Справа № 686/23095/25
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2025-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/23095/25

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Мазурок О.В.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

02 грудня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Капустинського М.М. Сапальової Т.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Решкатюк Л.O.,

позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Тернопільській області про скасування постанови поліцейського 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Пришляк Н.Б. серія ЕНА №5395036 від 04.08.2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за ст.122 ч.1 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що постановою поліцейського 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області капрала поліції Пришляк Наталії Борисівни серія ЕНА № 5395036 від 04.08.2025 року його, ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за ст.122 ч.1 КУпАП за те, що він, керуючи транспортним засобом в населеному пункті Озерна рухався зі швидкістю 78 км/год. при дозволеній швидкості 50 км/год. Швидкість вимірювалася лазерним вимірювачем швидкості руху ТruСаm LТІ 20/20 ТС008352, чим порушив п. 12.9.6 ПДР - перевищення водіями ТЗ встановлених обмежень швидкості руху передбачених знаками 3.29, 3.31, 30.37 (швидкість вимірював ОСОБА_2 ). Постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною з наступних підстав. Співробітник Управління патрульної поліції в Тернопільській області ОСОБА_2 вимірював швидкість транспортного засобу, яким він керував, лазерним вимірювачем швидкості руху ТruСаm LТІ 20/20 ТС008352 тримаючи його в руках та рухався (не перебував в статичному положенні), що унеможливило коректне вимірювання швидкості ТЗ, та є порушенням вимог статті 40 Закону № 5 80-VIII, якою встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: 1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Про неправомірність його дій співробітнику поліції ОСОБА_2 він одразу повідомив після зупинки транспортного засобу, яким керував. Під час надання для ознайомлення доказів у справі про адміністративне правопорушення співробітник поліції ОСОБА_2 показав йому відеозапис його так званого правопорушення і на даному записі спочатку на силуеті легкового автомобіля який ледь можна розгледіти була зафіксована швидкість (78 км/год), потім відео різко втрачає силует даного автомобіля і через деякий час запису зблизька починається запис руху його автомобіля де видно його державний реєстраційний номер. Також зазначений у постанові серії ЕНА № 5395036 від 04.08.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності відеозапис з нагрудної камери 472553 патрульного поліцейського на його думку не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови, оскільки поліцейський 1 взводу 2 роти 1 батальйону управління патрульної поліції в Тернопільській області капрал поліції Пришляк Наталія Борисівна була запрошена ОСОБА_2 для винесення постанови. Оскільки притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами, та з огляду на відсутність належних доказів допущення ним адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.122 КУпАП, притягнення його ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є неправомірним.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 жовтня 2025 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

В судовому засіданні позивач заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, повноважного представника в судове засідання не направив.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою поліцейського 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Пришляк Н.Б. серія ЕНА №5395036 від 04.08.2025 року на ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що ОСОБА_1 04.08.2025 17:18:06 керуючи транспортним засобом марки HYUNDAI IONIQ з номерним знаком НОМЕР_1 , у населеному пункті АД М-09 19 км с.Озерна рухався зі швидкістю 78 км/год при дозволеній швидкості руху 50 км/год., швидкість вимірювалась приладом TruCam 20/20 Т С008352, чим порушив п.12.9 б ПДР України - перевищення водіями ТЗ встановлених обмежень швидкості руху, передбачених знаками 3.29, 3.31, 30.3, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС008352).

Позивач вважаючи дану постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності протиправною, оскаржив її до суду.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.п.1.1.-1.5. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.12.4 Правил дорожнього руху, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальними правилами ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Колегія суддів погоджується із тим, що представником відповідача не надано до суду доказів правомірності винесеного рішення, оскільки з наданого до суду фотознімка здійсненого сертифікованим приладом TruCam20/20 ТС008352 не можливо встановити швидкість якого транспортного засобу вимірювалась приладом TruCam20/20 ТС008352, в населеному пункті с.Озерна 08.04.2025 о 17.18.01 (в постанові зазначено, що ОСОБА_1 вчинив порушення 08.04.2025 о 17.18.06). Оскільки вказане фотозображення не чітке, неможливо встановити ні марку, ні модель, ні колір, ні номерний знак транспортного засобу. На іншому фото зображено номерний знак, проте воно не свідчить, що вимірювання швидкості проводилось саме транспортного засобу із вказаним номерним знаком. Інших належних та допустимих доказів на підтвердження порушення позивачем п.12.9 б ПДР України відповідачем суду не надано.

З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог та скасування постанови ЕНА № 5395036 від 04 серпня 2025 року.

Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 жовтня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Капустинський М.М. Сапальова Т.В.