Справа № 520/26972/24
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2025-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 грудня 2025 року

м. Київ

справа №520/26972/24

адміністративне провадження №К/990/47083/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Уханенка С.А.,

суддів: Кашпур О.В., Радишевської О.Р.,

перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Другого апеляційного адміністративного суду про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Державної судової адміністрації України (далі - ДСА України), Другого апеляційного адміністративного суду, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність ДСА України щодо незабезпечення Другого апеляційного адміністративного суду у повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення за період з 01 січня 2021 року по день ухвалення рішення у цій справі (включно), виходячи із прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2021 року у розмірі 2 270,00 грн, на 01 січня 2022 року у розмірі 2 481,00 грн, на 01 січня 2023 року у розмірі 2 684,00 грн, на 01 січня 2024 року у розмірі 3 028,00 грн;

- зобов`язати ДСА України забезпечити Другий апеляційний адміністративний суд бюджетними асигнуваннями, в тому числі за рахунок бюджетних призначень на забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя (код програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 0501020), для здійснення видатків з виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення за період з 01 січня 2021 року по день ухвалення рішення у цій справі (включно), нарахованої виходячи із прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2021 року у розмірі 2 270,00 грн, на 01 січня 2022 року у розмірі 2 481,00 грн, на 01 січня 2023 року у сумі 2 684,00 грн, на 01 січня 2024 року у розмірі 3 028,00 грн;

- визнати протиправними дії Другого апеляційного адміністративного суду щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення за період з 01 січня 2021 року по день ухвалення рішення у цій справі (включно), обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, в розмірі 2 102,00 грн;

- зобов`язати Другий апеляційний адміністративний суд здійснити перерахунок та виплату, у тому числі за рахунок бюджетних призначень на забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя (код програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 0501020), ОСОБА_1 суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення, з урахуванням раніше виплачених сум та із проведенням відрахування загальнообов`язкових платежів, починаючи з 01 січня 2021 року по день ухвалення рішення у цій справі (включно), обчисливши її розмір виходячи з наступних розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб: з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року у розмірі 2 270,00 грн; з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - 2 481,00 грн; з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - 2 684,00 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ДСА України щодо незабезпечення Другого апеляційного адміністративного суду у повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення за період з 01 січня 2021 року по 30 вересня 2024 року, виходячи із прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2021 року, у розмірі 2 270,00 грн, на 01 січня 2022 року у розмірі 2 481,00 грн, на 01 січня 2023 року у розмірі 2 684,00 грн, на 01 січня 2024 року у розмірі 3 028,00 грн. Визнано протиправними дії Другого апеляційного адміністративного суду щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення за період з 01 січня 2021 року по 30 вересня 2024 року, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, у розмірі 2 102,00 грн. Зобов`язано Другий апеляційний адміністративний суд здійснити перерахунок та виплату, у тому числі за рахунок бюджетних призначень на забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя (код програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 0501020), ОСОБА_1 суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення, з урахуванням раніше виплачених сум та із проведенням відрахування загальнообов`язкових платежів, починаючи з 01 січня 2021 року по 30 вересня 2024 року, обчисливши її суму виходячи з таких розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб: з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - 2 270,00 грн; з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - 2 481,00 грн; з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року- 2 684,00 грн, з 01 січня 2024 року по 30 вересня 2024 року - 3 028,00 грн. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішення в частині відмови в позові ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року.

ДСА України також оскаржило рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДСА України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року; закінчено дії щодо підготовки справи до апеляційного розгляду та призначено розгляд справи в порядку письмового провадження.

Ураховуючи те, що під час підготовки тексту ухвал Третього апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року було допущено технічну помилку в зазначені другого скаржника (апелянта), а саме: ОСОБА_1 , ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2025 року виправлено в ухвалах від 13 лютого 2025 у справі 520/26972/24 допущену технічну описку, зазначивши в тексті ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року про відкриття апеляційного провадження та в тексті ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження, другого скаржника (апелянта), а саме: « ОСОБА_1 », у відповідному відмінку.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ДСА України залишено без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року - без змін.

Постановою Верховного Суду від 19 серпня 2025 року касаційні скарги ОСОБА_1 та Другого апеляційного адміністративного суду задоволено частково. Ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2025 року про виправлення описки та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року скасовано, а справу в цій частині направлено до Третього апеляційного адміністративного суду на новий розгляд.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ДСА України задоволено. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

16 листопада 2025 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» ОСОБА_1 надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2025 року у цій справі.

Предметом спору у цій справі є належне забезпечення Другого апеляційного адміністративного суду бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати суддівської винагороди; правомірність обчислення розміру суддівської винагороди, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, установленого Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Оскаржуючи судові рішення, скаржник посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає про постанову Пленуму Верховного Суду від 12 вересня 2025 року № 19.

Верховний Суд зазначає, що відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України можливе за умови зазначення у касаційній скарзі норми права щодо якої Верховним Судом висловлена правова позиція, подібність правовідносин та обґрунтування у чому саме полягає неправильне застосування судами цієї норми, з урахуванням обставин, установлених судами у цій справі.

Водночас посилання на постанову Пленуму Верховного Суду від 12 вересня 2025 року № 19 як на підставу касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, є безпідставним, позаяк вказана підстава касаційного оскарження передбачає посилання на судові рішення суду касаційної інстанції, які ухвалені по суті позовних вимог у подібних правовідносинах щодо застосування конкретної норм права, та які не були враховані судом апеляційної інстанції щодо застосування цієї норми, а не на висновки, які викладені в Пленумі Верховного Суду, котрі послугували у цьому випадку підставою для звернення до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо відповідності Конституції України (конституційності) абзацу п`ятого частини першої статті 7 Закону України від 19 листопада 2024 року № 4059-ІХ «Про Державний бюджет України на 2025 рік», яким установлено розмір прожиткового мінімуму 2102 грн для цілей визначення посадового окладу судді.

Також в тексті касаційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що судом при вирішенні позову у вказаній частині не враховано висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду від 27 липня 2023 у справі № 240/3795/22 та від 14 листопада 2024 року у справі № 480/9950/23.

Колегія суддів відхиляє аргументи скаржника, оскільки остання лише цитує зазначені нею постанови Верховного Суду без зазначення конкретної норми права, яка була застосована судами попередніх інстанцій неправильно та без обґрунтування сутності такого неправильного застосування з урахуванням позиції Верховного Суду.

Відтак, саме по собі викладення текстів постанов Верховного Суду, зазначених скаржником, недостатньо для обґрунтування пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Отже, Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Разом з цим скаржник посилається на пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає про необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2025 року у справі № 240/9028/24 та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові. Заявник в касаційній скарзі зазначає, що постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2025 року у справі № 240/9028/24, на яку послався апеляційний суд, прийнята всупереч висновкам рішення Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 та численним рішенням ЄСПЛ щодо недопущення дискримінації.

Отже, обґрунтування скаржника стосовно наявності підстави для касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 2 частини четвертої статті 328 КАС України, є достатньо мотивованими та потребують перевірки у межах таких доводів.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, справа розглянута Харківським окружним адміністративним судом в порядку спрощеного позовного провадження.

Оскаржуючи судові рішення у справі, яка розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, скаржник у касаційній скарзі послалася на підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та зазначає, що лише в цій справі може бути відновлене її порушене право, як судді, на належне забезпечення суддівською винагородою, яка своєю чергою є гарантованим державою та міжнародним стандартом елементом інституційної та персональної незалежності судді.

Суд, проаналізувавши доводи касаційної скарги в сукупності з встановленими в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами, доходить висновку про наявність в цьому випадку обставин, наведеному у підпункті «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, що уможливлює допуск цієї касаційної скарги до перегляду судових рішень, прийнятих за наслідками розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ураховуючи доводи касаційної скарги, Суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 328 - 330, 334, 335, 338 КАС України, Суд

У Х В А Л И В :

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Другого апеляційного адміністративного суду про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

2. Витребувати справу №520/26972/24 із Харківського окружного адміністративного суду.

3. Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

4. Встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: С.А. Уханенко

Судді: О.Р. Радишевська

О.В. Кашпур