Справа № 607/19548/25
Суддя: Базан Л. Т.
Дата ухвалення: 2025-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОДАТКОВЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Базана Л.Т.
секретаря с/з Гоцак І.О.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 листопада 2025 року позов задоволено, скасовано постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №61/1819 від 30.08.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн, а провадження у справі закрито.

24 листопада 2025 року через підсистему Електронний суд представником ОСОБА_1 адвокатом Созанською Т.І. подано клопотання про ухвалення додаткового рішення, у якому вона просить стягнути в користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 10 000 грн. витрат на правову допомогу. До вказаної заяви додано: Договір про надання правничої допомоги від 15.09.2025, укладений між адвокатом Созанською Т.І. та ОСОБА_1 ; акт №1 про надання правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги б/н від 24.11.2025, із зазначенням виконаних робіт: консультування клієнта (правовий аналіз ситуації, формування стратегії) 2 000 грн., підготовка на написання позовної заяви (вивчення документів, наданих Клієнтом, дослідження судової практики, опрацювання нормативно-правових актів, написання позовної заяви та підготовка додатків до неї, подання позовної заяви до суду) 4 000 грн., участь у судовому засіданні 06.10.2025 2 000 грн., участь у судовому засіданні 18.11.2025 2 000 грн.; квитанцію до прибуткового касового ордера №24/11/2025 від 24.11.2025 на суму 10 000 грн.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 не скористався правом подати заперечення на клопотання про стягнення витрат на оплату правничої допомоги.

Учасники не з`явилися у судове засідання, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що не перешкоджає розгляду заяви (ч. 3 ст. 252 КАС України).

За вказаних обставин, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України.

При вирішенні заяви адвоката Созанської Т.І. про ухвалення додаткового судового рішення, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1-3 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якої надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000 та від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 303/3973/17 (провадження № 61-12505св19), від 07 липня 2021 року у справі № 335/10173/19 (провадження № 61-5223св21), від 09 червня 2022 року у справі № 759/2952/20 (провадження № 61-16694св21), від 08 листопада 2023 року у справі № 539/2673/21 (провадження № 61-9750св 23).

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18, провадження № 61-9124св20, вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Відповідно до ч.4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною п`ятою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч.6 ст. 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 1, 3 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Вимогами ч. 7 ст. 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, у заяві про розгляд справи без участі позивача та його представника, адвокат Гриців О.Я. вказала, що докази на підтвердження понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу у зв`язку з розглядом даної справи у суді будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 листопада 2025 року позов задоволено, скасовано постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №61/1819 від 30.08.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн, а провадження у справі закрито.

При цьому питання про розподіл понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у даному судовому рішенні не вирішене. Вказане є підставою для постановлення додаткового рішення з метою вирішення питання про судові витрати.

Як вбачається із матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу адвокатом Созанською Т.І. до суду було надано Договір про надання правничої допомоги від 15.09.2025, укладений між адвокатом Созанською Т.І. та ОСОБА_1 ; акт №1 про надання правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги б/н від 24.11.2025, із зазначенням виконаних робіт: консультування клієнта (правовий аналіз ситуації, формування стратегії) 2 000 грн., підготовка на написання позовної заяви (вивчення документів, наданих Клієнтом, дослідження судової практики, опрацювання нормативно-правових актів, написання позовної заяви та підготовка додатків до неї, подання позовної заяви до суду) 4 000 грн., участь у судовому засіданні 06.10.2025 2 000 грн., участь у судовому засіданні 18.11.2025 2 000 грн.; квитанцію до прибуткового касового ордера №24/11/2025 від 24.11.2025 на суму 10 000 грн.

Також надання позивачу адвокатом Созанською Т.І. професійної правової допомоги у суді під час розгляду цієї справи підтверджується копією ордеру серії ВО № 1117071 від 15 вересня 2025 року.

При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України від 5 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI). Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 30 Закону №5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З огляду на викладене, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним.

На підставі викладеного, суд вважає, що розмір гонорару, визначений позивачем, є частково неспівмірними зі складністю даної справи, яка розглядається за позовами, які не є новими в правовому плані, зважаючи на витрачений адвокатом час для підготовки позову, враховуючи принципи справедливості, критерії розумності розміру витрат позивача на правничу допомогу, виходячи з обставин даної справи та фінансового стану обох сторін, суд вважає, що слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача 3 000 гривень витрат на правничу допомогу.

Керуючись статтею 55 Конституції України, статтями 9, 72-77, 132, 134, 139, 242, 244-246, 257, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

У Х В А Л И В:

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги, у розмірі 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: Созанська Тетяна Іванівна, РОНКПП НОМЕР_2 , місцезнаходження: вул. Г. І. Виговського, 26/оф.16, м. Тернопіль, 46009.

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 , місцезнаходження АДРЕСА_2 .

Головуючий суддяЛ. Т. Базан