Справа № 672/820/25
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2025-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 672/820/25

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Рибачук О.Г.

Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П.

02 грудня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Смілянця Е. С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Загоренко О.О.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: Гаджука В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження у справі,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, у якому просить скасувати постанову серії ЕНА №5343076 від 29.07.2025 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень за ч.1 ст.122 КУпАП.

Рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 07.10.2025 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку з приводу того, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 №ТС000770 відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, оскільки фіксує правопорушення в автоматичному режимі, навіть у випадку тримання посадовою особою (інспектором) його в руках, що спростовує доводи позивача щодо порушення процедури вимірювання швидкості руху транспортного засобу у зв`язку з тим, що вимірювальний прилад не був встановлений стаціонарно.

Також зазначає, що суд першої інстанції внаслідок неналежної оцінки доводів позивача та його представника про порушення права позивача на захист дійшов помилкового висновку, що при розгляді справи інспектором патрульної служби на місці зупинки транспортного засобу необов`язкова участь адвоката, незважаючи на те, що позивач (водій) неодноразово наполягав на забезпеченні участі адвоката у цій процедурі, щоб забезпечило право на захист в цілому.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції, 29.07.2025 поліцейським 2 взводу 2 роти 1 батальйону ВПП з обслуговування Кам`янець-Подільського УПП в Хмельницькій області ДПП сержантом поліції Стремінським А.О. стосовно ОСОБА_1 винесено постанову серії ЕНА №5343076 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно зазначеної постанови, 29.07.2025 13:04:28 водій ОСОБА_1 , керуючи ТЗ, рухався в межах населеного пункту с.Юрківці на А/Д Р-48 31 км 300 м зі швидкістю 84 км/год при максимально дозволеній швидкості руху 50 км/год, чим перевищив встановлені обмеження швидкості в населеному пункті на 34 км/год. Швидкість вимірювалася приладом LTI 20/20TruCAM II TC000770. Відеофіксація проводилася на портативні відеореєстратори 476105, 476449. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.12 ПДР Порушення швидкісного режиму в населених пунктах.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивач звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що поліцейським було прийнято до уваги порушення водієм ПДР України, зафіксоване на прилад TruCamLTI 20/20 №TC000770, усні пояснення водія, покази технічного приладу, які відповідно до ст.251 КУпАП є належними та допустимими доказами у справі про адміністративне правопорушення, дотримано порядок розгляду справи та прийнято правомірне рішення про накладення на останнього адміністративного стягнення за ч. 1 ст.122 КУпАП.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ст.23 Закону України Про Національну поліцію поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (ПДР), згідно з п.1.9 яких особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 12.4 ПДР встановлює, що в населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

За приписами ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 20 км/год тягне за собою накладення штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із ст. 245 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підтвердження винуватості позивача у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, відповідачем надано матеріали, записані на лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCAM № ТС000770, якими підтверджено порушення позивачем п. 12.4. ПДР України.

Згідно ч.1 ст.40 Закону України "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення цього Закону надають право поліції використовувати інформацію отриману за допомогою лазерного вимірювача та інформацію відеозапису в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації, експертний висновок якого представником відповідача долучений до матеріалів справи (а.с.32).

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Законом не обмежується використання технічних пристроїв для фіксації порушень, у тому числі й лазерних вимірювачів швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20, виключно у стаціонарному режимі. Суд наголошує на тому, що лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань, а тому вимірювання швидкості руху автомобіля позивача могло здійснюватись з утримування в руках такого пристрою працівником поліції під час вимірювання. При цьому, відсутні підстави вважати, що вимірювання швидкості руху автомобіля позивача вплинуло на результат вимірювання.

Також, відповідно до настанови з експлуатації приладу TruCam LTI 20/20, вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI призначений для вимірювання швидкості руху транспортних засобів (ТЗ) в ручному або автоматичному режимах. Вимірювач відноситься до мобільних або ручних (залежно від ступеню участі оператора у процесі роботи вимірювача) дистанційних приладів контролю за дотриманнямправил дорожньогоруху (а.с.83-89).

Таким чином, прилад LTI 20/20 TruCam II - є засобом вимірювальної техніки.

Крім того, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 №ТС000770 відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів. Отже, даний прилад фіксує правопорушення в автоматичному режимі, навіть у випадку тримання посадовою особою (інспектором) його в руках, що спростовує доводи позивача щодо порушення процедури вимірювання швидкості руху транспортного засобу у зв`язку з тим, що вимірювальний прилад не був встановлений стаціонарно.

Щодо застосування TruCam, то можливість використання виробу TruCam LTI 20/20 виробництва Laser Technology Inc., США, підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку, який також долучений представником відповідача до матеріалів справи. Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTІ 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Щодо повірки приладу, то в матеріалах справи наявна копія Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/33718, чинного до 14.04.2026 (а.с.30).

Суд наголошує на тому, що лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань, а тому вимірювання швидкості руху автомобіля позивача могло здійснюватись з утримування в руках такого пристрою працівником поліції під час вимірювання. При цьому, відсутні підстави вважати, що вимірювання швидкості руху автомобіля позивача вплинуло на результат вимірювання.

Тобто, фотознімок, здійснений сертифікованим приладом TruCam LTI20/20 №ТС000770 отриманий у встановленому законом порядку є доказом того, що позивач перевищив дозволену законом швидкість і, відповідно, вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Щодо доводів апелянта про порушення його права на захист при розгляді справи інспектором патрульної служби на місці зупинки транспортного засобу суд зазначає, що відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови несуперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач може реалізувати право на скарження постанови про адміністративне правопорушення, а подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій чи рішень суб`єкта владних повноважень.

Окрім цього, суд звертає увагу, що позивач не був позбавлений права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку, що він і зробив, що зафіксовано на відеозаписі. Дану обставину позивач підтвердив у позові та при наданні пояснень в судовому засіданні. А саме зазначив, що під час оформлення поліцейським постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності він зателефонував юристу юридичної фірми Атлант-24 Захист прав водіїв, щоб отримати консультацію.

Поліцейським водієві ОСОБА_1 також роз`яснено порядок оскарження постанови про адміністративне правопорушення, строки та порядок сплати адміністративного штрафу.

Тому порушення права на захист позивача при складанні поліцейським оскаржуваної постанови судом не встановлено.

За таких обставин, враховуючи, що належними та допустимими доказами підтверджується факт вчинення позивачем правопорушення, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.315,316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Смілянець Е. С.