Справа № 160/25358/25
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2025-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального закладу «Слобожанський центр культурних послуг» Слобожанської селищної ради в особі директора Коцарь Лілії Володимирівни про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність КЗ «Слобожанський центр культурних послуг» Слобожанської селищної ради в особі директора Коцарь Л.В. щодо ненадання відповіді на його інформаційний запит від 03.03.2025 року;
- зобов`язати КЗ «Слобожанський центр культурних послуг» Слобожанської селищної ради в особі директора Коцарь Л.В надати повну та достовірну відповідь на його інформаційний запит від 03.03.2025 року, а саме: надати письмову інформацію про отримання заробітної плати, премій, добавок та матеріальної допомоги усіма працівниками комунального закладу, відповідно до штатного розпису підприємства, за період, що охоплює грудень 2024 року, січень та лютий 2025 року, із зазначенням відсотка премії, який був нарахований кожному працівнику підприємства за вказані місяці.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що позивач 03.03.2025 року звернувся до відповідача із запитом на інформацію. Відповідач листом від 07.03.2025 року повідомив його про продовження строку розгляду запиту до 20 робочих днів, посилаючись на необхідність пошуку інформації. Однак, станом на день подання позову жодної відповіді по суті запиту він не отримав. Вказане й стало підставою для звернення до суду з позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.09.2025 року позовна заява була залишена без руху через невідповідність приписам ст.161 КАС України та запропоновано позивачу протягом десяти днів, усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 1 211,20 грн.
На виконання ухвали суду 03.10.2025 року позивачем були усунуті недоліки позовної заяви, а саме надано до суду докази сплати судового збору у розмірі 1 211,20 грн.
Ухвалою суду від 08.10.2025 року прийнято позову заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку статті 263 КАС України.
На виконання вимог ухвали суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що 03.03.2025 р. було отримано інформаційний запит позивача від 03.03.2025 р. Враховуючи ту обставину, що для підготовки відповіді на отриманий запит необхідно було обробити великий обсяг інформації, здійснити пошук інформації серед значної кількості даних, так, як фактична чисельність працівників складає понад 90 осіб, КЗ «Слобожанський центр культурних послуг» Слобожанської селищної ради скористалося положеннями ст.20 Закону №2939-VI та подовжило строк розгляду запиту до 20 робочих днів, про що позивача було повідомлено листом №45 від 07.03.2025 р. Повну та розгорнуту відповідь на інформаційний запит позивача від 03.03.2025 р. було надано у листі про надання інформації №62 від 04.04.2025 р. та додатках №1, №2, №3. Враховуючи вищевикладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви повністю.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до директора КЗ «Слобожанський центр культурних послуг» Слобожанської селищної ради із запитом на інформацію від 03.03.2025 року, в якому просив надати наступну публічну інформацію:
«Вимагаю надати письмову відповідь, у якій викласти детальну інформацію про отримання заробітної плати, премій добавок та матеріальної допомоги усіма працівниками комунального закладу (КЗ «СЦПК») ССР, відповідно до штатного розпису підприємства, за період, що охоплює грудень 2024 року, січень та лютий 2025 року, із зазначенням відсотка премії, який був нарахований кожному працівнику підприємства за вказані місяці».
Листом від 07.03.2025 року №45 КЗ «Слобожанський центр культурних послуг» Слобожанської селищної ради повідомив позивача про продовження строку розгляду запиту до 20 робочих днів у зв`язку з необхідністю підготовки значної кількості даних по працівникам закладу (понад 90 осіб).
Позивач вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання запитуваної інформації на вказаний запит, звернувся до суду з позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес регулює Закон України Про доступ до публічної інформації від 13.01.2011 року № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI), відповідно до статті 1 якого публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Право на доступ до публічної інформації гарантується: обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом. Доступ до інформації забезпечується шляхом: надання інформації за запитами на інформацію (пункт перший частини першої статті 3, пункт другий частини першої статті 5 Закону №2939-VI).
Згідно із частиною 5 статті 6 Закону № 2939-VI, не може бути обмежено доступ до інформації про складання, розгляд і затвердження бюджетів, кошторисів розпорядників бюджетних коштів та плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів, а також їх виконання за розписами, бюджетними програмами та видатками (крім таємних видатків відповідно до статті 31 Бюджетного кодексу України), взяття розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів бюджетних зобов`язань або здійснення розпорядження бюджетними коштами у будь-який інший спосіб, планування, формування, здійснення та виконання закупівлі товарів, робіт і послуг за бюджетні кошти, у тому числі оборонних закупівель (крім випадків, якщо окрема інформація про закупівлі товарів, робіт і послуг становить державну таємницю відповідно до Закону України "Про державну таємницю"), володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно (крім випадків, передбачених частиною другою статті 23 Закону України "Про основи національного спротиву").
Розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (частина перша статті 20 Закону № 2939-VI).
У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (ч.4 ст.20 Закону № 2939-VI).
Відповідно до статті 12 Закону № 2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.
Статтею 13 Закону № 2939-VI встановлено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:
1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;
2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;
3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;
4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.
За правилами ст.14 Закону № 2939-VI розпорядники інформації зобов`язані: 1) оприлюднювати інформацію про свою діяльність та прийняті рішення; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації; 6) надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації.
В силу положень ст.16 Закону № 2939-VI розпорядник інформації відповідає за визначення завдань та забезпечення діяльності структурного підрозділу або відповідальної особи з питань запитів на інформацію розпорядників інформації, відповідальних за опрацювання, систематизацію, аналіз та контроль щодо задоволення запиту на інформацію та надання консультацій під час оформлення запиту. Запит, що пройшов реєстрацію у встановленому розпорядником інформації порядку, обробляється відповідальними особами з питань запитів на інформацію.
Згідно із частин першої - четвертої статті 19 Закону № 2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.
За змістом частини 5 статті 19 Закону № 2939-VI запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.
Відповідно до частини 1 статті 20 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Частиною 1 статті 22 Закону № 2939-VI визначено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:
1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;
2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;
3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;
4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.
Згідно із частиною 2 статті 22 Закону № 2939-VI відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.
Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником (частина 3 статті 22 Закону № 2939-VI).
Рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України (стаття 23 Закону №2939-VI).

Отже, громадяни мають право звертатися із інформаційними запитами до суб`єктів владних повноважень та інших розпорядників публічної інформації. Запит може надаватися у письмовій формі чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Розпорядник інформації у свою чергу зобов`язаний надати відповідь на запит не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. Проте, строк може бути продовженим у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних. Також запитувачу інформації забезпечено право на оскарження дій або бездіяльності розпорядника інформації.

Судом встановлено, що відповідач, у відповідь на запит позивача від 03.03.2025 року, листом від 07.03.2025 р. № 45 повідомив про продовження строку розгляду вказаного запиту до 20 робочих днів, у зв`язку з необхідністю підготовки значної кількості даних по працівникам закладу (понад 90 осіб).

До відзиву на позов відповідачем було долучено лист від 04.04.2025 р. №62, в якому надано відповідь на запит від 03.03.2025 року та долучено копії запитуваних документів, а саме: детальну інформацію про отримання заробітної плати, премій, надбавок та матеріальної допомоги працівниками КЗ «Слобожанський центр культурних послуг» Слобожанської селищної ради, відповідно до штатного розпису підприємства, за період, що охоплює грудень 2024 року, січень та лютий 2025 року, із зазначенням відсотка премії, який був нарахований кожному працівнику підприємства за вказані місяці.

На підтвердження факту направлення листа від 04.04.2025 р. №62 відповідачем надано завірену копію сторінки журналу вихідної кореспонденції з відповідною реєстраційною відміткою.

Суд критично оцінює докази направлення листа на адресу позивача, адже копія із журналу реєстрації вхідних документів містить лише номер та дату реєстрації вихідної кореспонденції, проставленої самим органом в односторонньому порядку, самі по собі не свідчать про дату отримання листа від 04.04.2025 р. №62, адже ведення журналу реєстрації вихідної кореспонденції залежить від волевиявлення самого відповідача, є його внутрішнім документом та має суб`єктивний характер. Тим часом як належним доказом отримання листа від 04.04.2025 р. №62 є поштовий конверт зі штрих кодовим ідентифікатором та відмітками відділення поштового зв`язку або належним чином завірена його копія, список згрупованих поштових відправлень із відміткою працівника зв`язку про його прийняття, однак такі докази суду не подано.

В свою чергу, позивач заперечує отримання ним відповіді на інформаційний запит від 03.03.2025 року.

Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 26.02.2021 року у справі №460/1684/19, при вирішенні питання, в який момент часу обов`язок щодо надання відповіді на запит вважається виконаним у разі пересилання відповіді на запит поштою, то таким моментом є здача документа на пошту. Натомість реєстрація відповіді на запит як вихідного документа у журналі реєстрації вихідної документації розпорядника інформації і присвоєння за фактом реєстрації вихідного номера не є моментом завершення перебігу строку на надання відповіді, визначеного законом.

Зважаючи на імперативно встановлений обов`язок розпорядника інформації надати відповідь на інформаційний запит, а також його статус у відповідних правовідносинах як суб`єкта владних повноважень, суд вважає, що саме розпорядник інформації у випадку виникнення спору повинен довести факт не лише надіслання відповіді, а й її вручення запитувачу інформації чи повернення конверту без вручення із зазначенням відповідних причин.

Відтак, ризики неодержання відповіді на запит запитувачем інформації та можливі наслідки у формі відповідальності повністю покладені на суб`єкта владних повноважень - розпорядника інформації.

Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.03.2019 року у справі №800/369/17.

У постановах Верховного Суду від 13.06.2018 року у справі №802/211/16-а, від 06.09.2019 року у справі №128/4752/15-а, від 25.06.2020 року у справі №802/1442/15-а, від 26.02.2021 року у справі №520/421/20 викладено правову позицію, відповідно до якої належними і допустимими доказами відправлення відповіді є список згрупованих поштових відправлень із відміткою працівника зв`язку про його прийняття, опис вкладення у цінний лист, зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення, докази направлення електронною поштою або розписка про отримання у разі вручення заявнику особисто.

Суд звертає увагу, що особливість зазначеного розподілу тягаря доказування в адміністративних справах не дозволяє трактувати "сумніви" інакше, як неспроможність суб`єкта владних повноважень, до якого звернено позовом, переконливо довести обґрунтованість та правомірність власних дій у спірних відносинах, тобто невиконання ним свого процесуального обов`язку.

Слід також звернути увагу, що у своєму запиті позивач вказав електронну пошту та номер телефону, як контактні дані, за допомогою яких з ним можна зв`язатися для отримання відповіді особисто та надіслати в електронному вигляді. Проте, відповідач не скористався ними, як альтернативними засобами доведення змісту відповіді до позивача та повідомлення про результати розгляду його запиту.

За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем допущено бездіяльність в частині не надання відповіді на запит позивача, що не відповідає критеріям правомірності, визначених нормою частини 2 статті 2 КАС України.

На підставі зазначеного, суд вважає, що для відновлення порушених прав позивача слід визнати протиправною бездіяльність Комунального закладу «Слобожанський центр культурних послуг» Слобожанської селищної ради щодо не надання відповіді на інформаційний запит позивача від 03.03.2025 року та зобов`язати КЗ «Слобожанський центр культурних послуг» Слобожанської селищної ради надати позивачу відповідь на інформаційний запит від 03.03.2025 року, відповідно до вимог Закону України Про доступ до публічної інформації, та з урахуванням висновків суду.

За вказаних обставин, позов підлягає частковому задоволенню. Суд зазначає, що задовольняє частково позовні вимоги за змістом, однак приводить їх відповідно до вимог законодавства та у спосіб, що забезпечить ефективний захист прав позивача.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Приймаючи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви з викладених вище підстав.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно із ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Як видно з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду у розмірі 968,96 грн.

Тому судовий збір у розмірі 605,60 грн. (1 211,20 грн. : 2) підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних відшкодувань відповідача.

У період з 09.11.2025 року по 25.11.2025 року (включно) суддя Кучма К.С. перебував у відрядженні, у зв`язку з чим рішення ухвалено у перший робочий день 26.11.2025 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Комунального закладу «Слобожанський центр культурних послуг» Слобожанської селищної ради щодо не надання відповіді на інформаційний запит ОСОБА_1 від 03.03.2025 року.

Зобов`язати Комунальний заклад «Слобожанський центр культурних послуг» Слобожанської селищної ради надати ОСОБА_1 відповідь на інформаційний запит від 03.03.2025 року, відповідно до вимог Закону України Про доступ до публічної інформації, та з урахуванням висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Комунального закладу «Слобожанський центр культурних послуг» Слобожанської селищної ради (вул.Героїв України, 23, с-ще Слобожанське, Дніпровський р-н, Дніпропетровська обл., ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) судові витрати по справі у розмірі 605,60 грн.

У задоволенні решти позовної заяви - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя К.С. Кучма