Справа № 440/16169/23
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2025-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 440/16169/23

адміністративне провадження № К/990/21624/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мельник-Томенко Ж. М.,

суддів - Єресько Л. О., Жука А. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 30.04.2024 (колегія суддів у складі: Присяжнюк О. В., Любчич Л. В., Спаскіна О. А.),

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їхнє обґрунтування

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просив: визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати позивачу не у повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 21.06.2013 по 01.09.2023, з урахуванням січня 2008 року як базового місяця, бездіяльності та відмови, викладеної у листі від 29.09.2023 № 1683 у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 21.06.2023 по 01.09.2023 із застосуванням базового місяця - січень 2008 року; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 донарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 21.06.2013 по 28.02.2018 включно із застосуванням базового місяця січень 2008 року, з урахуванням проведених виплат; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 донарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 01.09.2023 включно з урахуванням проведених виплат із застосуванням базового місяця - січень 2008 року, відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078).

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що нарахування грошового забезпечення відповідачем проводилося не у повному обсязі, зокрема, у спірному періоді індексація грошового забезпечення відповідачем не виплачувалася. Уважає, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці і її проведення, у зв`язку зі зростанням споживчих цін, є обов`язковою для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Ураховуючи наведене, зазначив, що невиплата індексації грошового забезпечення є обмеженням конституційних прав позивача та є незаконною.

Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи

ОСОБА_1 з 21.06.2013 по теперішній час проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

У вересні 2023 року позивач звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплату йому індексації грошового забезпечення за весь період служби - з червня 2013 року.

Листом від 29.09.2023 № 1683 відповідач повідомив позивача, що грошова індексація з червня 2013 року по грудень 2016 року нараховувалася та виплачувалася, проте розрахунково платіжні відомості відповідачем знищені, а індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 30.11.2018 не нараховувалася та не виплачувалася, оскільки проведення індексації перебуває у прямій залежності від фінансових ресурсів відповідних бюджетів та не може виходити за її межі. З 01.12.2018 по серпень 2023 року включно індексація грошового забезпечення позивачу виплачена у належному розмірі, у зв`язку із чим відсутні підстави для задоволення заяви.

Позивач, уважаючи спірні дії відповідача протиправними, звернувся до суду з цим позовом.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.01.2024 позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із застосуванням індексу споживчих цін для розрахунку індексації - січень 2008 року. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із застосуванням індексу споживчих цін для розрахунку індексації - січень 2008 року. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 необхідно здійснювати, з урахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078, із застосуванням індексу споживчих цін для розрахунку індексації - січень 2008 року, проте підстави для нарахування та виплата індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 01.09.2023 із застосуванням індексу споживчих цін для розрахунку індексації - січень 2008 року відсутні, оскільки квітень 2018 року є наступним базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення за спірний період. Також не підлягають задоволенню й позовні вимоги, що охоплюють період з 21.06.2013 по 31.12.2015, оскільки порушення права позивача на індексацію його грошового забезпечення не доведено та не підтверджено жодними доказами.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 30.04.2024 рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.01.2024 скасовано та прийнято постанову, якою позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018, із застосуванням індексу споживчих цін для розрахунку індексації - січень 2008 року. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018, із застосуванням індексу споживчих цін для розрахунку індексації - січень 2008 року, з урахуванням виплачених сум. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 01.09.2023, із застосуванням індексу споживчих цін для розрахунку індексації - березень 2018 року. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 01.09.2023, із застосуванням індексу споживчих цін для розрахунку індексації - березень 2018 року, із урахуванням виплачених сум. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Приймаючи таке рішення суд апеляційної інстанції зазначив про відсутність підстав для застосування Порядку № 1078 (у редакції постанови Кабінету Міністру України від 09.12.2015 № 1013) до правовідносин з приводу індексації грошового забезпечення, які виникли до 01.12.2015, у зв`язку з чим, дійшов висновку, що січень 2008 року не може застосовуватися в якості базового місяця для проведення індексації грошового забезпечення позивача (військовослужбовця) за період з 21.06.2013 по 30.11.2015.

Крім того, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що з 01.12.2015 базовим місяцем для розрахунку індексації грошового забезпечення позивача є січень 2008 року.

Також суд апеляційної інстанції зазначив, що позивач у резолютивній частині позовної заяви просив зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 01.09.2023 із застосуванням базового місяця - січень 2008 року, проте зі змісту мотивувальної частини адміністративного позову та апеляційної скарги убачається, що позивач фактично просить зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 01.09.2023, з урахуванням проведених виплат, із застосуванням базового місяця - березень 2018 року. Із урахуванням викладених обставин, суд апеляційної інстанції уважав, що відповідач, починаючи з грудня 2015 року по 28.02.2018, повинен був застосовувати січень 2008 року, а з 01.03.2018 по 01.09.2023 березень 2018 року, як базові місяці для розрахунку індексації грошового забезпечення позивача.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційних скарг

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 30.04.2024 у справі № 440/16169/23 у частині визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 та зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 01.09.2023 із застосуванням індексу споживчих цін для розрахунку індексації - березень 2018 року, з урахуванням виплачених сум, ухвалити у цій частині нове рішення про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 , зобов`язання нарахувати та виплати позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 01.09.2023, відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078, з урахуванням висновків суду та проведених виплат.

Підставою касаційного оскарження зазначає пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

На обґрунтування підстав касаційного оскарження за пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України зазначає, що судом апеляційної інстанції застосовано норми Порядку № 1078 без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, від 29.03.2023 у справі № 380/5493/21, від 06.04.2023 у справі № 420/11424/21, від 12.04.2023 у справі № 420/6982/21 щодо права позивача на отримання індексації-різниці грошового забезпечення.

Крім того, скаржник наголошує на тому, що ним у мотивувальній частині позовної заяви та апеляційної скарги зазначено, що у силу вимог абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 сума належної йому індексації у березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, а саме: 4463,15 грн - 1095,64 грн = 3367,51 грн. Також ним проведено розрахунок збільшення грошового забезпечення відповідно до правової позиції відображеної у постановах Верхового Суду від 22.06.2023 у справі № 520/6243/22, від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, де Суд зауважує, що з огляду на абзаци 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 позивач (військовослужбовець) має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму індексації, що склалася у березні 2018 року. Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу, відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078. Позивач зазначає, що у його випадку розмір грошового забезпечення у лютому 2018 року складав 10 001,00 грн, у березні 2018 року складав 11 096,64 грн, а відтак, розмір грошового забезпечення у березні 2018 року у порівнянням з лютим 2018 року зріс на 1095,64 грн, розмір індексації у березні 2018 року повинен був складати 4463,15 грн, при цьому посадовий оклад у березні 2018 року (3520 грн підвищився у порівнянні з посадовим окладом у лютому 2018 року (850 грн). Отже, на думку позивача, розмір підвищення доходу становив 1095,64 грн (11 096,64 - 10 001,00 = 1095,64 грн). Також скаржник зазначає, що те саме обґрунтування та розрахунок ним було застосовано під час подання апеляційної скарги у частині визнання дій відповідача протиправними та зобов`язання нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення з 01.03.2018 по 01.09.2023 відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078. Проте суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку, що позивач у позовній заяві та апеляційній скарзі просив нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 01.09.2023 із застосуванням базового місяця - березень 2018 року.

Позиція інших учасників справи

Від Військової частини НОМЕР_1 відзиву на касаційну скаргу, у встановлений судом касаційної інстанції строк, не надходило. Відповідно до частини четвертої статті 338 КАС України відсутність відзиву на касаційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду апеляційної інстанції.

Рух касаційної скарги

04.06.2024 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 30.04.2024.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.06.2024 визначено склад колегії суддів, а саме: головуючу суддю (суддю-доповідача) Мельник-Томенко Ж. М., суддів Жука А. В., Мартинюк Н. М. для розгляду судової справи № 440/16169/23.

Ухвалою Верховного Суду від 19.06.2024 відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 30.04.2024.

Ухвалою Верховного Суду від 27.11.2025 закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 27.11.2025 № 1492/0/78-25 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 440/16169/23 у зв`язку з відпусткою судді Мартинюк Н. М., яка входить до складу постійної колегії суддів, з метою дотримання строків розгляду справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.11.2025 визначено склад колегії суддів, а саме: головуючу суддю (суддю-доповідача) Мельник-Томенко Ж. М., суддів Єресько Л. О., Жука А. В. для розгляду судової справи № 440/16169/23.

Позиція Верховного Суду

Релевантні джерела права та акти їхнього застосування

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до абзацу 1 пункту 1 статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з пунктом 2 статті 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Абзац 2 пункту 3 статті 9 Закону № 2011-XII передбачає, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно зі статтею 18 Закону України від 05.10.2000 № 2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі - Закон № 2017-III) законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Відповідно до статті 1 Закону України від 03.07.1991 № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282-XII) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону № 1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Частиною шостою статті 2 Закону № 1282-ХІІ передбачено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Статтею 3 Закону № 1282-ХІІ передбачено, що індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Відповідно до статті 4 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Порядку № 1078 (у редакції, чинній до 02.04.2021) цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Відповідно до пункту 1 Порядку № 1078 (у редакції, чинній після 02.04.2021) цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання державних та приватних виконавців, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Пункт 1-1 Порядку № 1078 загалом дублює приписи статей 3, 4 Закону № 1282-ХІІ, деталізуючи відповіді на питання про те, коли проводиться індексація.

Так, пунктом 1-1 Порядку № 1078 визначено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці 2 цього пункту.

Абзацом 5 пункту 2 Порядку № 1078 передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців.

Абзаци 2, 4 пункту 4 Порядку № 1078 деталізують межі індексації, які законодавець обумовив у частині шостій статті 2 Закону № 1282-ХІІ.

Так, абзац 2 пункту 4 Порядку № 1078 визначає, що оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Натомість абзац 4 пункту 4 Порядку № 1078 установлює, що частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.

Відповідно до абзацу 5 пункту 4 Порядку № 1078 сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Згідно з абзацом 1 пункту 5 Порядку № 1078 (у редакції, чинній до 02.04.2021) у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Абзацом 1 пункту 5 Порядку № 1078 (у редакції, чинній після 02.04.2021) визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (посадових окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Згідно з абзацом 2 пункту 5 Порядку № 1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Відповідно до абзацу 3 пункту 5 Порядку № 1078 сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці 1 цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Згідно з абзацом 4 пункту 5 Порядку № 1078, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Абзацом 5 пункту 5 Порядку № 1078 (у редакції, чинній до 02.04.2021) передбачено, що у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Відповідно до абзацу 5 пункту 5 Порядку № 1078 (у редакції, чинній після 02.04.2021) у разі зростання грошового доходу за рахунок інших його складових без підвищення тарифних ставок (посадових окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового доходу. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (посадового окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові грошового доходу, які не мають разового характеру.

Згідно з абзацом 6 пункту 5 Порядку № 1078 (у редакції, чинній до 02.04.2021) до чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Абзацом 6 пункту 5 Порядку № 1078 (у редакції, чинній після 02.04.2021) передбачено, що до чергового підвищення тарифних ставок (посадових окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Відповідно до підпункту 2 пункту 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи

Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).

Спірні правовідносини у цій справі склалися довкола обставин невиплати Військовою частиною НОМЕР_1 у повному обсязі на користь позивача (військовослужбовця) індексації грошового забезпечення: за період з 21.06.2013 по 28.02.2018 включно із застосуванням січня 2008 року у якості місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для проведення індексації; за період з 01.03.2018 по 01.09.2023 включно відповідно до абзаців 4, 5, 6, пункту 5 Порядку № 1078.

Водночас скаржник ставить під сумнів правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права у частині вирішення позовних вимог щодо виплати позивачу індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 01.09.2023.

У задоволенні цих вимог суд першої інстанції відмовив.

Надалі суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції, зокрема у цій частині вимог скасував та ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив частково, а саме: визнав протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 01.09.2023 із застосуванням індексу споживчих цін для розрахунку індексації - березень 2018 року; зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 01.09.2023 із застосуванням індексу споживчих цін для розрахунку індексації - березень 2018 року, з урахуванням виплачених сум.

Згідно із доводами касаційної скарги в оскаржуваному судовому рішенні суд апеляційної інстанції не урахував висновків, викладених Верховним Судом у справах № 400/3826/21, № 380/5493/21, № 420/11421/21, № 420/6982/21, що позивач (військовослужбовець) відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу у березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму індексації, що склалася у березні 2018 року. Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу, відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078.

Указуючи про те, що у його випадку розмір грошового забезпечення у лютому 2018 року складав 10 001,00 грн, у березні 2018 року складав 11 096,64 грн, а відтак, розмір грошового забезпечення у березні 2018 року у порівнянням з лютим 2018 року зріс на 1095,64 грн, розмір індексації у березні 2018 року повинен був складати 4463,15 грн, при цьому посадовий оклад у березні 2018 року (3520 грн підвищився у порівнянні з посадовим окладом у лютому 2018 року (850 грн), скаржник зазначає, що те саме обґрунтування та розрахунок ним було застосовано під час подання апеляційної скарги у частині визнання дій відповідача протиправними та зобов`язання нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення з 01.03.2018 по 01.09.2023 відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078. Водночас суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку, що позивач у позовній заяві та апеляційній скарзі просив нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 01.09.2023 із застосуванням базового місяця - березень 2018 року.

Отже, питання у цьому касаційному провадженні стосується відповідності висновку суду апеляційної інстанції практиці Верховного Суду щодо застосування норм абзаців абзаци 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078, а саме: у контексті з`ясування наявності/відсутності підстав для нарахування та виплати позивачу за період з 01.03.2018 по 01.09.2023 «індексації-різниці» грошового забезпечення.

Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, виходить із такого.

Механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації (пункт 44 постанови Верховного Суду від 27.04.2021 у справі № 380/1513/20).

Виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні, тобто військовими частинами і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення (постанови Верховного Суду від 19.07.2019 у справі № 240/4911/18, від 07.08.2019 у справі № 825/694/17, від 20.11.2019 у справі № 620/1892/19).

Реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (постанова Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 206/4411/16-а).

Відповідаючи на питання, поставлені перед судом касаційної інстанції в межах доводів і вимог касаційної скарги, Верховний Суд насамперед зауважує, що Порядок № 1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, так званої «поточної індексації» та «індексації-різниці». Суми цих індексацій можуть нараховуватися і одночасно, і окремо одна від одної.

У разі виникнення спору щодо індексації грошових доходів, коло обставин, які є істотними для справи; факти, що підлягають встановленню; характер спірних правовідносин; матеріальний закон, який їх регулює, - залежать від виду індексації, з приводу якої існує спір.

Щодо поточної індексації, то право на поточну індексацію виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 1 січня 2016 року встановлений у розмірі 103 відсотка (абзац 2 пункту 1-1, абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078). Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзаци 2, 5 пункту 4 Порядку № 1078).

Щодо «індексації-різниці», то право працівника на її отримання виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

Так, абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку № 1078, у редакціях, які застосовувалися з 01.12.2015 по 01.04.2021, встановлювали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме: сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3); сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).

Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078 додатково указує, що ця сума «індексації-різниці» виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає Суду підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Ураховуючи те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, Суд дійшов висновку, що повноваження військової частини щодо виплати цієї суми не є дискреційними.

З урахуванням того факту, що 01.03.2018 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704) та, з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку № 1078, то березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

Системний і цільовий способи тлумачення абзаців 3, 4 Порядку № 1078 дають підстави для висновку, що у березні 2018 року, як місяці підвищення доходу позивача, відповідачу належало вирішити питання, чи має останній право на отримання «індексації-різниці», а якщо так, то у якій сумі.

Такий правовий підхід відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21 (з урахуванням ухвали від 30.03.2023 про виправлення описки), від 29.03.2023 у справі № 380/5493/21, від 06.04.2023 у справі № 420/11424/21, від 12.04.2023 у справі № 420/6982/21, від 22.06.2023 у справі № 520/6243/22 з подібними правовідносинами, яку, в аспекті порушеного у касаційній скарзі питання, Суд уважає застосовною і до спірних правовідносин.

Як випливає з установлених обставин справи та позовної заяви, позивач, звертаючись до суду, наполягав на тому, що він має право на отримання індексації-різниці за період з 01.03.2018 по 01.09.2023. Водночас відповідач не нараховував і не виплачував позивачу цей вид індексації за спірний період.

Отже, указані обставини є спірними у цій справі. Проте суд апеляційної інстанції їх не дослідив.

У цьому контексті Суд зауважує, що з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку № 1078 позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року. Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.

Суд апеляційної інстанції указані правовідносини не дослідив та не перевірив істотні для справи обставини, а відтак не підтвердив й не спростував доводи позивача про те, що він має право на отримання щомісячної індексації-різниці за період з 01.03.2018 по 01.09.2023 і що це право порушив відповідач.

Щодо кола обставин, які належить з`ясувати для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078, то Верховний Суд у постановах від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21 (з урахуванням ухвали від 30.03.2023 про виправлення описки), від 22.06.2023 у справі № 520/6243/22, від 06.07.2023 у справі № 240/23550/21 зазначив, що для їхнього застосування суд повинен встановити: розмір підвищення доходу позивача у березні 2018 року (А); суму можливої індексації грошового забезпечення позивачки в березні 2018 року (Б); чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).

Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення у лютому 2018 року.

В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку № 1078).

Сума можливої індексації грошового забезпечення у березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку № 1078).

Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

Як уже зазначалося, у такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 сума індексації-різниці у березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).

Від установлення відповідних даних залежить правильність розрахунку грошового забезпечення та відповідно розміру індексації-різниці, належної до виплати.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 16.01.2025 у справі № 160/19515/23.

З урахуванням викладеного, Верховний Суд констатує обґрунтованість доводів касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції неправильно визначив характер спірних правовідносин у частині вимог, які стосуються нарахування й виплати щомісячної суми індексації-різниці за період з 01.03.2018 по 01.09.2023, та не встановив істотні для справи обставини, необхідні для правильного розв`язання спору в цій частині вимог, у зв`язку з чим дійшов передчасних висновків по суті справи у цій частині вимог.

Отже, наявні підстави для скасування постанови суду апеляційної інстанції в оскаржуваній частині, позаяк для правильного вирішення спору потрібно додатково дослідити докази та встановити додаткові обставини.

Натомість суд касаційної інстанції в силу положень статті 341 КАС України обмежений у праві додаткової перевірки зібраних у справі доказів та не може встановлювати або вважати доведеними обставини, які не були встановлені в рішеннях судів попередніх інстанцій.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.

Оскільки суд апеляційної інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм процесуального права, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню із скасуванням постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 30.04.2024 в оскаржуваній частині та направленням справи у цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду справи суду апеляційної інстанції необхідно взяти до уваги викладене в цій постанові і правильно застосувати, відповідно до встановлених обставин справи, до спірних правовідносин норми матеріального права і постановити рішення відповідно до вимог статті 242 КАС України.

Щодо іншої частини позовних вимог, то у цій частині касаційна скарга не містить доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження. Відтак, у вказаній частині судове рішення Верховний Суд не переглядає.

Висновки щодо розподілу судових витрат

З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 30.04.2024 у справі № 440/16169/23 скасувати у частині вирішення позовних вимог, що стосуються періоду з 01.03.2018 по 01.09.2023, а справу у цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції - Другого апеляційного адміністративного суду.

У іншій частині постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 30.04.2024 у справі № 440/16169/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіЖ.М. Мельник-Томенко Л.О. Єресько А.В. Жук