Справа № 554/16704/25
Суддя: Савченко Л. І.
Дата ухвалення: 2025-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/554/207/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 року Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого - судді Савченко Л.І.

при секретарі Титаренко Д.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить скасувати постанову тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № R193406 від 11.11.2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210-1 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 17000 грн., а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказує на те, що він перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 . Категорія обліку: військовозобов`язаний, звання: солдат, номер в реєстрі Оберіг: 4. В електронному кабінеті призовника, військовозобов`язаного, резервіста (додаток Резерв+) з`явилася інформація, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 28.04.2025 року не з`явився за повісткою до ТЦК та СП. ОСОБА_1 зазначає, що не отримував будь-якої повістки з ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо необхідності прибути в ТЦК та СП на 28.04.2025 року. Позивач вказує, що більше 6 місяців ІНФОРМАЦІЯ_3 не змінював інформацію про порушення ним правил військового обліку та відповідно не приймав постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за нібито порушення ним правил військового обліку. ОСОБА_1 зазначає, що 11 листопада 2025 року через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста в мобільному додатку «Резерв+» подав на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 заяву щодо вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності. 11 листопада 2025 року на його електронну пошту надійшла постанова № R193406 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 11.11.2025 року. До листа додано електронний файл постанови із накладеним кваліфікованим електронним підписом. Позивач вважає постанову від 11.11.2025 р. № R193406 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу необґрунтованою, незаконною і такою, що винесена з істотним порушенням чинного законодавства. ОСОБА_1 вказує, що правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях чи бездіяльності відповідного складу правопорушення. Диспозиція ч.3 ст.210-1 КУпАП передбачає порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період. Оскаржувана постанова від 11.11.2025 р. № R193406, винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , а не начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису. ОСОБА_1 стверджує, що перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 , а не в ІНФОРМАЦІЯ_5 . Відповідно і заява подавалася на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 . У зв`язку з цим, начальник ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 був позбавлений повноважень розглядати матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та приймати оскаржувану постанову. Крім того, у постанові від 11.11.2025 р. № R193406 установлено, що ОСОБА_1 не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 у строк та місце, зазначені в повістці, чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Позивач вважає, що оскаржувана постанова не містить посилання на докази, якими підтверджується його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, тобто не містить доказів того, що він отримав повістку, однак без поважних причин не з`явився до ТЦК та СП. Також в оскаржуваній постанові відсутня інформація про дату повістки, її серійний номер, дату отримання повістки, чи відповідні відомості відділення поштового зв`язку про відмову отримати повістку РТЦК. Позивач вважає, що відповідач не довів вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, за обставин, викладених у оскаржуваній постанові, а відтак притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення за відсутності доказів вчинення адміністративного правопорушення є безумовною підставою для скасування такої постанови.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 25 листопада 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін.

02 грудня 2025 року від відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Представник відповідача зазначає, що 11 листопада 2025 року ОСОБА_1 через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста в мобільному додатку «Резерв+» подав на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 заяву щодо вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності. Застосунок «Резерв+» - це мобільний застосунок від Міністерства оборони України для військовозобов`язаних, який надає можливість військовозобов`язаним без відвідування ТЦК та СП оформити відстрочку, отримати направлення на ВЛК, сплатити штраф (перейти до розділу «Штрафи онлайн» та подати заяву про визнання порушення). Тобто, позивачем була сформована заява не про вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності, а заява про визнання порушення. Будь-яких інших заяв, окрім «про визнання порушення» застосунком «Резерв+» не передбачено. Таким чином, шляхом електронної взаємодії застосунку «Резерв+» та Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, заява була отримана ІНФОРМАЦІЯ_7 . З відомостей, які містяться в ЄДРПВР, було встановлено, що ОСОБА_1 не прибув вчасно за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_4 , чим вчинив порушення вимог статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». На підставі заяви ОСОБА_1 , відомостей з ЄДРПВР була винесена оскаржувана постанова від 11.11.2025 р. № R193406. Представник відповідача звертає увагу, що постанови, які виносяться через ЄДРПВР мають визначену форму. Вимоги статей 258, 283 КУпАП були дотримані. Представник відповідача зазначає, що районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки як структурні підрозділи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, м. Києва та Севастополя підпорядковуються відповідному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, області, м. Києва та Севастополя, на території відповідальності якого вони перебувають згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Безпосереднє керівництво територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки і контроль за їх діяльністю здійснюють відповідні оперативні командування, а загальне - ІНФОРМАЦІЯ_8 , яке узгоджує основні питання діяльності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з відповідними структурними підрозділами Генерального штабу Збройних Сил та Міноборони. Діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки координується та спрямовується Міноборони. Так, за розпорядженням начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 від 15.08.2025 року №04/865 прибув у відрядження до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою посилення керівної ланки ІНФОРМАЦІЯ_7 підполковник ОСОБА_2 , начальник ІНФОРМАЦІЯ_10 , як тимчасово виконоючий обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку з чим, думка позивача, що ОСОБА_2 «позбавлений повноважень розглядати матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 » є хибною. Представник відповідача зазначає, що у позовній заяві позивачем зазначено адресу: АДРЕСА_1 . Тобто, він змінив місце проживання і не став на військовий облік у ТЦК та СП за зазначеною адресою. Відповідно до п. 23 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 р. №1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти в разі зміни адреси їх місця проживання або інших персональних даних зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідним органам, де вони перебувають на військовому обліку. Призовники, військовозобов`язані та резервісти, які не актуалізували інформацію про себе в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, особисто у семиденний строк з дня внесення змін до персональних даних прибувають із паспортом громадянина України та військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу, який організовує та веде військовий облік на території адміністративно- територіальної одиниці, для взяття їх на військовий облік, зняття з військового обліку або внесення змін до їх облікових даних. Таким чином, Позивачем було порушено передбачений законодавством строк для постановки на військовий облік за місцем фактичного (задекларованого) місця проживання. ОСОБА_1 безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків, як військовозобов`язаного (а.с.25-29).

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що з роздруківки з додатку «Резерв+» вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_11 , звання солдат, потребує проходження базової загальновійськової підготовки, Солдат резерву. В графі «Причина звернення до Нацполіції; зазначено : не прибули за повісткою до ТЦК та СП, дата звернення 28.04.2025 р. (а.с.10).

З скріншоту з додатку «Резерв+» вбачається, що ОСОБА_1 надійшло повідомлення про те, що його заява про самовизнання порушення розглянута, за результатами сформовано постанову про адміністративне правопорушення (а.с.8).

Постановою ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № R193406 від 11 листопада 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 17 000 грн. за те, що за результатами вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, встановлено, що ОСОБА_1 не прибув за викликом до ТЦК та СП у строк та місце зазначені в повістці (ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підтримку та мобілізацію»), чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (а.с.14-15).

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, яка тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Диспозиція ч.1 ст.210-1 КУпАП встановлює склад правопорушення, а саме: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері встановленого порядку управління.

Об`єктивна сторона виражається у порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Суб`єктивна сторона правопорушення полягає у наявності умислу на порушення встановлених правил.

Суб`єктом правопорушення може бути лише призовник, військовозобов`язаний або резервіст.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися, зокрема військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях. У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Відповідно до пункту 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 (далі по тексту Порядок № 560), за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Згідно із пунктами 40-41 Порядку № 560 під час вручення повістки здійснюється фото- і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації представником територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейським.

Належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

- день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Отже, з аналізу наведених вище норм вбачається, що оповіщення військовозобов`язаного про виклик до ТЦК та СП може здійснюватися шляхом особистого вручення військовозобов`язаному повістки або шляхом її направлення засобами поштового зв`язку. У випадку направлення повістки засобами поштового зв`язку належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик до ТЦК та СП є документами від поштового оператора про особисте отримання поштового відправлення, відмітка у поштовому повідомленні про відмову від його отримання або відмітка у поштовому повідомленні про відсутність особи за адресою.

Відповідно до норм статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210,210-1,211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Положеннями ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять відомостей, що повістка про виклик ОСОБА_1 , на підставі якої було складено постанову № R193406 від 11 листопада 2025 року, була доставлена та вручена позивачеві, або повернулася з відміткою у поштовому повідомленні про відмову від його отримання або відміткою у поштовому повідомленні про відсутність особи за адресою. При цьому у матеріалах справи взагалі відсутня вказана повістка , невідомо її номер, дата створення, інформація про дату виклику до ТЦК та СП (а.с.16).

Саме вручення позивачу повістки про його виклик, є обов`язковою передумовою притягнення його до відповідальності.

При цьому, стороною відповідача будь-яких доказів про направлення позивачу судової повістки та отримання її останнім до суду не надано. Отже, суду не доведено факт виклику позивача.

У розумінні ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

За приписами ст. 251 КУпАПдоказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Виходячи з наведеного, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Суд вважає, що відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факт порушення позивачем Правил військового обліку. Сама постанова без обґрунтування її доказами не дає підстав для висновку про скоєння адміністративного правопорушення. Враховуючти викладене, відповідачем не надані докази того, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3ст.210-1 КУпАП. А отже, вказані обставини дають суду підстави вважати про відсутність винної поведінки позивача та об`єктивної сторони правопорушення.

При цьому, зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається, на підставі яких саме доказів відповідач дійшов висновку про порушення ОСОБА_1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які визначені у додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 №1487 та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Враховуючи викладене, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази, на підставі яких відповідач дійшов висновку про порушення ОСОБА_1 законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

В постанові Верховного Суду від 04.09.2019 у справі №285/1535/15 міститься правовий висновок про те, що адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності. Час вчинення правопорушення є однією із ознак його об`єктивної сторони.

Аналізуючи обставини справи та досліджені докази, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

При цьому, суд враховує висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17, згідно з якими сама по собі оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом його вчинення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду вже зафіксованого правопорушення.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідачем не подано до суду доказів та не зазначено обставин, які безсумнівно підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача, викладені в адміністративному позові, які б дозволили вказати на достовірність обставин викладених у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а тому будь-які сумніви з приводу наявності вини трактуються на користь особи відносно якої складена постанова, оскільки наявні у справі докази, не дають підстав для висновку про скоєння позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Отже, враховуючи, що в ході розгляду справи відповідачем, на якого у даному випадку покладено обов`язок щодо доказування, не доведено правомірності прийнятого стосовно позивача оскаржуваного рішення, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваної постанови та необхідність її скасування із закриттям провадження в справі про адміністративне правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Разом з тим, доводи позивача про розгляд справи не уповноваженою особою, а саме начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , а не начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , судом до уваги не приймаюиться, оскільки відповідачем у відзиві вказано, що розпорядженням начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 від 15.08.2025 року №04/865 підполковник ОСОБА_2 прибув у відрядження до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою посилення керівної ланки ІНФОРМАЦІЯ_7 . Зазначене розпорядження містить гриф «ДСК» (документ містить службову інформацію, доступ до якої обмежений і надається лише певній групі осіб), тому копію вказаного наказу до відзиву не долучено.

Також суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що у позовній заяві позивачем зазначено іншу адресу ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , тоді як він зобов`язаний повідомляти ТЦК про зміну місця проживання (перебування), згідно п.11 ст. 38 Закону № 2232-ХІІ.

Проте, суд зазначені доводи відхиляє, оскільки постанова про притягнення до адміністративної відповідальності винесена за неприбуття за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_4 , а не за неповідомлення про зміну анкетних даних.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст.139 КАС України у зв`язку із задоволенням позову, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат по сплаті судового збору у сумі 605,60 грн.

Керуючись ст. ст.8-9,72-77,241,242-246,250 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі - задовольнити.

Скасувати постанову № R193406 тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 від 11 листопада 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 17 000 грн.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210 КУпАП - закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце знаходження: АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Суддя Л.І.Савченко