосував формально, безвідносно до обставин цієї справи, при цьому належним чином (відповідно до визначених у оскаржуваних індивідуальних актах підстав) не обґрунтував у чому полягає недостатність і неналежність наданих позивачем документів для цілей підтвердження митної вартості товару.

Отже, встановлені судом апеляційної інстанції обставини в комплексному аналізі наявних у матеріалах справи доказів, формують висновки про те, що позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені митним законодавством, що вказує на правильність визначення ним митної вартості товару за першим методом. Натомість, всупереч ч.2 ст.77 КАС України митний орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами правомірності спірних у справі індивідуальних актів.

За таких обставин визначення відповідачем митної вартості товарів за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що є підставою для скасування оскаржуваних рішення та картки відмови.

Таким чином, оскаржувані рішення відповідача про коригування митної вартості товарів та картка відмови не ґрунтується на вимогах закону.

Оцінюючи в сукупності наведене, колегія суддів вважає заявлені позовні вимоги підставними та обґрунтованими, а тому такі підлягають до задоволення, з вищевикладених мотивів.

В порядку ч.6 ст.139 КАС України апеляційний суд змінює розподіл судових витрат, при цьому належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь позивача сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 6056 грн. (а.с.27) та апеляційної скарги в розмірі 9084 грн. (а.с.186), всього: 15140 грн.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права (незастосування закону, який підлягав застосуванню), що призвело до помилкового вирішення спору, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.2 ч.1 ст.315, п.п.1, 4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МКС Метал» задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.08.2025р. в адміністративній справі № 380/7067/25 скасувати та прийняти нову постанову, якою заявлений Товариством з обмеженою відповідальністю «МКС Метал» позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати прийняті Львівською митницею наступні рішення:

картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2025/000464 від 19.02.2025р.;

рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2025/100070/1 від 19.02.2025р.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці (79000, Львівська обл., м.Львів, вул.Костюшка Т., буд.1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МКС Метал» (79035, м.Львів, вул.Зелена, буд.238Б, ) сплачений судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в загальному розмірі 15140 (п`ятнадцять тисяч сто сорок) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Т. І. Шинкар

Дата складання повного судового рішення: 04.12.2025р.