Справа № 500/605/25
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2025-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Справа № 500/605/25

03 грудня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баб`юка П.М., розглянувши у письмовому провадженні заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року у справі №500/605/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану №168" за період перебування у відпустці за станом здоров`я з 01.12.2022 по 31.12.2022 за наслідками отриманого поранення тяжкого ступеня важкості пов`язаного із захистом Батьківщини виходячи із розрахунку 100000 гривень пропорційно дням перебування у відпустці з урахуванням раніше виплаченої суми та за період безпосередньої участі у бойових діях з 01.03.2023 по 08.03.2023 та з 12.03.2023 по 21.03.2023 в розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення в повному обсязі з 01.12.2022 по 31.12.2022 передбаченого Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей";

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплати ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану №168" за період перебування у відпустці за станом здоров`я з 01.12.2022 по31.12.2022 за наслідками отриманого поранення тяжкого ступеня важкості пов`язаного із захистом Батьківщини виходячи із розрахунку 100000 гривень пропорційно дням перебування у відпустці з урахуванням раніше виплаченої суми та за період безпосередньої участі у бойових діях з 01.03.2023 по 08.03.2023 та з 12.03.2023 по 21.03.2023 в розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплати ОСОБА_1 грошове забезпечення передбачене Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" за період з 01.12.2022 по 31.12.2022 з урахуванням раніше виплаченої суми.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.05.2025 у справі №500/605/25, яке набрало законної сили 09.06.2025, позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за час перебування позивача у відпустці для лікування після тяжкого поранення з 01.12.2022 по 18.12.2022.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову грошової винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць, за період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення з 01.12.2022 по 18.12.2022.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за безпосередню участь у бойових діях за період з 01.03.2023 по 08.03.2023 та з 12.03.2023 по 21.03.2023.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць, пропорційно часу участі у таких діях та заходах, за безпосередню участь у бойових діях у період з 01.03.2023 по 08.03.2023 та з 12.03.2023 по 21.03.2023.

На виконання вказаного рішення 19.06.2025 Тернопільським окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист зобов`язального характеру.

30.09.2025 до суду від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій він просить:

встановити судовий контроль за виконанням рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року у справі № 500/605/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 подати звіт про виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року у справі № 500/605/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Вказана заява обґрунтована тим, що у Центральному ВДВС у м. Миколаєві ПМУ Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувало виконавче провадження № 78475915 від 30.06.2025, відкрите на підставі виконавчого листа № 500/605/25 від 19.06.2025 про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову грошової винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць, за період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення з 01.12.2022 по 18.12.2022. Зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць, пропорційно часу участі у таких діях та заходах, за безпосередню участь у бойових діях у період з 01.03.2023 по 08.03.2023 та з 12.03.2023 по 21.03.2023.

Головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), 08.09.2025 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, в якій зазначено що при примусовому виконанні встановлено що рішення суду боржником не виконано, державним виконавцем Відділу накладено на боржника 2 штрафи, за фактом невиконання боржником законних вимог рішення суду державним виконавцем складено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення в порядку передбаченому ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" та направлено до органу досудового розслідування. Вимоги виконавчого документа боржником не виконано. Виконавчий збір боржником не сплачено, постанова про стягнення виконавчого збору згідно вимог ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" підлягає виведенню в окреме виконавче провадження та виконанню в загальному порядку. Виконавче провадження з примусового виконання закінчити. Припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення.

Проте заявник вказує, що Головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не досліджено питання, чи дійсно відсутнє бюджетне фінансування.

Тому на переконання заявника постанова державного виконавця від 08.09.2025 про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно й за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.

01.10.2025 до суду від Військової частини НОМЕР_1 надійшли заперечення на заяву представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, в якому представник просить відмовити в її задоволенні та вказує, що звертаючись із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду позивачем не обґрунтовано та не наведено мотивів доцільності та необхідності застосування такого обраного виду судового контролю, як зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Ухвалою суду від 03.10.2025 прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 07.05.2025 у справі №500/605/25. Постановлено розгляд заяви здійснювати в порядку письмового провадження.

Також, витребувано у Військової частини НОМЕР_1 інформацію про виконання рішення суду від 07.05.2025 у справі №500/605/25, зокрема щодо дій, які вчинено на його виконання.

19.11.2025 до суду від Військової частини НОМЕР_1 надійшло клопотання про звільнення від сплати штрафу, в якому представник вказує, що Військовою частиною НОМЕР_1 вживаються усі необхідні та можливі заходи щодо виконання рішення суду у справі № 500/605/25 від 07 травня 2025 року.

Також, 19.11.2025 до суду від Військової частини НОМЕР_1 надійшов звіт про виконання судового рішення, в якому зазначено, що фінансовою службою Військової частини НОМЕР_1 , в порядку виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року у справі № 500/605/25 було здійснено перерахунок ОСОБА_1 додаткової винагороди за вищезазначені періоди, що підтверджується довідкою-розрахунком нарахування та виплати додаткової винагороди із розрахунку 100 тис. грн від 27.06.2025 № 642/2870.

Вказано, що з метою економії бюджетних коштів, відповідно до пункту 3.2. наказу Міністерства оборони України від 30.12.2016 року № 744 "Про затвердження Інструкції з організації претензійної та позовної роботи, представництва інтересів у судах і виконання рішень судів у Міністерстві оборони України" (зі змінами), на виконання вищевказаної ухвали суду, Військова частина НОМЕР_1 , як розпорядник бюджетних коштів ІІ рівня звернулася до розпорядника бюджетних коштів І рівня, а саме Військової частини НОМЕР_2 з клопотанням від 11.10.2025 № 642/23498 про не оскарження та виділення коштів для виконання рішення суду від 07 травня 2025 року у справі № 500/605/25.

Зазначено, що листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.10.2025 року № 117/32343 повідомлено, що Військова частина НОМЕР_2 не заперечує проти неоскарження судового рішення по справі № 500/605/25 та замовлення коштів для його виконання.

Вказано, що Військовою частиною НОМЕР_1 сформовано Основну заявку-розрахунок на фінансування для виплати грошового забезпечення та підйомної допомоги військовослужбовцям, виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 "Інші поточні видатки" за напрямом грошового забезпечення (на листопад 2025 року) від 07.11.2025 № 642/26012.

Відповідно до Додатку 2 "Розрахунок потреби в коштах для виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800", Військовою частиною НОМЕР_1 сформовано потребу та замовлено для виплати ОСОБА_1 суму коштів в розмірі 116129,03 гривень для виконання рішення суду в повному обсязі.

Разом з тим, починаючи з дати подання заявки на потребу в коштах для виконання рішень судів і до дати подання цього звіту, кошти на рахунок Військової частини НОМЕР_1 для виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 не надходили у замовленому обсязі згідно розрахунку по рішенню суду. Станом на сьогодні, грошові кошти за відповідними видатками відсутні на рахунку Військової частини НОМЕР_1 за КЕКВ 2800, внаслідок чого Військова частина НОМЕР_1 не має фізичної можливості сплатити ОСОБА_1 суму коштів в розмірі 116129,03 гривень.

Тому представник просить суд врахувати, що при надходженні коштів на поточний рахунок за КЕКВ 2800 (для виконання судових рішень) Військовою частиною НОМЕР_1 буде зараховано суму 116129 грн на банківський рахунок ОСОБА_1 .

Визначаючись щодо поданої заяви, суд виходить з наступного.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу №1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року №11-рп/2012).

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював думку в контексті тлумачення статті 6 Європейської конвенції з прав людини, що без ефективної системи виконання судових рішень існування судової системи позбавлене будь-якого сенсу. Як неодноразово підкреслював Суд, органи державної влади є одним із компонентів держави й інтереси цих органів повинні збігатися з необхідністю належного здійснення правосуддя, кінцевим етапом якого є виконання судового рішення. Так, у рішенні по справі Горнсбі проти Греції (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, Суд зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу - у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина судового процесу для цілей статті 6.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

У справі "Сорінг проти Об`єднаного Королівства" від 07.07.1989 Європейський суд визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Концепції Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Згідно із положеннями частини першої статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Так, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.05.2025 по справі №500/605/25 набрало законної сили 09.06.2025, та на його виконання 19.06.2025 було видано виконавчий лист зобов`язального характеру.

Вказаний виконавчий лист було пред`явлено до примусового виконання, тому в Центральному відділі державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувало виконавче провадження №78475915 від 30.06.2025 з виконання виконавчого листа від 19.06.2025 у справі №500/605/25 про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову грошової винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць, за період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення з 01.12.2022 по 18.12.2022; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць, пропорційно часу участі у таких діях та заходах, за безпосередню участь у бойових діях у період з 01.03.2023 по 08.03.2023 та з 12.03.2023 по 21.03.2023.

08.09.2025 Головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №78475915.

Як слідує із вказаної постанови при примусовому виконанні встановлено, що рішення суду боржником не виконано, державним виконавцем Відділу накладено на боржника два штрафи, за фактом невиконання боржником законних вимог рішення суду державним виконавцем складено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення в порядку передбаченому ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" та направлено до органу досудового розслідування. Вимоги виконавчого документа боржником не виконано.

Обґрунтовуючи заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року у справі №500/605/25, заявник вказує на те, що Головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не досліджено питання, чи дійсно відсутнє бюджетне фінансування.

Суд зазначає, що у відповідності до ч.2 ст.382-1 КАС України, за наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Поряд із цим, у даному випадку Військова частина НОМЕР_1 самостійно, без ухвали суду, подала до суду звіт про виконання судового рішення.

Як слідує із даного звіту та підтверджується доданими до нього доказами, фінансовою службою Військової частини НОМЕР_1 , в порядку виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року у справі № 500/605/25 було здійснено перерахунок ОСОБА_1 додаткової винагороди за вищезазначені періоди, що підтверджується довідкою-розрахунком нарахування та виплати додаткової винагороди із розрахунку 100000,00 грн від 27.06.2025 № 642/2870.

В подальшому, Військова частина НОМЕР_1 як розпорядник бюджетних коштів ІІ рівня звернулася до розпорядника бюджетних коштів І рівня, а саме Військової частини НОМЕР_2 з клопотанням від 11.10.2025 № 642/23498 про не оскарження та виділення коштів для виконання рішення суду від 07 травня 2025 року у справі № 500/605/25.

Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.10.2025 № 117/32343 повідомило, що Військова частина НОМЕР_2 не заперечує проти неоскарження судового рішення по справі № 500/605/25 та замовлення коштів для його виконання.

Тому, Військовою частиною НОМЕР_1 сформовано Основну заявку-розрахунок на фінансування для виплати грошового забезпечення та підйомної допомоги військовослужбовцям, виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 "Інші поточні видатки" за напрямом грошового забезпечення (на листопад 2025 року) від 07.11.2025 № 642/26012, в якому Військовою частиною НОМЕР_1 сформовано потребу та замовлено для виплати ОСОБА_1 суму коштів в розмірі 116129,03 грн для виконання рішення суду.

Тобто, з наявних у матеріалах справи документів та пояснень судом встановлено, що відповідач у справі (Військова частина НОМЕР_1 ), який є боржником, не відмовляється виплачувати позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 у відповідності до рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.05.2025 по справі №500/605/25.

У даному випадку судом під час розгляду заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду не встановлено бездіяльності відповідача при виконанні рішення суду. Натомість, судом встановлено, що відповідачем вчиняються активні дії задля виконання рішення суду (сформовано Основну заявку-розрахунок на фінансування для виплати грошового забезпечення та підйомної допомоги військовослужбовцям, виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 "Інші поточні видатки" за напрямом грошового забезпечення (на листопад 2025 року) від 07.11.2025 № 642/26012, в якій сформовано потребу та замовлено для виплати ОСОБА_1 суму коштів в розмірі 116129,03 грн для виконання рішення суду).

Поряд із цим, починаючи з дати подання заявки на потребу в коштах для виконання рішень судів і до дати подання цього звіту, кошти на рахунок військової частини НОМЕР_1 для виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 не надходили у замовленому обсязі згідно розрахунку по рішенню суду.

Суд зазначає, що грошові кошти у вигляді додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, що мають бути виплачені стягувачу за рішенням суду в даній справі, не є власністю Військової частини НОМЕР_1 , не знаходяться на її рахунках. Фактичне, у повному обсязі виконання судового рішення можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету України.

Отже, на даний час є доведеним факт вчинення відповідачем активних дій задля виконання рішення суду в даній справі.

Суд зауважує, що за установленої судової практики Верховного Суду, невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Відсутність бюджетного та іншого фінансування, коштів на виплату грошових сум на виконання судового рішення є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат.

Таким чином, розглянувши заяву позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду та дослідивши матеріали справи суд зазначає, що позивач не навів обґрунтованих доводів щодо необхідності встановлення судового контролю за виконанням рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.05.2025 по справі № 500/605/25, не зазначив дій відповідача, що свідчили б про умисне невиконання рішення суду. Судом таких обставин також не встановлено.

Також суд враховує, що згідно наданих відповідачем документів прогнозоване надходження коштів листопад 2025 року (згідно заявки), а тому, є підстави вважати, що вказані кошти будуть виплачені позивачу в грудні 2025 року.

При цьому, суд також враховує, що постановою Головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 10.11.2025 відновлено виконавче провадження №78475915 щодо зобов`язання виплатити позивачу спірні кошти.

Виконавчий лист направлено судом державному виконавцю 17.11.2025.

Таким чином, у разі зволікання з виплатою заборгованості позивачу державним виконавцем будуть вжиті відповідні заходи реагування.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в порядку статті 382 КАС України у справі №500/605/25, у зв`язку з чим у задоволенні заяви позивача слід відмовити.

При цьому, слід зазначити, що у разі невиплати коштів позивачу в межах бюджетного періоду 2025 року, позивач вправі звернутися до суду із відповідною заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Керуючись статтями 248, 256, 294, 295, 297, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви від 30.09.2025 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у даній справі.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали виготовлено і підписано 03 грудня 2025 року.

Головуючий суддя Баб`юк П.М.