Справа № 560/20431/25
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2025-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 грудня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К.

розглянувши заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

01 грудня 2025 року до суду надійшла заява про забезпечення позову від ОСОБА_1 , в якій просить:

- зупинити дію звернення (Додаток 20 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022) ІНФОРМАЦІЯ_2 до Національної поліції України про доставлення ОСОБА_1 працівниками поліції до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі;

- заборонити Національній поліції України та всім її структурним підрозділам які здійснюють правоохоронну діяльність на території України вчиняти будь-які дії щодо адміністративного затримання/доставлення ОСОБА_1 до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки за зверненням ІНФОРМАЦІЯ_1 до набрання законної сили судовим рішенням у цій адміністративній справі;

- заборонити уповноваженим особам патрулів, до складу якого входять уповноважені посадові особи Збройних Сил, Національної поліції, Національної гвардії, Управління державної охорони та Держприкордонслужби, що виконують покладені на них обов`язки на маршруті патрулювання, визначеному комендантом на території, де введено воєнний стан, затримувати і доставляти до органів або підрозділів Національної поліції України та територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, ОСОБА_1 на звернення ІНФОРМАЦІЯ_1 до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі.

Разом із заявою про забезпечення позову позивач подав позовну заяву, в якій просить:

1. Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо внесення відомостей про порушення правил військового обліку з боку ОСОБА_1 , до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

2. Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо направлення звернення до органів Національної поліції України для здійснення адміністративного затримання та доставлення ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 виключити відомості про порушення правил військового обліку з боку ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

4. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомити органи Національної поліції України про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення ОСОБА_1 .

В обґрунтування вимог заяви про забезпечення позову представник ОСОБА_1 зазначає, що 04.11.2025 року ОСОБА_1 був зупинений працівниками ТЦК, після чого в реєстр була поміщена інформація про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 . В позивача в електронному військово-обліковому документі мобільного застосунку «Резерв +» з`явилась червона стрічка з написом, що ТЦК та СП 04.11.2025 року звернувся до Нацполіції, щоб доставити позивача для складання протоколу. Причина: Не проходження (відмова від проходження) військово-лікарської комісії. Також у вищевказаному мобільному застосунку «Резерв +» з`явилась відмітка про те, що позивач нібито порушив правила військового обліку.

04.11.2025 адвокатом Яндолою Є.Л. в інтересах позивача направлено адвокатський запит керівнику Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області з вимогою надати наступну інформацію: чи ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) поміщений до інформаційного ресурсу Інформаційної підсистеми «Розшук» інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» як такий, що «підлягає затриманню та доставленню в ТЦК», і якщо так, то коли і в зв`язку з чим. Крім того, надати копії документів, які надавались ТЦК чи приймались поліцією стосовно ОСОБА_1 .

07.11.2025 року на адресу адвоката Яндоли Є.Л. надійшла відповідь № від 06.11.2025, в якій Хмельницьке районне управління поліції зазначило, що відповідно до інформаційно-комунікаційної системи інформаційний портал Національної поліції України вкладки « ІНФОРМАЦІЯ_5 » гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель АДРЕСА_1 перебуває у статусі «активний» відповідно до електронного звёрнення ІНФОРМАЦІЯ_1 за № 3852820 від 04.11.2025 на підставі ЗУ № 4235-ІХ «Про внесення змін до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» за не проходження (відмова від проходження) військово-лікарської комісії. Поряд із цим для отримання копій підтверджуючих документів необхідно звернутися із відповідним запитом до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник позивача вказує, що позивач жодної повістки для проходження ВЛК не отримував та про її існування не знав, військово-облікові дані уточнив вчасно. Вважає, що відновлення порушених прав позивача буде ускладненим, оскільки якщо його буде призвано на військову службу під час мобілізації, то він набуде статусу військовослужбовця, що ускладнить виконання зобов`язання відповідача виключити відомості про порушення правил військового обліку з боку ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також повідомити органи Національної поліції України про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення ОСОБА_1 .

Відстрочки на сьогодні позивач не має.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд враховує таке.

За правилами частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Частина 2 цієї норми передбачає, що суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

За приписами ч.2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частина 1 статті 151 КАС України передбачає, що позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина 2 статті 151 КАС України).

Слід зазначити, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Тобто інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Тобто, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або встановити, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 826/8556/17, від 29.11.2022 у справі № 640/17821/21, від 06.12.2022 у справі № 140/8745/21 тощо.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, представник позивача вказує, що внесення відомостей до Єдиного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів без складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності є протиправним та створює ризик обмеження свободи пересування позивача територією України та його незаконного затримання органами Національної поліції. У випадку визнання протиправності дій відповідача, наявність відмітки про порушення правил військового обліку може привести до того, що уповноважені особи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, поліції чи прикордонної служби при перевірці військово-облікового документа позивача можуть запропонувати йому прослідувати до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для уточнення даних, та в разі відмови позивача, можуть провести адміністративне затримання та доставлення його до такого центру. Окрім цього, позивачу може бути оформлено та вручено повістку, що, як наслідок, може слугувати підставою для його мобілізації. Вищезазначені наслідки, на думку представника позивача, можуть значно ускладнити виконання рішення суду.

Проаналізувавши мотиви, якими заявник обґрунтовує подану заяву, суд дійшов висновку, що наведені доводи та аргументи не є достатніми та переконливими для висновку про наявність підстав для застосування заходів забезпечення позову за правилами, встановленими статтями 150-151 КАС України, адже підстави, покладені в обґрунтування заяви про забезпечення позову, базуються виключно на твердженні про протиправність оскаржуваних позивачем дій відповідача щодо внесення відомостей про позивача до Єдиного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів без складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та, та про можливі негативні наслідки наявності відповідних відомостей у Реєстрі.

У постанові від 03.05.2023 у справі № 640/15534/22 Верховний Суд звернув увагу, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Суд зазначає, що протиправність оскаржуваних позивачем дій може бути встановлена судом виключно на підставі фактично з`ясованих обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності під час розгляду справи по суті.

Крім того, встановлення ознак протиправності таких дій, враховуючи предмет позову, є фактично вирішенням адміністративного спору до розгляду справи по суті, що суперечить основним засадам і принципам адміністративного судочинства.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2020 у справі № 800/521/17 (провадження 11-114заі18) звернула увагу, що позов не може бути забезпечено таким способом, який фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті судом.

Крім того, суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, що ймовірно можуть бути порушені у майбутньому, а можливе настання негативних наслідків оскаржуваних дій відповідача не є беззаперечною підставою для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Сама ж лише незгода позивача із діями суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання їх протиправними ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Суд також звертає увагу на те, що у цій справі позивач оспорює дії відповідача, які полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення позивачем правил військового обліку та направлення звернення до органів Національної поліції України для здійснення адміністративного затримання та доставления ОСОБА_1 .

При цьому, просить застосувати захід забезпечення позову, зокрема, шляхом: зупинення дії звернення ІНФОРМАЦІЯ_1 до Національної поліції.

Необхідно звернути увагу, що такі заходи забезпечення позову не узгоджуються з положеннями пункту 1 частини 1 статті 151 КАС України, яка передбачає, що позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.

При цьому, позивач не оспорює у цій справі індивідуальних або нормативно-правових актів відповідача, адже сутність публічно-правового спору полягає у вчиненні відповідачем дій, які полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення позивачем правил військового обліку та направлення звернення до органів Національної поліції України для здійснення адміністративного затримання та доставлення ОСОБА_1 , які позивач вважає протиправними.

Отже, обраний позивачем захід забезпечення позову в цій частині не відповідає видам заходів забезпечення позову, можливість застосування яких передбачена процесуальним законодавством, а також не співвідноситься із предметом спору у справі.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідачем у цій справі зазначено ІНФОРМАЦІЯ_6 , а не Національну поліцію України, її структурні підрозділи чи інші органи.

Отже, заявлені вимоги про заборону вчинення певних дій Національною поліцією України чи іншими державними органами, їх посадовими особами, які не є стороною у цій справі, виходять за межі предмета адміністративного спору та не можуть бути предметом розгляду в межах цієї заяви про забезпечення позову.

Таким чином, перевіривши зазначені в заяві про забезпечення позову доводи на предмет їх відповідності вище викладеним нормам та з`ясованим обставинам, суд дійшов висновку про необґрунтованість поданої заяви та, як наслідок, про відсутність підстав для її задоволення.

Керуючись статтями 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі №560/20431/25 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддя В.К. Блонський