Справа № 320/62034/24
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2025-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2025 року м.Київ справа №320/62034/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Служби зовнішньої розвідки України про визнання протиправною бездіяльність,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Служби зовнішньої розвідки України в якому просить суд:

1. Визнати протиправною бездіяльність СЗРУ щодо тривалого непризначення позивача на рівнозначну посаду.

2. Стягнути на користь позивача різницю в грошовому забезпеченні за весь період перебування у розпорядженні, враховуючи грошове забезпечення на посаді першого заступника директора департаменту.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що СЗРУ порушила свої зобов`язання щодо забезпечення позивача посадою відповідно до його статусу, досвіду та професійних якостей, що вподальшому відобразилось на формуванні подальшого пенсійного забезпечення з огляду на наступне обґрунтування позовних вимог.

У відзиві відповідач заперечував проти позовних вимог зазначаючи, що відповідно до Закону України від 11.04.2024 № 3633-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», відповідно до підпункту 2 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень якого, у період дії воєнного стану у зв`язку із службовою необхідністю військовослужбовці можуть бути призначені за рішенням керівника розвідувального органу чи Голови Служби безпеки України на нижчі посади в розвідувальному органі чи в Службі безпеки України, а також відправлені для подальшого проходження військової служби з розвідувального органу чи Служби безпеки України до Збройних Сил України та інших військових формувань за погодженням між розвідувальним органом чи Службою безпеки України та відповідним військовим формуванням з виключенням із списків особового складу розвідувального органу чи Служби безпеки України, з якого вибули, та включєнням до списку особового складу формування, до якого прибули, з подальшою перепідготовкою (допідготовкою).

В подальших заявах по справі сторони підтримали свої позиції.

Від відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду в зв`язку з порушенням місячного строку звернення до суду встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України.

Суд відмовлє в задоволенні даного клопотання відповідача та погоджується з доводами позивача в яких зазначається, що в цій справі оскаржується саме протиправна бездіяльність СЗР України щодо тривалого не призначення позивача на посаду судді, відтак предметом спору в цій справі є триваюче порушення прав позивача у виді невиконання суб`єктом владних повноважень свого обов`язку протягом законодавчо визначеного строку.

Бездіяльність це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити. Тобто бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим.

Отже, вчинена відповідачем бездіяльність фактично є триваючим правопорушенням, оскільки відсутність дій щодо призначення позивача фактично тривала з 2021 року, й до моменту прийняття позивачем рішення про вимушене звільнення зі служби.

Протиправна бездіяльність не закінчується після спливу законодавчо визначено строку, а продовжує тривати доти, доки не будуть встановлені обставини, які дозволять визначити, чи були дотриманні приписи закону в точному його розумінні.

Підсумовуючи наведене вище, зазначаємо, що строк звернення до суду існує не для того, щоб надавати можливість суб`єкту владних повноважень уникнути відповідальності. Триваюче право повинно бути захищено, а триваюче порушення припинено, тобто протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути оскаржена до суду в будь-який час за весь період, протягом якого вона триває.

В іншому разі суб`єкт владних повноважень отримав би легітимацію з боку держави у формі забезпечення можливості зловживання правом та безкінечне продовження протиправної поведінки з огляду на відсутність дієвого механізму спонукання до виконання обов`язку.

Такий висновок було сформовано Великою Палатою ВС у постанові від 6 лютого 2025 року по справі №990/29/22.

Дослідивши обставини справи та оцінивши доводи сторін суд зазначає наступне.

3 серпня 2020 року позивач призначений на вищу посаду першого заступника директора Департаменту СЗРУ. В подальшому указом Президента України даний підрозділ був ліквідований в грудні 2021 року. Відтак, після ліквідації підрозділу з грудня 2021 та до моменту звільнення перебував у розпорядженні першого заступника Голови СЗРУ.

У жовтні 2021 року позивач пройшов атестаційну комісію. За результатом проходження атестації було складено висновок: «Займаній посаді відповідає. Набутий досвід роботи та фаховий службовий рівень дозволяє його подальше використання на посадах керівного складу, офіцерів з розвідки чи діючого резерву СЗРУ. Доцільно продовжити військову службу на керівних посадах».

Разом з тим СЗРУ після ліквідації підрозділу в якому працював ОСОБА_1 , відповідач не забезпечив призначення позивача на керівну посаду, що відповідає його досвіду, кваліфікації та висновку атестаційної комісії.

Вважаючи, що така бездіяльність відповідача, що виразилась у тривалому не забезпеченні призначення позивача, суперечить принципам законності, справедливості та соціального захисту, закріпленим у Конституції України статті 17, 46, законах України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про військовий обов`язок і військову службу» позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до частини другої статті 6 та частини другої статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус, загальну структуру, засади керівництва та загальну чисельність Служби зовнішньої розвідки України визначає Закон України «Про Службу зовнішньої розвідки України».

Служба зовнішньої розвідки України є розвідувальним органом України, який функціонує як окремий державний орган, не належить до системи органів виконавчої влади та здійснює свою діяльність під загальним керівництвом Президента України та демократичним цивільним контролем відповідно до Закону України «Про розвідку» (частина перша статті 1 Закону № 3160-IV).

За приписами частини першої статті 2 Закону № 3160-IV, керівництво Службою зовнішньої розвідки України здійснює Голова Служби зовнішньої розвідки України, який призначається на посаду і звільняється з посади Президентом України.

Загальну структуру Служби зовнішньої розвідки України складають підрозділи агентурної та технічної розвідки, оперативно-технічні, інформаційно-аналітичні, власної безпеки, а також інші підрозділи відповідно до визначеної Президентом України Організаційної структури Служби зовнішньої розвідки України (частина перша статті 3 Закону № 3160-IV).

Загальна чисельність Служби зовнішньої розвідки України затверджується у кількості 4350 співробітників, у тому числі до 4010 військовослужбовців, а в особливий період - у кількості згідно з Мобілізаційним планом України (частина перша статті 4 Закону № 3160-IV).

При цьому, правові та організаційні засади функціонування розвідки, правовий статус і соціальні гарантії співробітників розвідувальних органів України та осіб, залучених до виконання розвідувальних завдань, а також порядок здійснення контролю за розвідкою визначає Закон України «Про розвідку» від 17.09.2020 № 912-IX.

Так, відповідно до пунктів 4, 6 частини 4 статті 11 Закону № 912-IX керівник розвідувального органу: видає накази, у тому числі такі, що підлягають державній реєстрації, та розпорядження, дає доручення, що є обов`язковими для виконання співробітниками відповідного розвідувального органу; призначає на посади та звільняє з посад співробітників відповідного розвідувального органу, крім посад заступників керівника розвідувального органу, призначення на які здійснюються Президентом України або керівником центрального органу виконавчої влади, у підпорядкуванні якого функціонує розвідувальний орган.

Керуючись вищезазначеними нормативно-правовими актами, Голова здійснює комплектування СЗРУ шляхом призначення військовослужбовців на штатні посади у структурних підрозділах, визначених організаційною структурою, що затверджена Президентом України.

У зв`язку із службовою необхідністю, а також для більш доцільного використання військовослужбовців Голова СЗРУ може переміщувати військовослужбовців по службі відповідно до Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби зовнішньої розвідки України, затвердженого Указом Президента України від 30.12.2021 № 690/2021 (далі - Положення № 690/2021).

Відповідно до п. 47 указаного Положення військовослужбовці звільняються з посад та зараховуються в розпорядження відповідних начальників наказами по особовому складу тих начальників, які мають право призначення на ці посади, а військовослужбовці, призначення на посади та звільнення з посад яких належить до повноважень Президента України, зараховуються в розпорядження відповідних начальників наказами по особовому складу Голови Служби зовнішньої розвідки України на підставі відповідного указу Президента України про звільнення військовослужбовця з посади.

Підпунктом 8 пункту 48 Положення №690/2021 передбачено, що зарахування військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України в розпорядження відповідних начальників допускається у разі скорочення штатів або проведення організаційних заходів (зміна організаційно-штатної побудови, передислокація, перерозподіл посадових обов`язків та наявних сил у зв`язку зі зміною покладених завдань, прийняття Головою Служби зовнішньої розвідки України управлінських рішень щодо переміщення військовослужбовців для здійснення оперативно-службової (службової) діяльності на окремих напрямах та підвищення її ефективності тощо) - на строк до 3 місяців.

Отже, за нормами пп. 8 п. 48 Положення № 690/2021 зарахування військовослужбовців у розпорядження відповідних начальників допускається, зокрема, шляхом прийняття Головою СЗРУ управлінських рішень щодо переміщення військовослужбовців для здійснення оперативно-службової (службової) діяльності та окремих напрямках та підвищення її ефективності тощо.

Після закінчення строку перебування військовослужбовця в розпорядженні відповідного начальника, а також у разі відсутності підстав для подальшого перебування в розпорядженні такий військовослужбовець призначається на посаду або в установленому порядку звільняється з військової служби.

Військовослужбовець, який після закінчення строку перебування в розпорядженні у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів не призначений на посаду через відсутність вакантних посад (рівної або нижчої) у Службі зовнішньої розвідки України або через ненадання військовослужбовцем згоди на призначення на нижчу посаду, звільняється в установленому порядку з військової служби. Вакантні посади, на яких може бути використано військовослужбовця з дотриманням вимог, встановлених пунктом 41 цього Положення, визначаються начальником підрозділу, в розпорядженні якого перебуває військовослужбовець, у порядку, встановленому Головою Служби зовнішньої розвідки України.

Призначення військовослужбовців на посади та переміщення їх по службі здійснюється з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про розвідку", та з додержанням таких вимог:

1) комплектування військових посад сержантського і старшинського складу та офіцерського складу здійснюється військовослужбовцями сержантського і старшинського складу та офіцерського складу відповідно;

2) у разі призначення на посади та в усіх випадках переміщення по службі військовослужбовців повинно забезпечуватися їх використання за основною або спорідненою спеціальністю чи з урахуванням набутого досвіду;

3) військовозобов`язані, жінки та інші особи, які приймаються на військову службу, призначаються на посади з дня їх прибуття до підрозділу для проходження служби, але не раніше дня, наступного за днем звільнення їх із попереднього місця роботи (служби);

5) переміщення по службі в іншу місцевість військовослужбовців, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі та визнані військово-лікарськими комісіями придатними до військової служби, але мають потребу за станом свого здоров`я або за станом здоров`я членів їх сімей змінити місце служби (проживання), здійснюється за рішенням відповідних керівників (начальників) на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії;

6) військовослужбовці, які є близькими особами в значенні, наведеному в Законі України "Про запобігання корупції", не можуть перебувати у відносинах прямої організаційної та правової залежності підлеглої особи від її керівника, у тому числі через вирішення (участь у вирішенні) питань прийняття на військову службу, призначення на посаду, звільнення з військової служби, застосування заохочень, дисциплінарних стягнень, надання вказівок, доручень тощо, контролю за їх виконанням. У разі виникнення обставин, що порушують ці вимоги, військовослужбовці, близькі їм особи вживають заходів щодо усунення таких обставин у п`ятнадцятиденний строк. Якщо в зазначений строк ці обставини добровільно не усунуто, військовослужбовці або близькі їм особи в місячний строк з моменту виникнення обставин підлягають переведенню в установленому порядку на іншу посаду, що виключає пряму організаційну та правову залежність. У разі неможливості такого переведення особа, яка перебуває у прямій організаційній та правовій залежності, підлягає звільненню із займаної посади або зі служби;

7) призначення військовослужбовців на посади в порядку службового сумісництва заборонено, крім посад, пов`язаних із викладацькою, науковою і творчою діяльністю, медичною практикою, інструкторською та суддівською практикою зі спорту.

Призначення на такі посади здійснюється в порядку, визначеному Головою Служби зовнішньої розвідки України.

Переміщення військовослужбовців по службі здійснюється, як правило, без зарахування їх в розпорядження відповідних начальників. Призначення на посади військовослужбовців, які перебувають у розпорядженні відповідних начальників, здійснюється в якомога коротший строк, але не пізніше ніж у строки, визначені пунктом 48.

Положеннями Інструкції про застосування окремих норм Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби зовнішньої розвідки України визначено чіткий алгоритм перебування військовослужбовця у розпорядженні та подальшого працевлаштування.

Так пунктом 26 даної інструкції встановлено, що начальники, в розпорядженні яких перебувають військовослужбовці, зобов`язані організовувати їхню службову діяльність, здійснювати контроль за нею відповідно до вимог статутів Збройних Сил України, Положення, інших нормативно-правових актів з питань проходження військової служби та забезпечують дотримання встановлених строків перебування підлеглих у розпорядженні.

Вони також зобов`язані своєчасно, до закінчення строку перебування в розпорядженні, ініціювати призначення таких військовослужбовців на відповідні посади, а в разі наявності підстав для звільнення з військової служби вживати заходів щодо їх звільнення з військової служби.

Рішення щодо подальшого використання на службі військовослужбовців, які перебувають у розпорядженні керівництва СЗРУ, приймає відповідно керівництво СЗРУ за результатами розгляду пропозицій, внесених керівником (начальником) УК.

Пунктом 27 зазначеної інструкції встановлено, що УК та підрозділи персоналу здійснюють загальний контроль за дотриманням установлених строків перебування військовослужбовців у розпорядженні відповідних начальників.

За загальним правилом, продовження строку перебування військовослужбовців у розпорядженні відповідних начальників оформляється наказами по особовому складу керівників (начальників), зазначених у підпунктах 1-3 пункту 1 цього розділу, на підставі рапортів, поданих керівниками (начальниками) підрозділів, у розпорядженні яких перебувають військовослужбовці, на ім`я керівника (начальника), зазначеного в підпунктах 1-3 пункту 1 цього розділу. В рапортах зазначаються обставини та час, на який продовжується строк перебування військовослужбовців у розпорядженні (пункт 47 Положення). Такі рапорти з резолюцією керівника (начальника), зазначеного в підпунктах 1-3 пункту 1 цього розділу, передаються до УК або підрозділів персоналу разом із доданими до них підтвердними документами (довідки закладів охорони здоров`я про тимчасову непрацездатність або про звільнення військовослужбовців від виконання службових обов`язків за станом здоров`я; довідки закладів охорони здоров`я про час перебування на лікуванні (реабілітації) в закладі охорони здоров`я відповідно до висновку (постанови) ВЛК або про час перебування на стаціонарному обстеженні в закладі охорони здоров`я відповідно до висновку (постанови) ВЛК; довідки ВЛК з висновком (постановою) ВЛК про: звільнення від виконання обов`язків військової служби або від виконання службових обов`язків за станом здоров`я; звільнення від виконання службових обов`язків за станом здоров`я на строк, необхідний для оформлення звільнення, але не більше 30 календарних днів; потребу в стаціонарному лікуванні (реабілітації) в лікувальному закладі із зазначенням орієнтовного строку лікування (реабілітації); потребу в стаціонарному обстеженні із зазначенням закладу охорони здоров`я; інші документи, що підтверджують обставини, визначені пунктом 47 Положення).

Протягом строку перебування в розпорядженні, але не пізніше ніж за 15 робочих днів до його закінчення керівник (начальник) підрозділу, в розпорядженні якого перебуває військовослужбовець (стосовно тих, які перебувають у розпорядженні керівництва СЗРУ,- керівник (начальник) УК), подає мотивований рапорт, що доповідається керівникам (начальникам), зазначеним у підпунктах 1-3 пункту 1 цього розділу (стосовно тих, які перебувають у розпорядженні керівництва СЗРУ,- керівництву СЗРУ), для прийняття відповідних управлінських рішень щодо призначення на посаду або звільнення військовослужбовця з військової служби у встановленому законодавством порядку.

У рапорті стосовно військовослужбовця в обов`язковому порядку зазначаються:

військове звання, прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), особистий номер (за наявності), дата народження, освіта, стаж військової служби; посада, яку він займав, та дата призначення на цю посаду перед зарахуванням у розпорядження;

дата, підстава зарахування в розпорядження, строк перебування в розпорядженні із зазначенням часу, що був виключений з загальної тривалості періоду перебування в розпорядженні, та підстави для такого виключення (пункт 47 Положення);

дата та підстави скасування допуску до державної таємниці (в разі його скасування);

заходи, що були проведені з метою вирішення питання подальшого його використання на службі та керівники (начальники), які брали участь в їх проведенні;

ступінь придатності до військової служби за станом здоров`я (в разі направлення на медичний огляд до ВЛК);

вакантна військова посада (рівнозначна або нижча), яка є або була в підпорядкованому структурному підрозділі або в інших підрозділах СЗРУ (на підставі інформації УК за результатами підбору відповідних посад у підрозділах СЗРУ, проведеного за ініціативою керівника (начальника) структурного підрозділу, в розпорядженні якого перебуває військовослужбовець) у період перебування в розпорядженні, на яку може бути призначено військовослужбовця з дотриманням вимог, установлених пунктом 41 Положення, яка була запропонована для призначення військовослужбовця, та його ставлення до можливого призначення;

результати проведених заходів та пропозиції щодо подальшого його використання на службі відповідно до Положення.

На підставі рішення керівників (начальників), зазначених у підпунктах 1-3 пункту 1 цього розділу (стосовно тих військовослужбовців, які перебувають у розпорядженні керівництва СЗРУ,- керівництва СЗРУ), оформлюються подання до призначення або до звільнення з військової служби (стосовно тих військовослужбовців, які перебувають у розпорядженні керівництва СЗРУ,- УК) із урахуванням вимог пункту 3 розділу I цієї Інструкції.

У разі неможливості призначення військовослужбовця, який перебуває в розпорядженні у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів (підпункт 8 пункту 48 Положення), на рівнозначну посаду в структурному підрозділі, в якому він проходить військову службу, відповідний керівник (начальник) не пізніше одного місяця з дня зарахування військовослужбовця в розпорядження приймає рішення про подання такого військовослужбовця за його згодою до призначення на нижчу посаду в структурному підрозділі, в якому він проходить військову службу, за основною або спорідненою спеціальностями військовослужбовця чи набутим досвідом служби або про переведення за його згодою до Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань із виключенням зі списків особового складу СЗРУ згідно з поданим рапортом та за наявності письмового клопотання відповідних військових формувань.

У разі відсутності згоди військовослужбовця щодо призначення на посаду або переведення до Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань із виключенням зі списків особового складу СЗРУ та письмового клопотання відповідних військових формувань, військовослужбовець у встановленому порядку подається до звільнення з військової служби у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів у разі неможливості його використання на службі.

У разі відсутності в структурному підрозділі посад для призначення військовослужбовця, який перебуває в розпорядженні, керівник (начальник) цього підрозділу у взаємодії з УК організовує підбір відповідних посад у підрозділах СЗРУ з урахуванням його фахової підготовки, досвіду та напряму роботи, результатів попередньої діяльності, стану здоров`я. Про необхідність такого підбору керівник (начальник) структурного підрозділу, в розпорядженні якого перебуває військовослужбовець, не пізніше 10 днів після місячного строку перебування військовослужбовця в розпорядженні надсилає до УК відповідний лист із зазначенням інформації щодо відсутності вакантних військових посад для призначення, наявності пропозицій військовослужбовця або його бажання щодо подальшого проходження військової служби. УК у межах одного місяця з дня надходження листа керівника (начальника) структурного підрозділу здійснює підбір відповідних вакантних військових посад у СЗРУ з урахуванням вимог пункту 41 Положення. За результатами підбору відповідних посад у підрозділах СЗРУ УК невідкладно інформує керівника (начальника) структурного підрозділу, в розпорядженні якого перебуває військовослужбовець, для організації подальшої роботи з ним.

Позивача було зараховано у розпорядження у грудні 2021 року , разом з тим, всупереч вищезазначених норм чинного законодавства, позивач загалом перебував у розпорядженні більше ніж 3 місяці (загальний термін перебування у розпорядженні більше 3 років). При цьому, за увесь час перебування позивача у розпорядженні, йому жодного разу не пропонувалось заміщення вакантних посад - ні рівнозначної, ні навіть нижчої. Між тим, позивачу достеменно відомо про призначення у цей час та на подібні посади інших військовослужбовців. З приводу таких призначень представником позивача було скеровано відповідний адвокатський запит, однак станом на момент подання позовної заяви відповідь від відповідача не надходила.

Крім того, позивач самостійно звертався до керівництва щодо вирішення питання про його подальше призначення у відповідності до вимог чинного законодавства, з огляду на тривале безпідставне перебування у розпорядженні, однак такі звернення були повністю проігноровані керівництвом .

При цьому, у зв`язку з наявним у позивача статусу учасника бойових дій, на нього також розповсюджується дія норми п. 13 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а саме щодо «переважного права залишення на роботі при скорочені чисельності чи штату працівників у зв?язку із змінами в організації виробництва і праці та на першочергове працевлаштування у разі ліквідації підприємства, установи, організації». З метою виконання вимог цього Закону на відомчому рівні, аналогічні права передбачено й нормою ст. 45 «Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби зовнішньої розвідки України», затвердженого Указом Президента України від 30.12.2021 року № 690/2021,зокрема: «У разі скорочення штатів або проведення організаційних заходів військовослужбовці, які мають статус учасника бойових дій, користуються переважним правом залишення за місцем служби чи першочерговим правом призначення на вакантні посади».

У результаті, через недотримання відповідачем вищевказаних норм законодавства, та, як наслідок, тривалого безпідставного не призначення позивача на чисельні вакантні посади в СЗРУ, з грудня 2021 року по момент звільнення у листопаді 2024 року позивач фактично недоотримував відповідного грошового забезпечення по посаді першого заступника директора департаменту.

Фактично з липня 2024 року розмір щомісячного грошового забезпечення позивача було зменшено до мінімального з розрахунку прожиткового мінімуму на кожного члена родини. Повідомляю, що представником позивача було направлено адвокатський запит щодо розміру нарахованого та виплаченого грошового забезпечення позивача за період з 2021 року до кінця 2024 року, разом з тим станом на момент звернення до суду з даним позовом відповідь на адвокатський запит не надходила, за таких обставин позивач реалізуючи свій обов`язок на звернення до суду у місячний термін , зобов`язується надати детальне обґрунтування стосовно порушеного права позивача в цій частині вже після надходження запитуваних документів.

Разом з тим, грошове забезпечення та оплата праці співробітників розвідувальних органів унормовані положеннями статті 42 Закону № 912.

Згідно з частиною другою статті 42 Закону № 912 грошове забезпечення та заробітна плата співробітників розвідувальних органів складається з: 1) посадового окладу; 2) окладу за військовим званням або надбавки за ранг державного службовця; 3) надбавки за вислугу років; 4) надбавки за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці; 5) інших доплат, надбавок та винагород, передбачених законодавством; 6) премій.

30 серпня 2017 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова КМУ № 704), яка набрала чинності 01 березня 2018 року. Цією постановою затверджені тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, визначені додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років тощо.

14 липня 2021 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 729 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704» (далі Постанова КМУ № 729), яка набрала чинності 17 липня 2021 року.

На підставі пункту 3 Змін, що вносяться до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704, затверджених Постановою КМУ № 729, пункту 4 Постанови КМУ № 704 доповнений абзацами такого змісту:

«Установити, що посадові оклади військовослужбовців розвідувальних органів (крім військовослужбовців строкової військової служби) встановлюються відповідно до розмірів посадових окладів, установлених цією постановою для відповідних посад військовослужбовців Збройних Сил (додаток 2), із коефіцієнтом:

для військовослужбовців кадрового складу 1,8;

для військовослужбовців, які не належать до кадрового складу, 1,4.».

Таким чином, в липні 2021 року внаслідок змін, внесених до Постанови КМУ № 704 на підставі Постанови КМУ № 729, відбулося підвищення грошового забезпечення військовослужбовців розвідувальних органів. Разом з тим, через бездіяльність відповідача щодо непризначення на посаду розмір грошового забезпечення позивача був навпаки зменшений, що вподальшому призвело до зменшення бази для нарахування пенсії.

Відповідно до статті 17 Конституції України, забезпечення національної безпеки та захисту військовослужбовців є основними функціями держави.

Статті 12 і 13 Закону України «Про статус ветеранів війни» гарантують захист прав учасників бойових дій, включаючи переважне право залишення на службі та належний соціальний захист.

Між тим, відповідач Служба зовнішньої розвідки України, як державний орган, зобов`язана була вчасно виконати вимоги законодавства щодо забезпечення належного працевлаштування позивача після перебування у розпорядженні, що не було здійснено, у зв`язку з чим позивач і звертається до суду з метою захисту його порушеного права.

Суд вважає непереконливими доводи відповідача щодо можливості, у зв`язку із службовою необхідністю, призначення військовослужбовця за рішенням керівника розвідувального органу чи Голови Служби безпеки України на нижчі посади в розвідувальному органі чи в Службі безпеки України, оскільки відповідачем недоведена неможливість призначення позивача на рівнозначну посаду.

Сама можливість призначення на нижчу посаду не може бути безумовною підставою для порушення права позивача на продовження служби на посаді, яка відповідала б його попередній посаді до звільнення.

Враховуючи вищевикладене, суд задовольнає позовні вимоги в повному обсязі.

Питання розподілу судових витрат не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України "Про судовий збір".

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність СЗРУ щодо тривалого непризначення ОСОБА_1 на рівнозначну посаду.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 різницю в грошовому забезпеченні за весь період перебування у розпорядженні, враховуючи грошове забезпечення на посаді першого заступника директора департаменту.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Терлецька О.О.