Справа № 160/17577/22
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2025-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

03 грудня 2025 року Справа №160/17577/22

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С., розглянувши у письмовому провадженні звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про виконання рішення суду від 26.11.2025 року по адміністративній справі №160/17577/22,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.09.2025 року відмовлено Головному управлінню ПФУ в Дніпропетровській області у прийнятті звіту від 27.08.2025 року про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.01.2023 року по адміністративній справі №160/17577/22. Відмовлено у накладенні штрафу на керівника Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області за виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.01.2023 року по адміністративній справі №160/17577/22. Встановлено Головному управлінню ПФУ в Дніпропетровській області новий строк, протягом 60 днів з дня отримання цієї ухвали, для подання звіту про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.01.2023 року з відповідними доказами по адміністративній справі №160/17577/22.

До суду 26.11.2025 року від Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області надійшов звіт, в якому зазначено, що на виконання рішення суду здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 та нараховано за період з 19.02.2020 року по 31.03.2023 року доплату в сумі 353 570,90 грн. Заборгованість, визначена на виконання рішень судів, обліковується в електронних пенсійних справах за датою набрання ними законної сили, на підставі цих відомостей у підсистемі Реєстр судових рішень інтегрованої комплексної інформаційної системи ПФУ. Також зазначено, що Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області звернулось із запитами від 21.07.2025 р. №0400-010408-5/1318141 та від 17.11.2025 р. №0400-010406-5/216161 до ПФУ щодо можливості фінансування доплати за рішенням суду по справі № 160/17577/22. Крім того, Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області звернулось до ПФУ листами від 12.02.2025 р. № 0400-010406-5/30186, від 04.03.2025 р. № 0400-010408-5/45139, від 01.04.2025 р. № 0400-010406-5/64610, від 01.05.2025 р. № 0400-010406-5/84215, від 04.06.2025 р. № 0400-010406-5/106310, від 01.07.2025 № 0400-010406-5/125324 та від 07.08.2025 р. № 0400-010406-5/150214 щодо виділення коштів на фінансування доплати за рішеннями судів по справах, по яких обліковуються борги в Реєстрі судових рішень підсистеми Інтегрованої комплексної інформаційної системи (ІКІС). ПФУ, зокрема у своїх листах від 06.05.2025 р. № 2800-030102 9/29795, від 07.07.2025 р. № 2800-050203-9/44846, від 31.07.2025 р. № 2800-050203-9/51078 та від 21.08.2025 р. №2800-030101-9/55432 повідомлено наступне. Невиплата грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки до отримання фінансування не має можливості виконати судове рішення в частині виплати нарахованих коштів. У межах затверджених бюджетних призначень на погашення заборгованості з пенсійних виплат за цим рішенням суду у жовтні 2025 року виплачено 187,35 грн. Залишок пенсійних коштів у розмірі 353 383,55 грн. обліковується та виплата буде проводитись згідно із Порядком №821 після надходження відповідного фінансування. Таким чином, вжито всіх заходів щодо виконання в повному обсязі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.01.2023 року по справі №160/17577/22.

Разом із поданим звітом відповідачем долучено до матеріалів справи наступні докази: розпорядження від 07.03.2023 р., розрахунок боргу, лист до ПФУ від 21.07.2025 р., відповідь з ПФУ від 21.08.2025 р., лист від 12.02.2025 р., лист від 06.03.2025 р., лист від 01.04.2025 р., лист від 01.05.2025 р., лист від 04.06.2025 р. лист від 01.07.2025 р., лист від 07.08.2025 р., план доходів та видатків на 2025 рік., копія рішення Комітету Верховної Ради, запит коштів від 17.11.2025 р.

До суду 28.11.2025 року від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено, що рішення суду від 10.01.2023 року у справі №160/17577/22 набрало законної сили - 10.02.2023 року. Враховуючи зазначене, Головним управлінням ПФУ в Дніпропетровській області більше двох років не виконується рішення суду та протягом усього часу, аж до моменту звернення із заявою про встановлення судового контролю, не вживались заходи щодо пошуку можливостей його виконання, в частині виплати суми заборгованості нарахованої на виконання рішення суду у розмірі 353 570,90 грн. Направлення незмістовних запитів до ПФУ є формальністю та не призводить до отримання результатів. Крім того, вказано, що у жовтні 2025 року їй виплачено 187,35 грн. В той же час, відповідачем не обґрунтовується розмір саме такої суми у розмірі 187,35 грн. та не надається жодних доказів про розмір виділених коштів на погашення сум заборгованості по рішенням суду. У зв`язку з чим, позивач просить: відмовити Головному управлінню ПФУ в Дніпропетровській області у прийнятті звіту, щодо виконання рішення суду у справі №160/17577/22 та накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення суду, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.1 ст.382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.

За частиною 2 статті 382-3 КАС України суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

Переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 10.02.2022 року у справі №160/13013/19.

В цьому аспекті суд зауважує, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Відсутність бюджетного та іншого фінансування та коштів на виплату грошових сум на виконання судового рішення є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат.

Враховуючи вищевикладене суд констатує вжиття відповідачем заходів для забезпечення виконання рішення суду в цій справі. В свою чергу неможливість остаточного виконання рішення суду зумовлена об`єктивними підставами відсутністю фінансування, що не залежить від волі відповідача.

Тим не менш, вищевикладене свідчить про те, що рішення суду не виконано в повному обсязі, а саме - виплата заборгованості позивачу також не здійснена, в зв`язку з чим підстави для застосування процедури судового контролю зберігаються.

Проаналізувавши поданий відповідачем звіт, суд дійшов висновку, що останній не свідчить про виконання судового рішення від 10.01.2023 року по адміністративній справі №160/17577/22 в повному обсязі, а тому суд не приймає поданий відповідачем звіт про виконання рішення суду по цій справі.

Водночас стосовно наявності правових підстав для накладення штрафу на начальника Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області за виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/17577/22, суд зазначає наступне.

Згідно із статтями 23, 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

Судом встановлено, що Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області, зокрема нарахувало доплату за період з 19.02.2020 року по 31.03.2023 року позивачу, однак грошові кошти не виплатило через відсутність бюджетних асигнувань.

Таким чином, відповідач в особі керівника Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області вживав конкретні заходи з метою виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 160/17577/22.

Фактична невиплата нарахованих пенсійних виплат за минулий період зумовлена тим, що виділені бюджетні кошти на виконання судових рішень, боржником в яких є Пенсійний фонд України, спрямовуються на безумовне виконання таких рішень у порядку черговості прийняття. Тому, за умови дотримання Головним управлінням ПФУ в Дніпропетровській області встановленого порядку виконання судового рішення, рішення щодо накладення штрафу на керівника управління є передчасним, оскільки жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Аналогічну позицію Верховний Суд України висловив, зокрема, в ухвалі від 19 травня 2015 року у справі № 21-1044а15 та в постанові від 22 листопада 2016 року у справі №804/5081/13-а та підтримав Верховний Суд, зокрема, у постановах від 24 січня 2018 року у справі №405/3663/13-а, від 16 липня 2018 року у справі № 811/1469/18.

Суд враховує, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист. Специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду. Зважаючи на приписи наведених положень процесуального закону, з урахуванням характеру спірних правовідносин та фактичних обставин справи Верховний Суд не вбачає наявності таких підстав.

Зважаючи на те, що Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області виконало конкретні заходи, спрямовані на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.01.2023 року по адміністративній справі №160/17577/22, суд доходить висновку про не можливість застосування до начальника Головного управління штрафу за виконання судового рішення. З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне встановити новий строк Головному управлінню ПФУ в Дніпропетровській області для подання звіту про виконання рішення суду з відповідними доказами по адміністративній справі №160/17577/22.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.241, 248, 256, 382 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у прийнятті звіту від 26.11.2025 року про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.01.2023 року по адміністративній справі №160/17577/22.

Відмовити у накладенні штрафу на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.01.2023 року по адміністративній справі №160/17577/22.

Встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області новий строк, протягом 60 днів з дня отримання цієї ухвали, для подання звіту про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.01.2023 року з відповідними доказами по адміністративній справі №160/17577/22.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст.256 КАС України та може бути оскаржена у строки, встановлені ст.295 КАС України.

Суддя К.С. Кучма