Справа № 320/18068/24
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2025-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.

суддів: Беспалова О.О., Грибан І.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження матеріали апеляційних скарг ОСОБА_1 та Територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Територіального управління служби судової охорони у м. Києві та Київської області, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київської області щодо не виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168;

- стягнути з Територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київської області додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 в розмірі 96667,00 грн. на користь ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан строком на 30 діб, а Указом № 69 оголошено загальну мобілізацію.

На виконання вказаних указів, Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнята постанова № 168, пунктом 1 якої (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Втім, на порушення вказаної норми, накази про виплату додаткової винагороди відповідачем не приймались, додаткова винагорода позивачу не виплачувалась. За наведених обставин, позивач вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у місті Києві та Київській області щодо невиконання вимог постанови Кабінету Міністрів України Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану від 28 лютого 2022 року № 168. Зобов`язано Територіальне управління Служби судової охорони в м. Києві та Київській області видати наказ про нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168, за період з 03.03.2022 року по 02.04.2022 року включно. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Позиція суду мотивована тим, що відмова у виплаті позивачу додаткової винагороди як однієї зі складових його грошового забезпечення з підстави відсутності відповідних бюджетних асигнувань, виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року право особи мирно володіти своїм майном, оскільки доки відповідні правові норми, що передбачають певні виплати, є чинними, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах (справа «Кечко проти України», заява №63134/00, рішення від 08 листопада 2005 року). Водночас вимоги щодо стягнення на користь позивача коштів є такими, що заявлені передчасно, оскільки такі виплати нараховуються і здійснюються на підставі відповідного наказу, який, в свою чергу, наразі не виданий, оскільки вимоги щодо його прийняття лише зараз вирішуються судом. Служба судової охорони не має відповідати за цим позовом, адже між позивачем і Службою судової охорони безпосередньо не виникло жодних правовідносин, у яких би цей суб`єкт владних повноважень порушив права позивача.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 13 серпня 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 року у справі № 320/18068/24 в частині пунктів 3- 4 резолютивної частини та відповідних мотивів; постановити нове рішення у скасованій частині, яким: зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у місті Києві та Київській області нарахувати ОСОБА_1 збільшену додаткову грошову щомісячну винагороду як особам, які забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах здійснення таких заходів. відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 (у первинній редакції) у розмірі до 100 000 гривень ( до ста тисяч гривень ) у розрахунку на місяць, пропорційно часу участі, за період з 03 березня 2022 року по 01 квітня 2022 року включно, з урахуванням податків і зборів; стягнути з Територіального управління Служби судової охорони у місті Києві та Київській області на користь ОСОБА_1 збільшену додаткову грошову щомісячну винагороду як особі, яка забезпечувала здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах здійснення таких заходів, відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 (у первинній редакції), у розмірі до 100 000 (ста тисяч) гривень у розрахунку на місяць, пропорційно часу участі, за період з 03 березня 2022 року по 01 квітня 2022 року включно, з урахуванням податків і зборів.

Апеляційна скарга позивача мотивована тим, що після здійснення нарахування ефективним способом захисту порушених прав скаржника є саме визначення порядку виконання рішення в частині стягнення, оскільки це дозволить Державній казначейській службі України у найкоротший термін здійснити повне та фактичне виконання рішення без необхідності застосування судового контролю. Такий підхід сприятиме зменшенню навантаження на судову систему України та забезпечить оперативне поновлення порушених прав. Відомі численні факти невиконання рішень судів Службою судової охорони, що підтверджуються офіційними відповідями державних органів та численними судовими ухвалами про встановлення судового контролю через тривале та безпідставне зволікання з виконанням рішень, у тому числі щодо виплати додаткової грошової винагороди за постановою Кабінету Міністрів України № 168.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 01 жовтня 2025 року Територіальне управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 року по справі № 320/18068/24 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24 січня 2024 року по справі № 640/16267/22 задоволено аналогічні позовні вимоги, а саме вирішено: визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у місті Києві та Київської області () щодо невиконання вимог постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168; зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області ( нарахувати і виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) додаткову винагороду передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 24.02.2022 у розмірі 30 000,00,00 грн на місяць.

Рішення суду першої інстанції у справі № № 320/18068/24 фактично вирішує ті самі питання, що вже були предметом судового розгляду та вирішені рішенням суду у справі № 640/16267/22, яке набрало законної сили та перебуває на виконанні в Управлінні. Таким чином, суд повторно розглянув спір, який уже був остаточно вирішений, що суперечить принципу res judicata.

Обидві справи стосуються одного й того ж правовідношення між тими самими сторонами. Предмет спору (оскарження того самого рішення/дії/бездіяльності) є однаковим. Наявність уже вирішеної справи з ідентичним предметом та підставами позову виключає можливість повторного розгляду того самого спору, що відповідає вимогам п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України (підстава для залишення позову без розгляду).

Суд першої інстанції не врахував, що спір уже вирішений, і не застосував положення КАС України щодо заборони повторного розгляду ідентичних спорів, помилково вийшов за межі позовних вимог та ухвалив судове рішення, яке є ідентичним до судового рішення, яке набрало законної сили. Це є істотним порушенням норм процесуального права, що вплинуло на результат розгляду справи та є підставою для скасування рішення відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України.

Повторний розгляд того самого спору без наявності нових обставин суперечить принципу правової визначеності, який є складовою верховенства права та гарантується практикою ЄСПЛ (справа "Брумареску проти Румунії", інші рішення).

29 серпня 2025 року відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1

01 вересня 2025 року позивачем подано відповідь на відзив Територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області.

Відзиву на апеляційну скаргу Територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області позивачем не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційної скарги Територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, з огляду на таке.

Касаційний адміністративний суд складі Верховного Суду висловлював правову позицію стосовно застосування пункту 4 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України у постанові від 04 березня 2021 року у справі № 260/630/19.

Зокрема, Суд вказав, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті. Перешкодою для звернення до суду є наявність у тотожному спорі рішення або постанови суду, що набрали законної сили, або ухвали про закриття провадження у справі.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.

Позови вважаються тотожними лише тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів позови вважаються не тотожними і суддя не вправі відмовити у відкритті провадження у справі.

Підстава позову - це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду, а предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Відповідно до фактичних обставин справи №320/18068/24, позивач проходив службу в Територіальному управлінні Служби судової охорони у м. Києві та Київській області.

Під час проходження служби позивачем, Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє і станом на час розгляду справи судом.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Вважаючи порушеним своє право на отримання додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Спірними періодами вказано 03 березня 2022 року по 02 квітня 2022 року.

Відповідно до частини 3 статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Керуючись частиною п`ятою статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень», згідно з якою судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень, колегією суддів досліджено рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 січня 2024 року у справі № 640/16267/22.

Як вбачається з матеріалів справи 640/16267/22, у вересні 2022 року до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області та просив суд: визнати протиправною бездіяльність щодо невиконання вимог постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168; визнати протиправною бездіяльність центрального органу управління Служби судової охорони щодо невиконання вимог постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168; стягнути додаткову винагороду відповідно до Постанови № 168 від 28.02.2022 в розмірі 186 648,00 грн в межах суми стягнення за один місяць.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач з 24.02.2022 протиправно не виплачує йому, як співробітнику Територіального управління щомісячну додаткову винагороду в розмірі 30 000,00 грн, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168. На переконання позивача, бездіяльність Територіального управління щодо виплати вказаної винагороди порушує принцип дії нормативно-правового акта в часі та взяті на себе державою зобов`язання, які не можуть ставитися в залежність від наявності бюджетних асигнувань.

За фактичними обставинами справи 640/16267/22, ОСОБА_1 до 20 квітня 2022 року проходив службу в Територіальному управлінні Служби судової охорони міста Києва та Київської області. Зазначив, що йому, як співробітнику Служби судової охорони, відповідач повинен був нарахувати та виплачувати додаткову винагороду в розмірі 30 000,00 грн щомісячно починаючи з 24 лютого 2022 року до закінчення воєнного стану. Відповідач з лютого місяця по час звернення до суду з даним позовом жодного разу не здійснював таку виплату, як додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168.

Рішенням від 24 січня 2024 року у справі № 640/16267/22 суд зобов`язав Територіальне управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області () нарахувати і виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 24 лютого 2022 року у розмірі 30 000,00 грн на місяць.

Таким чином, спірні періоди з 24 лютого 2022 року до 20 квітня 2022 року.

З наведеного вбачається, що сторони, предмет, підстави позову та зміст спірних правовідносин у межах справи № 320/18068/24 та №640/16267/22 є тотожними.

Відповідно до частини 1 статті 319 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Таким чином, оскільки предмет та підстави позову, визначені позивачем у цій справі, є тотожними предмету та підставам позову у справі №640/16267/22, за наслідком розгляду якого існує судове рішення, яке набрало законної сили, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09 жовтня 2018 року у справі № 809/487/18 та від 15 квітня 2021 року у справі № 540/169/20, від 08 липня 2021 року у справі №160/2592/20.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо виходу суду першої інстанції за межі позовних вимог і підміни предмета спору судова колегія відхиляє, оскільки суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що вимоги щодо стягнення на користь позивача коштів є такими, що заявлені передчасно, оскільки такі виплати нараховуються і здійснюються на підставі відповідного наказу, який, в свою чергу, не виданий.

Відповідно до частини третьої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло.

Здійснюючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов`язаний надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

У порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише порушені права, однак суд позбавлений можливості задовольняти вимоги на майбутнє для захисту прав особи від можливих негативних дій суб`єкта владних повноважень у подальшому, оскільки на час розгляду справи таких не існує.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, установлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

З урахуванням наведеного, підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 відсутні.

Керуючись статтями 311, 315, 318, 319, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 року скасувати.

Провадження у справі № 320/18068/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді: О.О. Беспалов

І.О. Грибан