Справа № 520/30984/24
Суддя: Садова М.І.
Дата ухвалення: 2025-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2025 року Справа № 520/30984/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Садової М.І.,

за участю секретаря судових засідань Гурець Ю.Д.,

представника відповідача Ємельяненко М. С.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження в місті Харкові в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Юпітер до головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

у с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення №3 від 29.10.2024, складене головним управлінням Держаної податкової служби в Харківській області, яким до ТОВ «Юпітер» застосовані фінансові санкції за порушення граничних строків розрахунків за зовнішньоекономічними контрактами, в сумі 1655543,53 грн; вирішити питання розподілу судових витрат.

В обґрунтування позову покликається на те, що 23.01.2024 ТОВ «Юпітер» уклало контракт № 23/01-24 з «RK sp. z o.o.» (Польща) на продаж кукурудзи. Лютий 2024 - товар митно оформлено та відвантажено на суму 358905,00 євро. Граничний строк розрахунків 90 днів (Постанова НБУ № 67). Станом на 31.08.2024 не отримано 207055,00 євро. 02.04.2024 «RK sp. z o.o.» повідомила про форс-мажор через обмеження залізничних перевезень «РКР LHS sp. z o.o.». 15.01.2025 Польсько-українська господарча палата (PUIG) видала підтвердження № PUIG/2025/SSZ/01/15 про наявність форс-мажору, що унеможливлює виконання зобов`язань покупцем. Повноваження PUIG підтверджені Національною палатою торгівлі та промисловості Польщі та ТПП України. Позивач вважає, що відповідач неправомірно нарахував позивачу пеню за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, оскільки сертифікатом торгово-промислової палати про форс-мажорні обставини засвідчено про існування форс-мажорних обставин, які унеможливили виконання контракту у визначений термін. Позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення позов задовольнити. У відповідності до ст. 139 КАС України здійснити розподіл судових витрат.

Відповідач головне управління ДПС у Харківській області подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Оскаржуване ППР № 3 від 29.10.2024 прийнято на підставі належним чином зафіксованого порушення, з дотриманням процедури, з урахуванням заперечень платника. Позивачем не доведено наявність форс-мажорних обставин у розумінні ч. 6 ст. 13 Закону № 2473-VIII належними та допустимими доказами. У задоволенні позову ТОВ «Юпітер» просить відмовити повністю.

Ухвалою суду від 13.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 26.08.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження.

У судовому засіданні представники відповідача заперечив порти позову повністю з підстав викладених у заявах по суті. Не заперечує щодо розгляду справи у відсутності сторони позивача.

У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду цієї справи.

Ухвалою суду від 05.11.2025 явка представника позивача визнано обов`язковою для дачі особистих пояснень у цій справі.

Клопотання про відкладення розгляду справи або розгляду справи у відсутності сторони позивача не надійшло.

Заяви про проведення судового засідання у режимі відеоконференція не надходило до суду у межах процесуальних строків установлених законом, хоч судом заздалегідь здійснено бронювання зали судового засідання для проведення такого засідання в режимі відеоконференції, у разі наявності ухвали суду з цього питання.

З огляду на викладене вище та з урахуванням думки представника відповідача, суд прийшов переконання про можливість проведення судового засідання у відсутності сторони позивача та розгляду справи на підставі матеріалів, які містяться у справі.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного з огляду на таке.

Суд установив, 23 січня 2024 року ТОВ «Юпітер» уклало зовнішньоекономічний контракт № 23/01-24 з компанією «RK sp. z o.o.» (Республіка Польща) на постачання кукурудзи (УКТ ЗЕД 1005 90 00 00).

У лютому 2024 року товар митно оформлено та відвантажено на загальну суму 358905,00 євро (митні декларації від 06.02.2024 № 24UA97U0, від 08.02.2024 № 24UA72U8, від 13.02.2024 № 24UA44U6, від 17.02.2024 № 24UA96U4).

Граничний строк розрахунків за операціями з експорту товарів групи 1005 становить 90 календарних днів (пункти 1 2 Постанови НБУ № 67 від 14.05.2019 в редакції, що діяла на момент операцій).

Станом на 31.08.2024 не надійшло 207055,00 євро.

02 квітня 2024 року «RK sp. z o.o.» повідомила ТОВ «Юпітер» про настання форс-мажорних обставин у зв`язку з введеними з лютого 2024 року обмеженнями на залізничні перевезення на її адресу (лист від 02.04.2024).

15 січня 2025 року Польсько-українська господарча палата (PUIG, м. Варшава) видала підтвердження № PUIG/2025/SSZ/01/15 (складене польською та українською мовами), в якому прямо вказано, що описані події є форс-мажорними обставинами, що унеможливлюють виконання покупцем своїх зобов`язань, і що форс-мажор триває станом на дату видачі документа.

Повноваження PUIG на видачу таких висновків підтверджено листом Національної палати торгівлі та промисловості Польщі (Krajowa Izba Gospodarcza) та листом Торгово-промислової палати України.

На підставі акту перевірки № 46327/20-40-07-03-06/31343558 від 04.10.2024 та розрахунку пені відповідач прийняв оскаржуване ППР № 3 від 29.10.2024, яким нараховано пеню в розмірі 1655543,53 грн.

Вважаючи податкове повідомлення рішення протиправним, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Положеннями п. п. 19-1.1.4. п. 19-1.1.ст. 19-1 ПК України, визначено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, зокрема, здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів.

Статтею 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16.04.1991 № 959-ХІІ (далі - Закон № 959-ХІІ) встановлено, що господарська діяльність - будь-яка діяльність, в тому числі підприємницька, пов`язана з виробництвом і обміном матеріальних та нематеріальних благ, що виступають у формі товару.

Зовнішньоекономічна діяльність - діяльність суб`єктів господарської діяльності України та іноземних суб`єктів господарської діяльності, а також діяльність державних замовників з оборонного замовлення у випадках, визначених законами України, побудована на взаємовідносинах між ними, що має місце як на території України, так і за її межами.

Так, правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ, визначає Закон України «Про валюту і валютні операції» № 2473-VIII від 21.06.2018 (далі - Закон № 2473-VIII в редакції на час спірних відносин). Цей закон також встановлює відповідальність за порушення валютного законодавства.

Метою цього Закону є забезпечення єдиної державної політики у сфері валютних операцій та вільного здійснення валютних операцій на території України.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 2473-VIII, валютна операція - операція, що має хоча б одну з таких ознак: а) операція, пов`язана з переходом права власності на валютні цінності та (або) права вимоги і пов`язаних з цим зобов`язань, предметом яких є валютні цінності, між резидентами, нерезидентами, а також резидентами і нерезидентами, крім операцій, що здійснюються між резидентами, якщо такими валютними цінностями є національна валюта; б) торгівля валютними цінностями; в) транскордонний переказ валютних цінностей та транскордонне переміщення валютних цінностей;

Валютне регулювання - діяльність Національного банку України та в установлених цим Законом випадках Кабінету Міністрів України, спрямована на регламентацію здійснення валютних операцій суб`єктами валютних операцій і уповноваженими установами; валютний нагляд - система заходів, спрямованих на забезпечення дотримання суб`єктами валютних операцій і уповноваженими установами валютного законодавства.

Частиною 1 статті 3 Закону № 2473-VIII, встановлено, що відносини, що виникають у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання і валютного нагляду, регулюються Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.

Приписами статті 4 Закону України «Про валюту і валютні операції», визначено, що валютні операції здійснюються без обмежень відповідно до законодавства України, крім випадків, встановлених законами України, що регулюють відносини у сферах забезпечення національної безпеки, запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму чи фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, виконання взятих Україною зобов`язань за міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також випадків запровадження Національним банком України відповідно до цього Закону заходів захисту.

Свобода здійснення валютних операцій забезпечується шляхом дотримання принципів валютного регулювання, встановлених цим Законом.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентами (крім уповноважених установ) та нерезидентами вимог валютного законодавства. Органи валютного нагляду мають право проводити перевірки з питань дотримання вимог валютного законодавства визначеними частинами п`ятою і шостою цієї статті суб`єктами здійснення таких операцій. Під час проведення перевірок з питань дотримання вимог валютного законодавства органи валютного нагляду мають право вимагати від агентів валютного нагляду та інших осіб, які є об`єктом таких перевірок, надання доступу до систем автоматизації валютних операцій, підтвердних документів та іншої інформації про валютні операції, а також пояснень щодо проведених валютних операцій, а агенти валютного нагляду та інші особи, які є об`єктом таких перевірок, зобов`язані безоплатно надавати відповідний доступ, пояснення, документи та іншу інформацію.

У разі виявлення порушень валютного законодавства органи валютного нагляду мають право вимагати від агентів валютного нагляду та інших осіб, які є об`єктом таких перевірок і допустили такі порушення, дотримання вимог валютного законодавства та застосовувати заходи впливу, передбачені законом.

За змістом частини 5 статті 11 Закону № 2473-VIII, Національний банк України у визначеному ним порядку здійснює валютний нагляд за уповноваженими установами.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону № 2473-VIII, Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання (частина 2 статті 13 Закону № 2473-VIII).

Згідно з частиною 3 статті 13 Закону № 2473-VIII, у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).

Відповідно до частини 2 статті 13 Закону України «Про валюту та валютні операції» у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.

За приписами ч. 5 ст. 13 Закону України № 2473-VIII, порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).

Пунктом 14-2 постанови Правління Національного банку України від 24 лютого 2022 року № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» зі змінами, внесеними постановою Національного банку України від 07.07.2022 № 142, передбачено, що граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 180 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05 квітня 2022 року.

Відповідно до пп. 19-1.1.4 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу: здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті.

Підпунктами 20.1.4, 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: - проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків; - застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 41.1.1 п. 41.1 ст. 41 ПК України встановлено, що податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

За підпунктом 54.3.3. п. 54.3. ст. 54 ПК України, згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що ПК України визначено, що пеня за порушення строків розрахунків в іноземній валюті є різновидом грошового зобов`язання платника податків та застосовується контролюючим (податковим) органом в порядку, який передбачений для прийняття податкових повідомлень-рішень, а Закон України «Про валюту і валютні операції», зокрема його стаття 13, містить лише встановлення такого виду відповідальності, як пеня за порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею.

Разом із тим, згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про валюту та валютні операції» у разі якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин. Підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту).

Відповідно до умов контракту від 23.01.2024 у розділі 6 «Відповідальність» жодна із сторін не несе відповідальності за повне або часткове невиконання своїх зобов`язань, якщо це викликано такими обставинами як повінь, пожежа, землетрус або іншими стихійними лихами, а також війною, страйками, вимушеними операціями або актами уряду, які можуть виникнути після укладення Контракту. Війна яка триває в Україні, не буде кваліфікуватись як надзвичайна обставина. Якщо будь-які з обумовлених обставин прямо вплинуть на виконання зобов`язань під час, зумовлений Контрактом, цей період продовжується відповідно до закінчення цих обставин. Сторона, для якої стає неможливим виконання зобов`язань, повинна повідомити іншу сторону в письмовій формі на електронну поштову скриньку на настання і припинення зазначених обставин негайно, принаймні, не пізніше 5 днів з моменту їх виникнення. Якщо неможливість виконання зобов`язань триває понад 3 місяці, будь-яка сторона має право розірвати контракт повністю або частково, а в цьому випадку жодній із сторін не надається право на відшкодування понесених збитків.

Відповідно до частини другої статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

За змістом частини першої статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Отже, наявність форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, має бути підтверджена в порядку, визначеному Законом.

Так, Верховним Судом у постанові від 12.12.2024 (справа № 380/839/24) від 14.01.2025 (справа № 440/17191/23) з посиланням на постанови Верховного Суду від 16 липня 2019 року у справі № 917/1053/18, від 25 січня 2022 року у справі № 904/3886/21, від 18 січня 2024 року у справі № 914/2994/22 зазначено, що усталеною є практика Верховного Суду, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного (заздалегідь встановленого) характеру. У разі їх виникнення сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку.

Також зауважено, що Верховний Суд неодноразово вказував (постанови від 05 грудня 2023 року у справі № 917/1593/22, від 18 січня 2024 року у справі № 914/2994/22, від 19 серпня 2022 року у справі № 908/2287/17 тощо), що підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної ТПП. Водночас, сертифікат Торгово-промислової палати України не є єдиним доказом існування форс-мажорних обставин; обставина форс-мажору має оцінюватись судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

У постановах від 05 жовтня 2023 року у справі № 520/14773/21, від 19 серпня 2022 року у справі № 818/2429/18, від 17 червня 2020 року у справі № 812/677/17, від 03 вересня 2019 року у справі № 805/1087/16 Верховний Суд зазначив, що має встановлюватися (доводитися) вплив обставин непереборної сили, засвідчених відповідними сертифікатами ТПП України, на неможливість платника податку належним чином виконувати свої зобов`язання і на зміну його економічного стану цими форс-мажорними обставинами. Ці фактори мають перебувати у причинно-наслідковому зв`язку.

З наведених вище підходів слідує, що саме по собі існування форс-мажорної обставини (обставини непереборної сили) ще не є свідченням того, що безпосередньо вона вплинула на неможливість виконання особою певного зобов`язання за договором чи обов`язку, передбаченого законодавчими та іншими нормативними актами. Такий зв`язок має встановлюватись як шляхом надання сертифіката (довідки) Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної ТПП, так і оцінкою інших належних доказів, що можуть це підтвердити.

У розвиток правової позиції, сформульованої Верховним Судом у зазначених справах, суд зазначає, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом неможливості виконання зобов`язання, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та характеру зобов`язання.

Ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Форс-мажор, або ж обставини непереборної сили, - це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання.

Про обґрунтованість такого висновку свідчить і аналіз ч. 6 ст. 13 Закону України № 2473-VIII, яка передбачає можливість зупинення перебігу строків розрахунків та нарахування пені за їх порушення лише у разі зупинення виконання договору, яке відбувається у зв`язку із виникненням форс-мажорних обставин.

Іншими словами, неможливість виконання договору, а відповідно, і звільнення від нарахування пені, має місце у разі впливу форс-мажорних обставин на таку можливість.

Такі висновки викладено у постановах Верховного Суду від 16 липня 2019 року у справі № 917/1053/18, від 25 січня 2022 року у справі № 904/3886/21, від 18 січня 2024 року у справі № 914/2994/22, від 05 жовтня 2023 року у справі № 520/14773/21, від 19 серпня 2022 року у справі № 818/2429/18, від 17 червня 2020 року у справі № 812/677/17, від 03 вересня 2019 року у справі № 805/1087/16.

Позивач наводить аргументи про те, що документ PUIG від 15.01.2025 є належним доказом, що підтверджує наявність форс-мажорної обставини за контрактом від 23.01.2024.

Попри те сторона відповідача наводить аргументи про те, що Польсько-українська господарча палата не є уповноваженим органом Республіки Польща на засвідчення форс-мажору для цілей українського валютного законодавства (єдиною такою організацією є Krajowa Izba Gospodarcza). Документ є іноземним офіційним документом, який підлягає апостилюванню відповідно до Гаазької конвенції 1961 року та ст. 13 Закону «Про міжнародне приватне право». Апостиль відсутній - документ не може бути покладений в основу рішення (ч. 8 ст. 94 КАС України). Документ PUIG не відповідає вимогам ч. 6 ст. 13 Закону № 2473-VIII, оскільки: не містить чітко визначеної дати закінчення форс-мажорних обставин; не встановлює прямого причинно-наслідкового зв`язку між обмеженнями перевезень та неможливістю саме розрахунків по контракту № 23/01-24 (загальні формулювання).

Щодо зазначених доводів сторін суд прийшов наступного.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» у разі якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин.

Підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту).

Верховний Суд у постанові від 27.02.2025 у справі № 520/2941/24 виклав правові висновки про те, що загальні твердження про обмеження перевезень без конкретизації впливу на конкретне зобов`язання не є достатніми; сертифікат має бути виданий уповноваженим органом країни контрагента та містити період дії форс-мажору.

Суд зазначає, що доказів звернення позивача до Торгово-промислової палати України для отримання відповідного сертифікату, що засвідчує обставини непереборної сили (форс-мажор) саме у позивача матеріали справи не містять і судом не встановлено.

Щодо листа PUIG від 15.01.2025 про неможливість своєчасно виконати зобов`язання з поставок товарів за контрактами через форс-мажорні обставини, суд вказує, що викладені у ньому дані не дають можливості установити обставини неможливості здійснення розрахунків за контрактом, періоду настання та закінчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які б дали можливість установити причинно-наслідковий зв`язок між ними.

Також суд відмічає, що не надано доказів підтвердження наявності у Польсько-української господарчої палати як організації країни розташування сторони зовнішньоекономічних контрактів (Польщі) повноважень на засвідчення виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин.

Натомість, з офіційного сайту Польсько-української господарчої палати - https://www.pol-ukr.com/uk судом встановлено, що PUIG - Польсько-українська господарська палата, є бізнес-організацією, яка здійснює представництво українських інвесторів у Польщі та польських в Україні, підтримує та просуває діяльність компаній, що входять до PUIG.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що лист від 15.01.2025 не є достатнім доказом на підтвердження неможливості проведення своєчасних розрахунків за контрактами, адже такий не узгоджується із іншими наявними у справі доказами щодо наявності форс-мажорних обставин.

Враховуючи викладене вище, аналізуючи наявні у справі докази, як окремо кожен так і в сукупності між собою, суд дійшов висновку про відсутність можливості встановлення причинно-наслідкового зв`язку, що ускладнило виконання умов зовнішньоекономічних контрактів та наявність таких обставин призвело до об`єктивної неможливістю виконати конкретні зобов`язання за вищевказаними контрактами. Будь-яких доказів, які б підтвердили наявність такого причинного-наслідкового зв`язку стороною позивача не надано та судом не встановлено під час розгляду справи, а відтак на переконання суду встановлені дані не звільняють позивача від відповідальності за порушення вимог пункту 3 статті 13 Закону № 2473-VIII та нарахування позивачу пені за частиною п`ятою статті 13 зазначеного Закону.

Отже, у спірних правовідносинах відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом в постановах від 29 серпня 2024 року у справі № 280/7416/23, від 10 грудня 2024 року у справі № 160/8372/23, від 10 грудня 2024 року у справі № 160/8372/23.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, податкове повідомлення - рішення головного управління ДПС у Харківській області від 29.10.2024 № 3 про зобов`язання сплатити пеню за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності є правомірним та не підлягає скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають, а тому у таких необхідно відмовити.

У відповідності до ст. 139 КАС України судові витрати понесені позивачем необхідно покласти на останнього.

Керуючись статтями 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 КАС України, суд,

у х в а л и в :

У адміністративному позові товариства з обмеженою відповідальністю "Юпітер до головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Судові витрати понесені позивачем товариства з обмеженою відповідальністю "Юпітер покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач товариство з обмеженою відповідальністю "Юпітер", місцезнаходження - місто Харків, провулок Університетський, будинок № 1, ;

відповідач головне управління ДПС у Харківській області, місцезнаходження місто Харків, вулиця Григорія Сковороди, будинок № 46, ;

Повне судове рішення складено та підписано суддею 01.12.2025.

Суддя М. І. Садова