Справа № 520/27762/25
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2025-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 р. Справа № 520/27762/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Харківводоканал" на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 28.10.2025, головуючий суддя І інстанції: Панов М.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі №520/27762/25

за позовом Комунального підприємства "Харківводоканал"

до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків

про визнання незаконним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Харківводоканал» (далі - позивач, КП «Харківводоканал», апелянт) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі - відповідач, Північне МУ ДПС, апелянт), в якому просило суд:

- визнати незаконним та скасувати Рішення № 13/4-3500 від 08.10.2025 про стягнення безготівкових коштів з рахунків/електронних гаманців платника у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей у рахунок погашення податкового боргу.

Ухвалою судді Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2025 позовну заяву КП «Харківводоканал» залишено без руху та надано позивачу термін п`ять календарних днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду Рішення № 13/4-3500 від 08.10.2025 та доказів, які підтверджують, що позивач здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання оскаржуваного Рішення № 13/4-3500 від 08.10.2025.

Представник позивача, на виконання ухвали судді від 22.10.2025 через підсистему "Електронний суд" 23.10.2025, подав до суду заяву про усунення недоліків, в якій ним зазначив, що 17.10.2025 КП «Харківводоканал» звернулося до Північного МУ ДПС з листом від 17.10.2025 № 11-11/10946, копія якого додана до заяви про усунення недоліків, щодо надання копії оскаржуваного Рішення № 13/4-3500, однак відповіді на свій лист не отримало.

28 жовтня 2025 року ухвалою судді Харківського окружного адміністративного суду позовну заяву повернуто позивачу.

Позивач, не погодившись із ухвалою судді Харківського окружного адміністративного суду, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив скасувати ухвалу судді Харківського окружного адміністративного суду від 28.10.2025 і направити справу для продовження розгляду справи до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт покликався на те, що реагуючи на вказану ухвалу суду першої інстанції, представником позивача на виконання ухвали суду від 22.10.2025 через підсистему "Електронний суд" 23.10.2025 до суду подано заяву про усунення недоліків, в якій зазначено, що 17.10.2025 КП «Харківводоканал» звернулося до Північного МУ ДПС ВПП з листом від 17.10.2025 № 11-11/10946, копія якого додана до заяви про усунення недоліків, щодо надання копії оскаржуваного Рішення № 13/4-3500, однак відповіді на свій лист не отримало.

Вважає очевидним, що направивши вказаного листа на адресу Північного МУ ДПС до ухвали від 22.10.2025 по справі № 520/27762/25 про залишення позовної заяви без руху, Підприємство здійснило всі дії, що від нього залежали, а відсутність відповіді від Податкової обумовлено приписами діючого законодавства.

Також, КП «Харківводоканал» зазначало, що приписи п. 95.5 ст. 95 ПК України зобов`язують контролюючий орган надавати платнику податків лише самостійно винесенні ним рішення на стягнення готівкових коштів, а стосовно надання самостійно винесеного рішення щодо стягнення безготівкових коштів з рахунків/електронних гаманців платника у банках такий обов`язок у Податкової відсутній.

Окремо зазначив, що представником позивача разом з позовом до Харківського окружного адміністративного суду було подано клопотання про витребування доказу, в якому він просив витребувати у відповідача оригінал та/або копію Рішення від 08.10.2025 № 13/4-3500 про стягнення коштів з банківських рахунків КП «Харківводоканал». Однак, з незрозумілих причин, судом було також відмовлено у задоволенні цього клопотання.

Вважає, що наведені обставини залишилися поза увагою суду першої інстанції внаслідок чого постановлена ним ухвала не відповідає приписам ст. 242 КАС України щодо законності та обґрунтованості судового рішення.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що не перешкоджає розгляду справи в силу приписів ч. 4 ст. 304 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу судді Харківського окружного адміністративного суду, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Повертаючи позов суддя першої інстанції виходив з того, що позивач до позову не додав оскаржуваного Рішення № 13/4-3500 від 08.10.2025 та доказів, які підтверджують, що ним здійснено усіх залежних від нього дій, спрямованих на отримання оскаржуваного Рішення № 13/4-3500 від 08.10.2025. До заяви про усунення недоліків долучено копію листа від 17.10.2025 № 11-11/10946, яким підтверджується вчинення позивачем дій, спрямованих на отримання оскаржуваного Рішення № 13/4-3500 від 08.10.2025. Проте, дослідивши зазначений лист, суд не встановив від якої юридичної особи цей лист направлено та головним бухгалтером якої юридичної особи цей лист підписано. Вказав, що позов підписаний адвокатом, проте адвокатського запиту згідно ст. 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" до Північного МУ ДПС щодо надання оскаржуваного Рішення № 13/4-3500 від 08.10.2025 до суду не надано, як і не надано листа від уповноваженої особи КП "Харківводоканал" до відповідача про надання оскаржуваного рішення. Суд вважав, що не надавши, у встановлений ухвалою від 22.10.2025 строк, оскаржуваного Рішення № 13/4-3500 від 08.10.2025 та доказів, які підтверджують, що позивач здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання оскаржуваного Рішення № 13/4-3500 від 08.10.2025, представник позивача не усунув недоліки позовної заяви.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду та зазначає таке.

Приписами пункту 5 частини 5 статті 160 КАС України встановлено, що у позовній заяві зазначається виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги із зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до частини 4 статті 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

У разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, участь у судовому засіданні щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, звільнення (відстрочення, розстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів, про забезпечення надання безоплатної правничої допомоги, якщо відповідний орган відмовив у її наданні, тощо (частина 5 статті 161 КАС України).

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Положення статті 77 КАС України визначають обов`язок доказування в адміністративному судочинстві, відповідно до частини 1 якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частина 2 статті 77 КАС України чітко визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до частин 4-6 статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до частин 1-3 статті 79 КАС України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Підставою для залишення позовної заяви КП «Харківводоканал» без руху, стала відсутність у матеріалах вказаної позовної заяви спірного рішення та доказів, направлених на його отримання від відповідача.

Суд першої інстанцій вважав, що позивач, на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, не надав суду доказу про те, що він звертався до відповідача із заявою про надання спірного рішення.

Виходячи із вимог статті 9 КАС України, колегія суддів звертає увагу на те, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (частина 1 вказаної статті). Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи (частина 4 процесуальної норми).

Аналізуючи положення частини 4 статті 161 КАС України, у позивача наявний обов`язок додавати до позовної заяви лише ті докази, які є наявні в такого учасника справи, а у взаємозв`язку із частиною 5 вказаної статті, у разі відсутності відповідних доказів, позивач вправі заявити відповідне клопотання про їх витребування судом.

Поряд з цим, саме на суб`єкта владних повноважень законодавець поклав обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (частина 2 статті 77 КАС України).

Так, з наявних у матеріалах справи доказів та змісту позову, колегія суддів встановила.

15.10.2025 Акціонерним товариством «ВСТ БАНК» на підставі Рішення Північного МУ ДПС від 08.10.2025 № 13/4-3500 з рахунку КП «Харківводоканал» за платіжною інструкцією від 15.10.2025 № 2142075 АЕС було стягнуто грошові кошти на загальну суму 675240,00 грн з подальшим їх спрямуванням на погашення податкового боргу Підприємства.

На наступний день, 16.10.2025, позивач вже звернувся з цим позовом до суду та з одночасним поданням заяви про забезпечення позову.

Як слушно вказав апелянт, Податковий кодекс України не зобов`язує податковий орган надавати платникові податків спірного рішення, яке підлягає негайному та обов`язковому виконанню уповноваженим банком (у якому відкриті рахунки платника) шляхом ініціювання переказу у платіжній системі за правилами платіжної системи з подальшим спрямуванням його на погашення податкового боргу Підприємства.

Тобто, станом на момент подання позову апелянт лише знав реквізити спірного рішення з платіжної інструкції від 15.10.2025 № 2142075 АЕС та, очевидно не мав у власному розпорядженні відповідної рішення Північного МУ ДПС.

Отже, з наведеного вище аналізу частин 4 та 5 статті 161 КАС України позивач не мав обов`язку подавати спірне рішення, яке в нього, очевидно, відсутнє та скористався своїм процесуальним правом подання відповідного клопотання разом із позовом.

Разом з цим, 17.10.2025 позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про надання спірного рішення, яке було отримано відповідачем 17.10.2025, про що свідчить штамп останнього на екземплярі звернення позивача (а.с. 34).

17.10.2025 суд вирішив питання про забезпечення позову.

22.10.2025 суд залишив позов без руху з огляду на відсутність копії спірного рішення та відмовив у витребуванні доказів з огляду на ненадання позивачем доказів вчинення дії направлених на отримання спірного рішення.

23.10.2025 позивач надав заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якій повідомив про звернення до податкового органу з заявою про надання спірного рішення та вказав на неотримання його у встановленому законом порядку від податкового органу на час подання заяви про усунення недоліків.

28.10.2025 суд ухвалою повернув позов на адресу позивача.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції колегія суддів зауважує, що суд не має правових підстав для встановлення наявності повноважень посадових осіб позивача при зверненні останніх з запитом до податкового органу про надання рішень останнього, які безпосередньо не є предметом судового розгляду.

Відсутність саме адвокатського запиту про витребування спірного рішення від відповідача не має жодного значення, оскільки обрання способу звернення до податкового органу за отриманням необхідних документів є виключним правом позивача як у спосіб звернення уповноваженої особи позивача так і адвоката з адвокатським запитом.

Тому, посилання суду на відсутність адвокатського запиту позбавлено жодного сенсу.

Як вбачається із матеріалів справи, подаючи заяву про усунення недоліків, представником позивача було чітко зазначені підстави відсутності у нього спірного рішення та вчинення дій, направлених на його отримання.

Наведені вище обставини та вимоги процесуального закону суду першої інстанцій не були враховані.

Колегія суддів зазначає, що з положень пунктів 4, 5 частини п`ятої статті 169 КАС України в поєднанні з вимогами статей 5, 77 цього Кодексу випливає, що особа, яка вважає, що порушені її права, свободи чи інтереси і яка у зв`язку з цим звертається за їх захистом до адміністративного суду, має зазначити в позовній заяві хто, котрий саме суб`єкт владних повноважень порушив її права чи інтереси, яким чином, якими діями (рішенням, бездіяльністю) відбулося втручання в її права, які саме права були порушені, чи належать вони позивачу, які обставини про це свідчать.

Закон не передбачає вимог щодо обсягу, повноти чи слушності доводів позовної заяви, але приписує щонайменше сформулювати суть (зміст) порушення, яким чином воно негативно позначилось на правах особи, яка звертається з позовом, яким чином може бути відновлено порушене право.

Зміст та обсяг порушеного права і виклад обставин, якими воно підтверджується, у кожному конкретному випадку можуть бути різними, але разом із цим принаймні на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові рамки події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне з обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних з визнанням позовної заяви прийнятною / неприйнятною.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у постановах від 27.10.2021 у справі №9901/337/21, від 03.06.2021 у справі №9901/41/21, від 06.05.2020 у справі №9901/42/20, від 26.02.2020 у справі №520/12042/18 тощо.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що на виконання приписів пункту 5 частини 5 статті 160, частини 4 статті 161 КАС України позивач здійснив виклад обставин, якими обґрунтовує свої вимоги, а також надав до суду відповідні докази, виходячи із їх наявності у позивача. На виконання ухвали суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху, до суду було подано заяву про усунення недоліків, в якій зазначалося, що всі відомі позивачеві відомості щодо спірного рішення.

Особливості дослідження доказів, результатом чого є їх оцінка судом, визначені у статтях 210, 211 КАС України, а суд не може в повній мірі оцінювати клопотання про витребування доказів крізь призму дотримання вимог статті 80 КАС України саме на стадії вирішення питання про прийнятність позовної заяви та відкриття провадження у справі.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги, що лише після відкриття провадження у справі і дослідження усіх поданих сторонами доказів, свобода у поданні яких є складовою принципу змагальності сторін, суд з`ясовує чи підтверджується позиція позивача належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами що передбачено статтями 73, 74, 75, 76 КАС України.

Більше того, докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, можуть бути долучені і на пізнішій стадії процесу, а не лише на стадії вирішення питання відкриття провадження в справі.

Частини 1-2 статті 55 Конституції України регламентують, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України у рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 підкреслив значущість положень статті 55 Конституції України щодо захисту кожним у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також стосовно неможливості відмови у правосудді.

Колегія суддів враховує, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненні особи до суду. Проте, згідно практики ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Отже, виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, повернення адміністративного позову з формальних підстав унеможливлює доступ особи до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

Аналогічні висновки висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.12.2018 у справі №П/9901/736/18.

Ураховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що висновки суду першої інстанцій щодо неусунення недоліків позовної заяви та повернення позовної заяви не відповідають вимогам процесуального закону, є помилковими та такими, що зроблені внаслідок надто формального тлумачення норм КАС України.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції як незаконної та протиправної.

При вирішенні цієї справи колегія суддів врахувала висновки, викладені у постановах Верховного Суду щодо застосування приписів статей 5, 77, 80, 161, 169 КАС України, зокрема від 30 листопада 2023 року по справі № 260/4208/22

Згідно з ч. 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи, що суддею Харківського окружного адміністративного суду під час постановлення ухвали порушені норми процесуального права, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала судді Харківського окружного адміністративного суду скасуванню, а справа №520/27762/25 направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Харківводоканал" - задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року по справі №520/27762/25 - скасувати.

Справу № 520/27762/25 направити для продовження розгляду до Харківського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк