Справа № 160/7354/25
Суддя: Кучугурна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2025-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 грудня 2025 рокуСправа №160/7354/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кучугурної Н. В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження в місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кіптіла Марина Миколаївна, до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кіптіла Марина Миколаївна, до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якій позивач просить суд:
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не проведення розслідування нещасного випадку, який стався із ОСОБА_1 відповідно до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України від 27.12.2002 № 1346;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України відповідно до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України від 27.12.2002 № 1346 скласти акти розслідування нещасного випадку (поранення) за формами Н-5*, Н-1*, один з примірників яких видати потерпілому - ОСОБА_1 .
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що старший солдат ОСОБА_1 під час виконання обов`язку по захисту Батьківщини у складі Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України отримав 28.06.2024 травму - компресійний перелом поперекового відділу хребта. Так, 27 червня 2024 року з пункту постійної дислокації в АДРЕСА_1 :00 год був направлений на допомогу у будівництві бліндажів та копонірів до роти РВП 3-го батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в АДРЕСА_2 . 28.06.2024 всього 5 військовослужбовців прибули о 8:00 год на місце будівництва: позивач, старший на будівництві - старший лейтенант ОСОБА_2 , молодший сержант ОСОБА_3 (водій трактора JCB), старший солдат ОСОБА_4 , ім`я та звання останнього військовослужбовця позивач не пам`ятає. Приблизно об 11 год. 28.06.2024 під час будівництва при транспортуванні колоди на перекриття криші в кількості 3 людей позивач відчув глухий хрускіт та біль в нижній частині попереку. Пролежавши хвилин 30, позивача підняли на ноги, але повністю вирівнятися він не міг. Близько 12:00 години вони повернулися на ППД роти РВП в с. Циркуни на тих же авто, що і прибули на будівництво. Того ж дня в телефонному режимі за допомогою смс-повідомлення позивач повідомив головного сержанта 2 взводу 8 роти ОСОБА_5 про травмування. Близько 15:00 год. вони повернулись в с. Бобрівка в мед.пункт, де позивач знаходився по 10 липня 2024 року на лікарняному. 29 червня 2024 року він записався по телефону на дослідження МРТ в м.Харків на 1 липня та доповів начальнику медичної частини ОСОБА_6 , на що отримав згоду, та 1 липня поїхав на таксі з с. Бобрівка в м.Харків. Після проходженя МРТ надав нач. меду ОСОБА_6 фото протоколу МРТдослідження від 01.07.2024, в якому було вказано про перелом тіла L4 1 ступеня. На прохання надати довідку про обставини травми отримав відповідь, що приватні дослідження не мають юридичної сили. 05.09.2024 нач. медичної частини ОСОБА_7 повідомив про те, що всю медичну документацію щодо травмування він передав командуванню. Отримана позивачем травма - компресійний перелом поперекового відділу хребта підтверджена медичною документацією. Позивач неодноразово проходив стаціонарне лікування: з 28.06.2024 по 10.07.2024, 14.08.2024 по 19.08.2024, з 19.08.2024 по 05.09.2024, з 06.09.2024 16.09.2024, з 19.11.2024 по 10.12.2024. Однак, протягом тривалого часу після отримання травми не було проведено розслідування обставин травми. Позивач 23.12.2024 звернувся з рапортом на ім`я командира Військової частини НОМЕР_1 з проханням провести службове розслідування та видати відповідні документи за результатами розслідування. Рапорт був отриманий представником частини 08.01.2025. Однак, відповідь не отримав. 10.02.2025 представником позивача цінним листом із описом вкладення направлено адвокатський запит на адресу відповідача щодо результатів розгляду рапорту, який було отримано 14.02.2025. Однак, відповідь надана не була. Враховуючи викладене, позивач вважає, що відповідач зобов`язаний відповідно до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України від 27.12.2002 № 1346 скласти акти розслідування нещасного випадку (поранення) за формами Н-5*, Н-1*, один з примірників яких видати потерпілому - ОСОБА_1 .
Справі за цією позовною заявою присвоєно №160/7354/25 та за результатами автоматизованого розподілу справу передано для розгляду судді Кучугурній Н.В.
Ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), за наявними у справі матеріалами; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Від відповідача через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позов, згідно з яким, відповідач заперечує проти позовних вимог. В обґрунтування відзиву відповідач зазначає, що у висновку обстеження (МРТ-дослідження попереково-крижового відділу хребта від 01.07.2024) зазначено, що висновок обстеження не є діагнозом і потребує подальшої консультації з лікарем, що направив на обстеження. У діагнозі лікаря травматолога від 04.07.2024 зазначено, зокрема: - гостра вертеброгенна любоішалгія на тлі остеохондрозу поперекового відділу хребта, Спондилоартроз. Протрузія дисків L4-L5, L5-S1. Крім того, відповідач звертає увагу суду на те, що позивачем не у повному обсязі додано висновок травматолога від 04.07.2024 та додає зазначений висновок у повному обсязі. За результатами медичного огляду від 05.07.2024 № 7116349 у Територіальному медичному об`єднанні Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області лікарем поставлений діагноз: М42.15 Остеохондроз хребта у дорослих, поперековогрудний відділ (Заключний) (Вертеброгенна любоішалгія на тлі поперекового остеохондрозу, протрузія L4-L5, L5-S1). Отже, аналізуючи синдроми які перелічені у довідці травматолога від 04.07.2024 та які відображені у результатах огляду від 05.07.2024 № 7116349, відповідач робить висновок про те, що біль який відчуває позивач в попереку відділі хребта є наслідком хвороб та патологічних станів хребта, а не травми яку нібито отримав позивач. Також відповідач зазначає, що положеннями пункту 3.24 Порядку №1346 врегульовано, що нещасні випадки (у тому числі поранення) з працівниками, які виконували завдання (роботи) у складі зведених загонів (груп, бригад, транспортної колони), сформованих певним підрозділом, розслідуються цим підрозділом за участю представника підрозділу, що направив працівника. Такі випадки беруться на облік підрозділами, працівниками яких є потерпілі Таким чином, у діях відповідача відсутня протиправність щодо не створення комісії з розслідування нещасного випадку, як того вимагає Порядок №1346.
До суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач підтримав доводи, наведені в обґрунтування позовних вимог.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Поряд з цим, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України із рапортом від 20.12.2014, в якому зазначив, що він під час виконання обов`язку по захисту Батьківщини у складі Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України отримав 28.06.2024 травму - компресійний перелом поперекового відділу хребта.
Так, 27 червня 2024 року з пункту постійної дислокації в АДРЕСА_1 , о 9:00 год був направлений на допомогу у будівництві бліндажів та копонірів до роти РВП 3-го батальйону «Хартія» в с. Циркуни.
28.06.2024 на 2-х автомобілях (ВАЗ 2108 червоного кольору та ВАЗ 2109 темного кольору), всього 5 військовослужбовців, прибули о 8:00 год на місце будівництва: позивач, старший на будівництві - старший лейтенант ОСОБА_2 , молодший сержант ОСОБА_3 (водій трактора JCB), старший солдат ОСОБА_4 , ім`я та звання останнього військовослужбовця позивач не пам`ятає. Приблизно об 11 год. 28.06.2024 під час будівництва при транспортуванні колоди на перекриття криші в кількості 3 людей шляхом пересування її скользячими рухами (точками) по землі позивач відчув глухий хрускіт та біль в нижній частині попереку. Впав на землю, не міг випрямити ноги. Відчувши, що втрачаю свідомість, попросив води та обливав собі голову, ледь не знепритомнів. Зі слів хлопців, він був дуже блідий. Пролежавши хвилин 30, позивача підняли на ноги, але повністю вирівнятися не міг, дуже нудило та тряслись ноги. Близько 12:00 години вони повернулися на ППД роти РВП в с. Циркуни на тих же авто, що і прибули на будівництво.
Близько 15:00 год. вони повернулись в с. Бобрівка в мед.пункт, де позивач знаходився по 10 липня 2024 року на лікарняному. 29 червня 2024 року він записався по телефону на дослідження МРТ в м.Харків на 1 липня та доповів начальнику медичної частини ОСОБА_6 , на що отримав згоду, та 1 липня поїхав на таксі з с. Бобрівка в м.Харків.
Після проходженя МРТ надав нач. меду ОСОБА_6 фото протоколу МРТдослідження від 01.07.2024, в якому було вказано про перелом тіла L4 1 ступеня. На прохання надати довідку про обставини травми отримав відповідь, що приватні дослідження не мають юридичної сили.
05.09.2024 нач. медичної частини ОСОБА_7 повідомив про те, що всю медичну документацію щодо травмування він передав командуванню.
Позивач зазначав, що отримана ним травма компресійний перелом поперекового відділу хребта підтверджена медичною документацією, тому просив провести службове розслідування, за результатами якого видати наказ про видачу довідки про обставини травми (поранення, контузії) з формулюванням: «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом батьківщини» згідно з Додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України №402 від 14.08.2008.
У рапорті позивач посилався на наказ Міністерства оборони України від 27.01.2021 №332, яким затверджена Інструкція про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, і наказ Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, яким затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України.
У відповідь на цей рапорт відповідач листом від 21.02.2025 №6/102/11/5-838 повідомив позивача про те, що погіршення стану здоров`я військовослужбовця ОСОБА_1 відбулося 28.06.2024 під час перенесення вантажів, коли він відчув різкий біль у спині. Був скерований на лікування до медичної роти з ознаками люмбалгії. На час огляду ознак травмування спини виявлено не було, тому довідка про обставини травми не видавалась та службове розслідування не проводилось.
01.07.2024 військовослужбовець ОСОБА_1 за власним наполяганням зробив МРТ попереково-крижового відділу хребта, за результатами якого було виявлено МР-ознаки компресійного перелому L-4 хребця 1 ступеня, початкових дегенеративно-дистрофічних змін поперекового відділу хребта (остеохондроз). Протрузія диска L4- L5.
Враховуючи, що обстеження саме по собі не є діагнозом, військовослужбовець ОСОБА_1 02.07.2024 консультований травматологом поліклініки ДУ «ТМО МВС України по Харківській області» з направленням на додаткове інструментальне дослідження, 03.07.2024 консультований травматологом поліклініки ДУ «ТМО МВС України по Харківській області» та направлений на консультацію до ДУ «ІПХС ім. проф. М.І.Сітенка» НАМН України. 04.07.2024 консультований в ДУ «ІПХС ім. проф. М.І.Сітенка» НАМН України лікарем ОСОБА_8 з виставленням діагнозу: Остеохондроз поперекового відділу хребта. Спондилоартроз. Нестабільність L4- L5. Протрузія L4- L5; L5-S1. Спондилоарттралгія. В той же день, 04.07.2024 був консультований травматологом поліклініки ДУ «ТМО МВС України по Харківській області», виставлений діагноз : Остеохондроз поперекового відділу хребта. Спондилоартроз. Нестабільність L4- L5. Протрузія L4- L5; L5-S1.
05.07.2024 по направленню лікаря травматолога був консультований невропатологом ДУ «ТМО МВС України по Харківській області».
В результаті консультації трьох спеціалістів ознак компресійного перелому тіла хребця виявлено не було.
Враховуючи все вище сказане, військовослужбовець ОСОБА_1 надання довідки про обставини травми не потребував.
Позивач вважає, що відповідач був зобов`язаний відповідно до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України від 27.12.2002 № 1346 провести розслідування нещасного випадку, скласти акти розслідування нещасного випадку (поранення) за формами Н-5*, Н-1*, що відповідачем зроблено не було, тому позивач і звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає про таке.
Правові засади організації та порядку діяльності Національної гвардії України, її загальну структуру, функції та повноваження визначає Закон України «Про Національну гвардію України».
Відповідно до ст.1 Закону України «Про Національну гвардію України», Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадської безпеки і порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.
Національна гвардія України бере участь відповідно до закону у взаємодії зі Збройними Силами України у відсічі збройній агресії проти України та ліквідації збройного конфлікту шляхом ведення воєнних (бойових) дій, а також у виконанні завдань територіальної оборони.
Згідно зі ст.4 Закону України «Про Національну гвардію України», Національна гвардія України у своїй діяльності керується Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них нормативно-правовими актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
27.12.2002 Міністерством внутрішніх справ України був виданий наказ №1346, яким затверджено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України (далі Порядок №1346).
Цей Порядок розроблено з метою врегулювання питань, пов`язаних із розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України.
Дія цього Порядку поширюється на з`єднання та військові частини Національної гвардії України, органи і підрозділи внутрішніх справ, навчальні заклади системи МВС України (далі - підрозділи).
Розслідування нещасних випадків (в тому числі поранень), що сталися з особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовцями Національної гвардії України, курсантами (слухачами) навчальних закладів системи МВС України, проводиться з урахуванням цього Порядку.
У разі якщо травма (поранення, контузія, каліцтво) військовослужбовця Національної гвардії України спричинена діями противника, розслідування нещасного випадку відповідно до цього Порядку не проводиться. В такому разі протягом п`яти днів начальником медичної служби військової частини складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) та у такий самий строк направляється до закладу охорони здоров`я або територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Розслідування та облік аварій в органах і підрозділах внутрішніх справ, а також професійних захворювань, що сталися з військовослужбовцями Національної гвардії України, курсантами (слухачами) навчальних закладів, особами рядового і начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ України (далі - працівники), відбувається згідно з діючими нормативно-правовими актами (п.п.1.1. - 1.4. Порядку №1346).
Оскільки позивач є військовослужбовцем Національної гвардії України, на нього поширюється дія Порядку №1346.
Саме на підставі цього Порядку №1346 позивач просить суд зобов`язати відповідача провести розслідування і скласти відповідні акти нещасного випадку (поранення) за формами Н-5*, Н-1*.
Водночас, як установив суд, позивач звертався до відповідача із рапортом, в якому просив провести службове розслідування, за результатами якого видати наказ про видачу довідки про обставини травми (поранення, контузії) з формулюванням: «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом батьківщини» згідно з Додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України №402 від 14.08.2008.
Так, відповідно до частини десятої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення №402 в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин).
Цим положенням і була затверджена Довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) (Додаток 5).
Отже, питання проведення розслідування і складення актів нещасного випадку (поранення) за формами Н-5*, Н-1*, згідно із Порядком №1346, не було предметом розгляду у відповідача.
Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
За змістом частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду, тобто негативні для особи наслідки у вигляді невизнання, обмеження або перешкоджання у реалізації її реальних прав, свобод або інтересів, які настають внаслідок протиправних дій або рішень суб`єктів владних повноважень.
Звертаючись до суду з позовом та обґрунтовуючи свої вимоги, позивач має конкретизувати, які саме негативні наслідки він зазнав, яким чином порушуються його права та надати докази та аргументи в підтвердження своїх доводів.
При цьому адміністративний суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод позивача. Відсутність порушення суб`єктивних прав особи, навіть у разі, коли рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень містять ознаки протиправності, унеможливлює досягнення завдань адміністративного судочинства.
Так, процесуальним законом передбачено, що розгляду заяви по суті позовних вимог передує встановлення судом порушеного права, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень.
Суд звертає увагу, що подання не будь-якої позовної заяви зумовлює початок адміністративного провадження. Розгляд адміністративної справи судом можливий лише за умови встановлення факту порушеного права.
Водночас належне обґрунтування позивачем порушених прав, свобод чи законних інтересів оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень, встановлення судом такого факту, створює передумови для розгляду і вирішення справи судом.
Натомість, у спірних правовідносинах, позивачем не було доведено тих обставин, що він звертався до відповідача із відповідними заявами (рапортами) про проведення розслідування і складення актів нещасного випадку (поранення) за формами Н-5*, Н-1*, згідно із Порядком №1346, як і не надано відмови відповідача у проведенні такого розслідування.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З огляду на встановлені обставини справи, наведені положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є такими, що задоволенню не підлягають.
З огляду на положення ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.
Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 250 КАС України, суд
Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 .

Відповідач: Військова частина НОМЕР_3 Національної гвардії України.

Суддя Н.В. Кучугурна