Справа № 420/18747/25
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2025-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не звільнення позивача з військової служби на підставі п. п. «г» п. 2 ч. 4, абз. 13 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейними обставинами: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю І чи ІІ групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, зобов`язання відповідача прийняти рішення про звільнення позивача на підставі п. п. «г» п. 2 ч. 4, абз. 13 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейними обставинами: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю І чи ІІ групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзив.

Позов, відповідь на відзив обґрунтовані позивачем тим, що він звернувся до відповідача з рапортом про звільнення з військової служби за сімейними обставинами, однак відповідачем у звільненні позивача з військової служби безпідставно відмовлено. Позивач зазначає, що його батько і мати є особами з інвалідність ІІ групи та потребують постійного догляду, а брат позивача не здійснює постійного догляду за батьками, з ними не проживає та перебуває з ними у неприязних стосунках. Крім того, брат позивача сам має вади зі здоров`ям.

Відзив на позовну заяву, заперечення на відповідь на відзив обґрунтовані відповідачем тим, що надані позивачем документи не підтверджують наявність підстав для звільнення з військової служби, оскільки батьки позивача мають сина, а небажання брата позивача здійснювати догляд за батьками не є підставою, яка б давала можливість звільнити позивача з військової служби. Крім того, позивачем не надано документи, які б свідчили про те, що брат позивача сам потребує постійного стороннього догляду. Відповідач зазначає, що в разі надання разом з рапортом про звільнення всіх документів, які підтверджують право позивача на звільнення з військової служби він буде розглянутий військовою частиною у відповідності до вимог законодавства.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та подав до Військової частини НОМЕР_1 рапорт про звільнення з військової служби на підставі п. п. «г» п. 2 ч. 4, абз. 13 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейними обставинами: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю І чи ІІ групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

До зазначеного рапорту позивачем було додано нотаріально завірені копії документів, які підтверджують наявність родинних зв`язків, докази потреби у постійному догляді за батьками, а саме: паспорта та картки платника податків позивача, свідоцтва про народження позивача, паспорта та картки платника податків батька та матері позивача, довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 28.02.2023 року серії 12 ААГ №452350 про встановлення батькові позивача ІІ групи інвалідності безтерміново, пенсійного посвідчення батька, висновку №632 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 09.05.2025 року, про те, що ОСОБА_2 рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи, виписки з медичної картки №6890 батька позивача, довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_3 від 18.04.2023 року серії 12 ААГ №455686 про встановлення матері позивача ІІ групи інвалідності безтерміново, висновку №493 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 15.04.2025 року про те, що ОСОБА_3 рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи, пенсійного посвідчення матері позивача, виписки із медичної картки №5385 матері позивача, свідоцтва про шлюб батьків позивача, паспорта та копії картки платника податків брата позивача, свідоцтва про народження брата позивача, витягу з реєстру Чорноморської територіальної громади від 19.05.2025 року №2025/006570718, довідки Одеської митниці Державної митної служби України про те, що брат позивача перебуває на державній службі в Одеській митниці та працює з 01.07.2021 року по теперішній час, на посаді старшого державного інспектора відділу митного оформлення №4 митного поста «Чорноморськ» Одеської митниці, акт проведення обстеження сім`ї №882, виданий Управлінням соціальної політики Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області 16.07.2024 року, довідки №09 від 03.02.2025 року та акту від 03.02.2025 року про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мешкають за адресою АДРЕСА_1 , акту, виданого Бурлачобалківською сільською адміністрацією 13.05.2025 року про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мешкають за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 мешкав за даною адресою з 20.12.2022 року по 01.11.2024 року, довідки №547 про отримання компенсації, виданої Управлінням соціальної політики Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області 25.07.2024 року, згідно якої ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні соціальної політики Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області та, відповідно до Закону України «Про соціальні послуги», отримує компенсацію фізичним особам за надання соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі з 01.07.2024 року по 11.06.2025 року, догляд здійснює за ОСОБА_2 ; нотаріальну заяву №236 від 17.04.2025 року про те, що ОСОБА_2 вибирає для свого догляду свого сина - ОСОБА_4 ; нотаріальну заяву №234 від 16.04.2025 року про те, що ОСОБА_3 вибирає для свого догляду ОСОБА_4 .

За результатами розгляду поданого позивачем рапорту та документів на підтвердження сімейних обставин Військовою частиною НОМЕР_1 у його задоволенні відмовлено, оскільки позивачем не надано акту обстеження сімейного стану, що підтверджував би відсутність у батьків інших членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення, або документів про те, що інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновками медико-соціальної експертної комісії, або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішення експертної команди з повсякденного функціонування особи. Натомість надані документи свідчать про наявність у батьків позивача сина, щодо якого відсутня інформація про неможливість здійснення ним догляду за батьками. При цьому, перебування брата позивача на державній службі, ці обставини не є передумовами для звільнення з військової служби позивача. Крім того, позивач не міг фактично надавати послуги з догляду на непрофесійній основі батькам, оскільки з 22.02.2022 року перебуває на військовій службі.

Відповідно до положень ст. 17, 65 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Відповідно до ч. 1-3, 5 ст. 1, ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби. Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, який на підставі Указів Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжувався та станом на час розгляду справи триває.

Відповідно до п. п. «г» п. 2 ч. 4, абз. 13 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час дії воєнного стану: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається ч. 12 цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: під час дії воєнного стану: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.

Відповідно до п. 233 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008, військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

З матеріалів справи вбачається, що позивач дійсно подав рапорт до Військової частини НОМЕР_1 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами: необхідність здійснювати постійний догляд за батьками, які є особами з інвалідність ІІ групи, який військовою частиною розглянутий та 29.05.2025 року в задоволенні цього рапорту відмовлено, оскільки у позивача є брат, який може доглядати за батьками та відсутні докази того, що брат позивача сам потребує стороннього догляду.

Суд вважає, що відповідачем правомірно відмовлено позивачу у звільненні з військової служби за сімейними обставинами за п. п. «г» п. 2 ч. 4, абз. 13 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», оскільки для звільнення позивача з цих підстав має бути необхідна одночасна сукупність належним чином підтверджених наступних обставин: наявність у військовослужбовця когось із його батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи; така особа повинна потребувати постійного догляду; у такої особи мають бути відсутні інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення або інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення цієї особи самі повинні потребувати постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії, або висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.

В даному випадку, у позивача є брат ОСОБА_5 , який є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та щодо нього позивачем не подано документів про те, що його брат потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії, або висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.

Будь-яких інших норм законодавства положення абз. 13 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» не містять, ці положення законодавства чітко передбачають або відсутність інших членів сім`ї, або наявність висновку медико-соціальної експертної комісії чи висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я чи рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи про те, що інший член родини сам потребує постійного догляду.

Позивачем таких документів до рапорту не додано, а тому відповідач був позбавлений можливості задовольнити рапорт позивача про звільнення з військової служби, діяв у відповідності до вимог законодавства та прийняв правомірне рішення.

Посилання позивача на перебування його брата на державній службі, не проживання з батьками, неприязні відносини між батьками та його братом, наявність у брата позивача вад зі здоров`ям, суд не приймає до уваги, оскільки положення абз. 13 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» не містять інших причин не можливості догляду за батьками членами сім`ї, а потреба в сторонньому догляді в даному випадку за братом позивача, має підтверджуватися виключно висновком медико-соціальної експертної комісії, чи висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, чи рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.

Таким чином, суд не вбачає протиправності бездіяльності відповідача щодо не звільнення позивача з військової служби, а тому відсутні підстави для зобов`язання відповідача прийняти рішення про звільнення позивача з військової служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 6, 14, 90, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не звільнення позивача з військової служби на підставі п. п. «г» п. 2 ч. 4, абз. 13 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейними обставинами: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю І чи ІІ групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, зобов`язання відповідача прийняти рішення про звільнення позивача на підставі п. п. «г» п. 2 ч. 4, абз. 13 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейними обставинами: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю І чи ІІ групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Леонід СВИДА

.