Справа № 240/14276/25
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2025-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року м. Житомир справа № 240/14276/25

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Черноліхова С.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 із позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, яка призвела до зменшення розміру недоотриманої за травень 2024 року пенсії ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати відповідача донарахувати та виплатити недоотриману за травень 2024 року пенсію ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 9630,00.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що її мати ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . При житті мати недоотримала пенсію за травень 2024 року в сумі 16360,03 грн, яку позивачу також не виплатили як спадкоємцю, відповідно до свідоцтва про право на спадщину.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 29.05.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому вказує, що на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 по справі №240/2268/20, яким зобов`язано здійснити з 17.07.2018 нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_2 , як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", нараховано доплату за період з 17.07.2018 по 30.04.2024 в сумі 374243,58 грн, з урахуванням виплачених сум, яка не виплачена. З 1 січня 2024 року прийнято Закон України "Про державний бюджет України на 2024 рік", відповідно до статті 8 якого розмір мінімальної заробітної плати, яка застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду, становить 1600 грн. Дану норму було застосовано до розміру підвищення до пенсії ОСОБА_2 .. Позивачу відповідно до її заяви від 17.01.2025 року проведено виплату недоотриманої пенсії за травень 2024 року в сумі 6730,03 грн.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 .

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 по справі №240/22268/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити із 17.07.2018 нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_2 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону № 796-XII, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину №363/2024, встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а позивач є спадкоємцем майна, яке складається з: недоотриманої пенсії в сумі 16360,03 грн; нарахованої суми - 412763,58 грн, згідно рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 по справі №240/22268/20.

Листом від 06.05.2025 на заяву позивача з питань виплати недоотриманої пенсії її матері ГУ ПФУ в Житомирській області повідомило, що розмір підвищення встановленого до пенсії ОСОБА_2 на виконання рішення суду, з 01.01.2024 перераховано відповідно до ст.8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", а саме з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати 1600 грн., що застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду та розмір такого підвищення становив 3200,00 грн. (1600,00 грн. х 2). Згідно заяви позивача від 17.01.2025 та доданих до неї документів, відповідно до статті 52 Закону 1058, проведено виплату недоотриманої пенсії за травень 2024 року в сумі 6730,03 грн, визначеному на виконання рішення суду, в тому числі 3200,00 грн. підвищення за проживання на території радіоактивного забруднення.

Вважаючи таку бездіяльність протиправною позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Закон України від 09 липня 2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон №1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

За правилами частини першої статті 9 Закону №1058-IV, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За рахунок коштів накопичувальної системи пенсійного страхування, що обліковуються на накопичувальних пенсійних рахунках Накопичувального фонду або на індивідуальних пенсійних рахунках у відповідних недержавних пенсійних фондах - суб`єктах другого рівня системи пенсійного забезпечення, здійснюються такі пенсійні виплати, як довічні пенсії і одноразова виплата (частина друга статті 9 Закону №1058-IV).

Статтею 49 Закону №1058-IV урегульовано питання припинення та поновлення виплати пенсії.

Так, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, зокрема, у разі смерті пенсіонера, визнання його безвісно відсутнім або оголошення померлим у встановленому законом порядку (пункт 3 частини першої статті 49 вказаного Закону).

Отже, право особи на пенсію пов`язане безпосередньо з особою та воно не може бути передане іншим особам.

Відповідно до частини першої статті 91 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

За змістом статті 52 Закону №1058-IV сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Згідно з частиною другою статті 36 Закону №1058-IV непрацездатними членами сім`ї вважаються:

1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні;

3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

Згідно зі статтею 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом (пункт 4 частини першої статті 1219 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

У статті 1219 ЦК України йде мова про неможливість передати право вимоги на отримання пенсії, тобто зі смертю спадкодавця припиняється обов`язок з виплати йому пенсії. Натомість за змістом статті 1227 ЦК України до складу спадщини входять суми вже нарахованої, але своєчасно не виплаченої за життя пенсіонера пенсії.

Однією з умов виплати пенсії, що не включається до складу спадщини, вказаним вище особам є те, що пенсія повинна бути призначена, обчислена, нарахована до виплати, але недоодержана за життя померлого пенсіонера. Суми пенсії передаються членам сім`ї пенсіонера незалежно від того, чи виступають вони одночасно спадкоємцями після його смерті. При цьому сумами пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, слід вважати і суми пенсії, які не були отримані пенсіонером за життя, внаслідок неправомірних дій органу Пенсійного фонду України, що встановлено судовим рішенням. Про належність пенсіонерові сум пенсії, що підлягають виплаті за рішенням суду, можна стверджувати лише після набрання таким судовим рішенням законної сили. До цього моменту суми пенсії (доплати, що виникли через обов`язок ГУ ПФУ провести перерахунок) не належать пенсіонеру.

Отже, в даних правовідносинах рішення по справі №240/22268/20 щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити із 17.07.2018 нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_2 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону №796-XII, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік), ухвалено 12.04.2021, а набрало законної сили 30.11.2021. Померла ОСОБА_2 11.05.2024, тобто після набрання рішенням законної сили і протягом 2021-2024 років отримувала доплату до пенсії.

Аналізуючи наведене вище, суд прийшов до висновку, що позивач, яка є спадкоємцем недоотриманої пенсії має право на її отримання.

Проте, судом також враховується, що відповідно до частини 2 статті 8 Закону України від 09.11.2023 №3460-IX "Про Державний бюджет України на 2024 рік" (далі - Закон №3460-IX), розмір мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду, встановлено на рівні 1600 гривень.

Як зазначає відповідач, з 01.01.2024 ОСОБА_2 на виконання вищезазначеної норми здійснено перерахунок пенсії, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати 1600 грн., що застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду та розмір такого підвищення становив 3200,00 грн. (1600,00 грн. х 2). Загальний розмір пенсії ОСОБА_2 після такого перерахунку становив - 6730,03 грн.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами, що виплата недоотриманої пенсії за травень 2024 рік в сумі 6730,03 була здійснена позивачу.

Слід зазначити, що із 17 липня 2018 року відновлено дію статті 39 Закону №796-ХІІ у редакції, що діяла до 01 січня 2015 року в частині, яка не змінена Законом України "Про внесення зміни до Закону №796-ХІІ".

Стаття 39 Закону №796-ХІІ у редакції, чинній до 01 січня 2015 року (а саме: в редакції від 09 липня 2007 року), була викладена так: "Громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: - у зоні безумовного (обов`язкового) відселення - три мінімальні заробітні плати; - у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати; - у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата. Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях, і стипендії студентам, які там навчаються, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті. Пенсіонерам, які працюють у зонах радіоактивного забруднення, оплата праці додатково підвищується на 25 процентів від розміру мінімальної заробітної плати. Громадянам, які працюють у зоні відчуження, а також у зоні безумовного (обов`язкового) відселення після повного відселення жителів, за рішенням Адміністрації зони відчуження, встановлюється доплата згідно з положенням, затвердженим Кабінетом Міністрів України".

Отже, норма статті 39 Закону №796-ХІІ встановлює лише вид розрахункової величини: мінімальна заробітна плата.

Натомість розмір мінімальної заробітної плати визначається шляхом прийняття Законів Про Державний бюджет на відповідні роки.

Таким чином, відповідач, застосувавши розмір мінімальної заробітної плати, визначений Законом №3460-IX, діяв у межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений законом. Докази протиправного зменшення розміру недоотриманої пенсії матері позивача відсутні.

Крім того, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області визначило розмір та виплатило позивачу як спадкоємцю недоотримані суми пенсії її матері, що підтверджується наявними у справі доказами.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Зважаючи на висновок суду про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, а також ураховуючи положення ст. 139 КАС України, судові витрати понесені позивачем стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 242-246, 295 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м. Житомир, Житомирський р-н, Житомирська обл., 10003, ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Черноліхов

04.12.25