Справа № 520/23766/25
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2025-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

04 грудня 2025 року Справа № 520/23766/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олексія Котеньова, розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження заяву ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про залишення позовної заяви без розгляду за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), Військової частини НОМЕР_5 Національної гвардії України ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) , Військової частини НОМЕР_7 Національної гвардії України ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_5 , код ЄДРПОУ НОМЕР_9 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України, Військової частини НОМЕР_5 Національної гвардії України, Військової частини НОМЕР_7 Національної гвардії України та ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України щодо не нарахування і не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 18.01.2017 по 01.03.2018 з встановленням базового місяця - січень 2008 року та за період з 01.03.2018 по 21.06.2018 з встановленням базового місяця - березень 2018 року та зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за вказаний період;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_5 Національної гвардії України щодо не нарахування і не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 21.06.2018 по 31.12.2018 з встановленням базового місяця - березень 2018 року та зобов`язати Військову частину НОМЕР_5 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за вказаний період;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_5 Національної гвардії України щодо не нарахування і не виплати ОСОБА_1 індексації- різниці між фактично нарахованими сумами грошового забезпечення та сумами, які мали бути нараховані з урахуванням індексації за періоди з 21.06.2018 року по 03.08.2022 рік та з 27.08.2023 року по 10.06.2025 року включно та зобов`язати Військову частину НОМЕР_5 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різниці грошового забезпечення за вказані періоди;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_5 Національної гвардії України щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 в належному розмірі грошове забезпечення (щомісячні основні види, додаткові та одноразові додаткові виплати, у тому числі грошову допомогу на оздоровлення) за 2020, 2021, 2022, 2023 роки, виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру встановленого в поточному році прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2020 року, 1 січня 2021 року, на 1 січня 2022 року, на 1 січня 2023 року на відповідний тарифний коефіцієнт та зобов`язати військову частину НОМЕР_5 Національної гвардії України нарахувати і виплати ОСОБА_1 в належному розмірі грошове забезпечення (щомісячні основні види, додаткові та одноразові додаткові виплати, у тому числі грошову допомогу на оздоровлення) за 2020, 2021, 2022, 2023 роки;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_7 Національної гвардії України щодо не нарахування і не виплати ОСОБА_1 індексації-різниці між фактично нарахованими сумами грошового забезпечення та сумами, які мали бути нараховані з урахуванням індексації за період з 03.08.2022 року по 31.12.2022 року включно та зобов`язати Військову частину НОМЕР_7 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різниці грошового забезпечення за вказаний період;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_7 Національної гвардії України щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 в належному розмірі грошове забезпечення (щомісячні основні види, додаткові та одноразові додаткові виплати, у тому числі грошову допомогу на оздоровлення) за 2022, 2023 роки, виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру встановленого в поточному році прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2022 року, на 1 січня 2023 року на відповідний тарифний коефіцієнт та зобов`язати військову частину НОМЕР_7 Національної гвардії України нарахувати і виплати ОСОБА_1 в належному розмірі грошове забезпечення (щомісячні основні види, додаткові та одноразові додаткові виплати, у тому числі грошову допомогу на оздоровлення)за 2022, 2023 роки;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 в належному розмірі грошове забезпечення (щомісячні основні види, додаткові та одноразові додаткові виплати, у тому числі грошову допомогу на оздоровлення) за 2023 рік, виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру встановленого в поточному році прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2023 року на відповідний тарифний коефіцієнт та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати і виплати ОСОБА_1 в належному розмірі грошове забезпечення (щомісячні основні види, додаткові та одноразові додаткові виплати, у тому числі грошову допомогу на оздоровлення) за 2023 рік.

Ухвалою від 08.09.2025 відкрито спрощене провадження у справі.

11 вересня 2025 року від ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) надійшла заява про залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 в належному розмірі грошове забезпечення (щомісячні основні види, додаткові та одноразові додаткові виплати, у тому числі грошову допомогу на оздоровлення) за 2023 рік, виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру встановленого в поточному році прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2023 року на відповідний тарифний коефіцієнт та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати і виплати ОСОБА_1 в належному розмірі грошове забезпечення (щомісячні основні види, додаткові та одноразові додаткові виплати, у тому числі грошову допомогу на оздоровлення) за 2023 рік.

В обґрунтування зазначеної заяви представником зазначає про недотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку заяві суд застосовує такі норми права.

Суд зазначає, що питання дотримання позивачем строку звернення до суду було предметом дослідження судом на стадії відкриття провадження у справі.

Відповідно до позиції Верховного Суду від 28 вересня 2023 року по справі № 140/2168/23 до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Верховний Суд дійшов висновку про поширення дії частини першої статті 233 КЗпП України в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-ІХ тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.

Подібна правова позиція міститься у рішеннях Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі № 240/5105/23, від 06 квітня 2023 року у справі №260/3564/22, від 22.01.2024 у справі №990/235/23.

При цьому, до позовних вимог за період з 18.01.2017 по 18.07.2022 строк звернення не застосовується, з вищенаведених підстав.

Стосовно позовних вимог за період з 19.07.2022 по 19.05.2023, суд враховує такі обставини.

У відповідності до ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

В обґрунтування підстав пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом позивач зазначає, що позивач у період з 18.01.2017 по 10.06.2025 проходив військову службу: у військовій частині НОМЕР_3 - з 18.01.2017 по 21.06.2018, у військовій частині НОМЕР_5 - з 21.06.2018 по 03.08.2022 та з 27.08.2023 по 10.06.2025, у військовій частині НОМЕР_7 - з 03.08.2022 по 28.04.2023, у військовій частині НОМЕР_1 - з 29.04.2023 по 26.08.2023. Позивач зазначив, що фактично не мав можливості своєчасно реалізувати право на звернення до суду у зв`язку з безперервним проходженням військової служби, виконанням службових обов`язків у період дії воєнного стану та активних бойових дій, що створювало об`єктивні перешкоди для своєчасного захисту порушених прав, а також вплив на нормальну життєдіяльність захворювань, що мають важкі наслідки і вплив на здоров`я.

Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, суд зазначає, що встановлення строків звернення до суду законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направлені на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Верховний Суд неодноразово вказував (зокрема, у постановах від 15.04.2020 року у справі №15/2973/18, від 22.04.2020 року у справі №811/1664/18), що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.

Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Наведеними положеннями КАС України окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку звернення до суду.

Суд звертає увагу й на висновки Великої Палати Верховного Суду у питанні поновлення строків (від 28 липня 2022 року у справі №9901/611/19), за якими поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 жовтня 2020 року у справі №9901/32/20 дійшла висновку, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Суд зазначає, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. У свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від сторони унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Також суд враховує, що Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Надалі дія воєнного стану в Україні продовжувалася та триває й досі.

Верховний Суд у постанові від 29.09.2022 у справі №500/1912/22 зазначив, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у вказаній справі №500/1912/22 позивач є учасником бойових дій та відповідно до Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022 Про загальну мобілізацію мобілізований у першу хвилю (оперативні резервісти, колишні військовослужбовці та ветерани АТО та ООС), а тому суд зробив висновок, що вказані обставини можуть свідчити про пропуск ним строку звернення до суду за захистом його прав з поважних причин.

Верховним Судом у вказаній постанові зазначено, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом.

Також суд зазначає, що при застосуванні процесуальних норм необхідно уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права, викладений в постановах Верховного Суду в постановах від 21.05.2021 у справі №1.380.2019.006107, від 22.07.2021 у справі №340/141/21, від 16.09.2021 у справі №240/10995/20 та від 12.09.2022 у справі № 120/16601/21-а.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі №П/9901/736/18 встановлено, що згідно із практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно уникати надто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Крім цього, у низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцією якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

У справі Bellet v. France Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Проаналізувавши доводи, зазначені у заяві про поновлення строку на звернення до суду, зокрема, щодо не отримання від відповідача відповіді на адвокатські запити щодо грошового забезпечення позивача, перебування позивача на лікарняному , що унеможливило звернення до суду з адміністративним позовом в межах строків звернення, продемонстрованість добросовісного ставлення до реалізації права на звернення з адміністративним позовом, направленість дій позивача, суд відхиляє за необґрунтованістю посилання відповідача на наявність підстав для залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Керуючись ст. ст. 5, 10, 44, 121- 123, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні заяви ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про залишення позовної заяви без розгляду за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), Військової частини НОМЕР_5 Національної гвардії України ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) , Військової частини НОМЕР_7 Національної гвардії України ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_5 , код ЄДРПОУ НОМЕР_9 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу у повному обсязі виготовлено 04 грудня 2025 року.

Суддя Олексій КОТЕНЬОВ