Справа № 420/26162/25
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2025-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Херсонській області (73000, Херсонська обл., м. Херсон, вул. Лютеранська, буд. 4; ) про визнання протиправними та скасування пунктів наказів, поновлення на посаді,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати пункт 1 Наказу начальника ГУНП в Херсонській області від 10.07.2025 № 990 про застосування до заступника командира взводу №1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Херсонській області ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення; визнати протиправним та скасувати Наказ начальника ГУНП в Херсонській області №2930/с від 14.07.2025 «Про особовий склад» яким ОСОБА_1 звільнено з посади заступника командира взводу № НОМЕР_2 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Херсонській області; поновити ОСОБА_1 на посаді заступника командира взводу №1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Херсонській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він перебував на посаді заступника командира взводу №1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Херсонській області, а спірним наказом його звільнено у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби з 14.07.2025. За висновком службового розслідування, дисциплінарне стягнення застосовано за грубе порушення службової дисципліни, вимог підпунктів 1,2 частини першої статті 18 ЗУ «Про національну поліцію», підпунктів 2,4,5,13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 2 наказу ГУНП в Херсонській області від 13.11.2024 № 1470 та пункту 4.5 розділу 4 Правил внутрішнього службового розпорядку поліцейських ГУНП в Херсонській області, затверджених наказом ГУНП в Херсонській області від 27.11.2024 №787, пункту 68 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою КМУ від 29.07.1991р. №114, що виявилось у виїзді за межі Херсонської області і м. Миколаєва та прибутті 29.05.2025р. до ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Заліщики Чортківського району Тернопільської області без погодження із керівництвом та у непопередженні начальника ГУНП в Херсонській області про прийняте рішення про звільнення не пізніше як за три місяці до дня звільнення, та ненаданні рапорту за командою. На противагу цьому позивач зазначає, що про факт тимчасової непрацездатності Позивача у спірний період (29.05.2025) було достовірно відомо як ТВО начальника батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Херсонській області так і начальнику ГУНП в Херсонській області. Таким чином висновок службового розслідування про наявність в діях Позивача складу дисциплінарного проступку, в частині порушення позивачем положень Правил внутрішнього службового розпорядку поліцейських ГУНП в Херсонській області, наказу ГУНП в Херсонській області від 13.11.2024 №1470 є необґрунтованим. Крім того, визначення в рапорті дати звільнення до закінчення тримісячного строку не є дисциплінарним проступком. Подання рапорту про звільнення за своєю суттю є правом поліцейського, а не його обов`язком, відтак подання такого рапорту навіть з порушенням порядку подання не може бути дисциплінарним проступком в розумінні ст. 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, а наслідком такого подання з порушенням може бути відмова в задоволенні рапорту або нерозгляд такого.

Ухвалою судді від 07.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

26.08.2025 до суду від ГУ НП в Херсонській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що виїзд поліцейських за межі Херсонської області та м. Миколаєва здійснюється виключно на підставі рапорту, погодженого з відповідним керівником структурного або територіального (відокремленого) підрозділу ГУНП. Відповідно до електронної бази ІПЗ «МІА», ОСОБА_1 перебував на лікарняному з 27.05.2025 по 31.05.2025 та з 01.06.2025 до 03.06.2025. Перебування позивача на лікарняному не надає права не повідомляти безпосереднього керівника про своє місце перебування, оскільки на останнього покладений як на поліцейського обов`язок у разі хвороби повідомити негайно про це свого безпосереднього керівника, та про місце знаходження на лікуванні. Пунктом 2 наказу ГУНП від 13.11.2024 № 1470 наказано повідомляти про виїзд безпосереднього керівника у разі виїзду у службових справах та позаслужбовий час. З цих підстав відповідач не погоджується з твердженням позивача про те, що жодним нормативним актом не передбачено повідомляти про місце перебування керівника під час перебування поліцейського на лікарняному. Таким чином, позивач в порушення пункту 2 наказу ГУНП від 13.11.2024 №1470 виїхав за межі Херсонської області та м. Миколаїва 29.05.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_2 , що підтверджено зібраними в межах службового розслідування доказами. Крім того, до закінчення визначеного у пункті 68 Положення №114 строку, служба в поліції за власним бажанням припиняється за умови, якщо між поліцейським та органом, уповноваженим приймати рішення про прийняття/звільнення зі служби в поліції, було досягнуто згоди щодо конкретної дати, з якої служба в поліції припиняється. Звільнення за власним бажанням поліцейського можливе у більш короткий термін чим три місяці, але лише за умови згоди обох сторін, тобто орган поліції в якому проходить службу позивач, повинен погодити такі строки та видати відповідний наказ про звільнення, однак у справі, що розглядається, таке погодження відсутнє. Відмова керівництва ГУНП про звільнення позивача у строк визначений в рапорті є цілком виправданими, оскільки відповідно до доповідної записки т.в.о. командира БПОП Вадима Однорала станом на 30.05.2025 штатна чисельність БПОП складає 154 поліцейських, 136 за списком, 1 вільний найм, 15 перебуває на лікарняному, 5 у відпустці, 7 навчаються за межами гарнізону, 24 відряджені до м. Берислав, 3 відряджені до м. Донецьк, некомплект складає 18 посад. Листом ГУНП від 06.06.2025 № 1326/2/01-2025 позивача було повідомлено про відмову в задоволенні рапортів щодо звільнення зі служби в поліції у строк зазначений в рапорті. Застосування до позивача такого виду дисциплінарного стягнення, як звільнення зі служби в поліції дисциплінарною комісією запропоновано для безумовного дотримання службової дисципліни іншими працівниками поліції, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків поліцейськими. Крім того, дисциплінарні стягнення накладаються у порядку зростання, то визначення виду дисциплінарного стягнення є виключною компетенцією особи, якій законом надано право притягувати до дисциплінарної відповідальності.

Розгляд справи здійснюється без проведення судового засідання та по суті розпочатий через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 24.06.2024 проходив службу в батальйоні поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Херсонській області.

29.05.2025 старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 подано рапорт про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням з 30.05.2025, який цього ж дня був наданий на розгляд керівництва БПОП (стрілецький) ГУНП та 03.06.2025 наданий на розгляд керівництва ГУНП. Зазначений рапорт, відповідно до резолюції, був задоволений керівництвом БПОП ГУНП, однак начальником ГУНП проставлено резолюцію «заперечую».

04.06.2025 старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 подано новий рапорт про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням з 04.06.2025, або за дозволом начальника у більш короткий термін. Цим же рапортом просив увільнити від виконання службових обов`язків до звільнення.

Начальником УКЗ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_1 направлено лист, яким повідомлено, що звільнити зі служби в поліції 30.05.2025 не представляється можливим, оскільки рапорт надійшов до ГУНП 03.06.2025. Цим же листом повідомлено, що рапорт від 04.06.2025 буде реалізований за результатами службового розслідування.

Старший лейтенант поліції ОСОБА_1 перебував на лікарняному з: 27.05.2025 по 31.05.2025, з 01.06.2025 по 03.06.2025.

З 04.06.2025 року останній мав приступити до виконання службових обов`язків, однак 29.05.2025 ОСОБА_1 написав рапорт про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням з 30.05.2025, який на розгляд керівництва надійшов 03.06.2025 Зазначений рапорт, відповідно до резолюції не був задоволені керівництвом ГУНП.

04.06.2025 до ВДЗ ГУНП від ОСОБА_1 надійшов рапорт від 04.06.2025 про звільнення зі служби в Національній поліції України, в якому зазначено про прийняття його на військову службу та початок проходження військової служби та з проханням про увільнення з 04.06.2025 від виконання службових обов`язків до фактичного звільнення зі служби в поліції.

До зазначеного рапорту про звільнення позивачем долучений завірений витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) Міністерства оборони України від 30.05.2025 № 156.

Відповідно до зазначеного наказу позивач призначений наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 30.05.2025 № 80РС на посаду співробітника військової частини, прийнятий на військову службу за контрактом строком на 3 роки, з 30.05.2025 зарахований до списків особового складу частини, на всі види забезпечення і вважається такими, що з 30.05.2025 прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Наказом Головного управління Національної поліції в Херсонській області №301 від 11.06.2025 призначене службове розслідування та утворено дисциплінарну комісію за фактом порушень, що мають ознаки дисциплінарного проступку в діянні заступника командира взводу № 1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Херсонській області ОСОБА_1 .

За результатом службового розслідування Головне управління Національної поліції в Херсонській області прийшло до висновків, що ОСОБА_1 , порушивши принципи діяльності поліції та Присягу працівника поліції, самоусунувся від виконання покладених на нього службових завдань, як на поліцейського поліції особливого призначення, пов`язаних з протидією і відсічу збройної агресії на території Херсонської області уклавши контракт на проходження військової служби 30.05.2025 року перебуваючи на службі в Національній поліції України, виїхавши за межі Херсонської області і м. Миколаєва 29.05.2025 без погодження із керівництвом та не попередивши начальника ГУНП в Херсонській області шляхом подання рапорту про звільнення за командою за три місяці до звільнення.

Наказом ГУНП в Херсонській області від 30.07.2025 №990 до заступника командира взводу №1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Херсонській області ОСОБА_1 застосовано дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, яке реалізоване наказом ГУНП в Херсонській області №293 о/с від 14.07.2025 «Про особовий склад».

Не погоджуючись із застосованим дисциплінарним стягненням та подальшим звільненням зі служби поліції, з огляду на відсутність факту скоєння дисциплінарного проступку, позивач звернувся за судовим захистом із даним позовом.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги не підлягаючими задоволенню у зв`язку з наступним.

Частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 580-VIII завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Статтею 3 Закону № 580-VIII визначено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За приписами частини першої статті 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 580-VIII1 поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Статтею 64 Закону № 580-VIII визначено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки». Порядок складання Присяги працівника поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України.

Частиною першою статті 19 Закону № 580-VIII передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Згідно з частиною другою статті 19 Закону № 580-VIII підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Пунктом 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до частин першої, другої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Згідно з частиною третьою статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону № 580-VIII, зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Обов`язки керівника щодо підлеглих регламентовані статтею 3 Дисциплінарного статуту.

Порядок віддання (видання) наказу визначено статтею 4 Дисциплінарного статуту.

Відповідно до частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.

Згідно з частиною п`ятою статті 5 Дисциплінарного статуту виконання поліцейським злочинного або явно незаконного наказу, а також невиконання правомірного наказу тягнуть за собою відповідальність, передбачену цим Статутом та законом.

Відповідно до частини першої статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Частиною першою статті 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Згідно з частиною другою статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Відповідно до частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Частиною першою статті 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Згідно з частинами другою, третьою, четвертою статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до частини першої статті 19 Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 Дисциплінарного статуту обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення.

Відповідно до частини третьої статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Згідно з частиною сьомою статті 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Частиною восьмою статті 19 Дисциплінарного статуту передбачено, що під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Відповідно до частини дванадцятої статті 19 Дисциплінарного статуту у разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має дисциплінарне стягнення і вчинив дисциплінарний проступок, дисциплінарне стягнення, що застосовується, повинно бути суворішим, ніж попереднє.

Згідно з абзацом 1 частини другої статті 29 Дисциплінарного статуту дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.

З метою вдосконалення організації праці, зміцнення службової (трудової) дисципліни та вжиття додаткових заходів, спрямованих на запобігання вчиненню працівниками поліції порушень, начальником ГУНП в Херсонській області видано наказ від 13.11.2024 № 1470 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції», наказом ГУНП в Херсонській області від 27.11.2024 № 787 затверджені Правила внутрішнього службового розпорядку поліцейських ГУНП в Херсонській області.

Згідно пункту 2 наказу ГУНП від 13.11.2024 № 1470 та пункту 4.5 розділу 4 Правил внутрішнього службового розпорядку поліцейських ГУНП в Херсонській області, затверджених наказом ГУНП в Херсонській області від 27.11.2024 №787 у разі виїзду поліцейського у службових справах та в позаслужбовий час (окрім поліцейських, які перебувають у відпустці) за межі населеного пункту, у якому дислокується підрозділ, та в разі зміни місця проживання завчасно письмово або іншим способом повідомляти про намір свого виїзду безпосередньому керівникові.

Виїзд поліцейських за межі Херсонської області та м. Миколаєва здійснюється виключно на підставі рапорту, погодженого з відповідним керівником структурного або територіального (відокремленого) підрозділу ГУНП.

Відповідно до електронної бази ІПЗ «МІА», ОСОБА_1 перебував на лікарняному з 27.05.2025 по 31.05.2025 та з 01.06.2025 до 03.06.2025.

Відповідно до відомостей про ознайомлення особового складу БПОП (стрілецький) ГУНП, з вимогами наказу начальника ГУНП від 13.11.2024 № 1470 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції», старший лейтенант поліції ОСОБА_1 ознайомлений засобами мобільного зв`язку в месенджері « ІНФОРМАЦІЯ_2 », (доставлено 19.11.2024 в 14:47, прочитано 19.11.2024 в 14:47), з вимогами наказу №787ознайомлений 28.11.2024 (доставлено 28.11.2024 о 13.29, просмотрено 28.11.2024 о 13.45)

Опитаний під час службового розслідування заступник командира БПОП (стрілецький) ГУНП лейтенант поліції ОСОБА_2 пояснив, що 30.05.2025 йому стало відомо, від старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , що цього ж дня останній підписав контракт з військовою частиною НОМЕР_4 .

Про виїзд за межі гарнізону вказаний поліцейський йому та керівництву БПОП (стрілецький) ГУНП не повідомляв.

При цьому, перебування позивача на лікарняному не надає права не повідомляти безпосереднього керівника про своє місце перебування, оскільки на останнього покладений як на поліцейського обов`язок у разі хвороби повідомити негайно про це свого безпосереднього керівника, та про місце знаходження на лікуванні.

Така правова позиція узгоджується з Постановою Верховного суду від 26 вересня 2019 року у справі № 820/4063/18.

Слід зазначити, що пунктом 2 наказу ГУНП від 13.11.2024 № 1470 наказано повідомляти про виїзд безпосереднього керівника у разі виїзду у службових справах та позаслужбовий час.

З цих підстав суд відхиляє твердження позивача про те, що жодним нормативним актом не передбачено обов`язку поліцейського повідомляти про місце перебування керівника під час перебування поліцейського на лікарняному.

Таким чином, позивач в порушення пункту 2 наказу ГУНП від 13.11.2024 №1470 виїхав за межі Херсонської області та м. Миколаїва 29.05.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Заліщики Чортківського району Тернопільської області, що підтверджено зібраними в межах службового розслідування доказами (лист вих. N?4/3730 від 18.06.2025).

Щодо тверджень позивача про звільнення його в більш короткий термін, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Законом від 15 березня 2022 року № 2123-ІХ частину першу статті 60 Закону № 580- VIII викладено в новій редакції, згідно з якою відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції. Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 року №114 (Далі - Положення №114) підлягає застосуванню до спірних правовідносин відповідно до пункту 4 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до пункту 68 Положення № 114 особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

У межах передбаченого пунктом 68 Положення № 114 строку з дня подання рапорту про звільнення сторони можуть домовитися про звільнення у більш короткий строк, такою домовленістю, зокрема, слід вважати зазначення у рапорті конкретної дати, з якої (до настання якої) працівник має бажання звільнитися зі служби до закінчення передбаченого пунктом 68 Положення № 114 строку та згоду уповноваженого органу звільнити цього працівника у визначений ним термін.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 15 лютого 2021 року у справі № 160/3607/19.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постанові від 11.08.2021 року у справі № 826/7075/16, до правовідносин щодо звільнення поліцейських зі служби за власним бажанням підлягає застосуванню пункт 68 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, який встановлює обов`язок працівника попередити керівництво про звільнення за три місяці до звільнення. При цьому Верховний Суд прийшов до висновку про можливість звільнення працівника поліції (за власним бажанням) у більш стислі строки, аніж через три місяці від дати попередження (подання рапорту). Однак, для цього має бути обопільна згода/намір двох сторін того, хто звертається з таким рапортом, і того/тих, хто ухвалює рішення про звільнення.

Верховний Суд України у постанові від 24.06.2014 у справі №21-241а14 зазначив, що така позиція законодавця, на відміну від загального правила про обов`язок попередити власника чи уповноважений ним орган про звільнення за власним бажанням за два тижні, обумовлена особливим правовим положенням працівника органу внутрішніх справ, що стосується, наприклад, виконання ним обов`язків щодо забезпечення безпеки громадян і громадського порядку, здійснення оперативно-розшукових заходів тощо.

У цьому ж судовому рішенні Верховний Суд України висловив правову позицію, згідно з якою в межах передбаченого пунктом 68 Положення №114 строку з дня подання рапорту про звільнення сторони трудового договору мають право домовитися про звільнення в більш короткий строк. Такою домовленістю необхідно вважати зазначення в рапорті конкретної дати, з якої (до настання якої) працівник міліції має бажання звільнитися зі служби, до закінчення передбаченого пунктом 68 Положення №114 строку (тобто до закінчення 3-х місяців) та згоду уповноваженого органу звільнити цього працівника у визначений ним термін.

Подібну правову позицію висловив Верховний Суд, зокрема у постановах від 05.02.2020 у справі №819/744/16, від 20.05.2020 у справі №804/868/16, від 30.09.2020 у справі № 826/16621/17, від 09.02.2021 у справі №826/10404/16, від 11.08.2021 у справі №826/7075/16.

Отже, до закінчення визначеного у пункті 68 Положення №114 строку, служба в поліції за власним бажанням припиняється за умови, якщо між поліцейським та органом, уповноваженим приймати рішення про прийняття/звільнення зі служби в поліції, було досягнуто згоди щодо конкретної дати, з якої служба в поліції припиняється.

Відтак, звільнення за власним бажанням поліцейського можливе у більш короткий термін чим три місяці, але лише за умови згоди обох сторін, тобто орган поліції в якому проходить службу позивач, повинен погодити такі строки та видати відповідний наказ про звільнення, однак у справі, що розглядається, таке погодження відсутнє.

Відмова керівництва ГУНП про звільнення позивача у строк визначений в рапорті є цілком виправданою, оскільки відповідно до доповідної записки т.в.о. командира БПОП Вадима ОДНОРАЛА станом на 30.05.2025 штатна чисельність БПОП складає 154 поліцейських, 136 за списком, 1 вільний найм, 15 перебуває на лікарняному, 5 у відпустці, 7 навчаються за межами гарнізону, 24 відряджені до м. Берислав, 3 відряджені до м. Донецьк, некомплект складає 18 посад.

Основним завданням БПОП (стрілецький) ГУНП є участь у реалізації державної політики у сфері охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, забезпечення публічної (громадської) безпеки і порядку, оборони України, виконання завдань територіальної оборони, забезпечення та здійснення заходів правового режиму надзвичайного або воєнного стану, у тому числі шляхом взаємодії з іншими складовими сектору безпеки і оборони України.

Щодня поліцейські БПОП (стрілецький) ГУНП задіяні для виконання зазначених завдань, що регулюється відповідними графіками несення служби, бойовими завданнями та розстановками сил та заходів. У зв`язку з підписанням контракту та швидким переходом вище вказані поліцейські не надали змоги та часу відшукати вчасно заміну для виконання покладених на батальйон завдань, що значно ускладнює здійснення запланованих заходів та збільшує навантаження на інших поліцейських підрозділу.

Листом ГУНП від 06.06.2025 № 1326/2/01-2025 позивача було повідомлено про відмову в задоволенні рапортів щодо звільнення зі служби в поліції у строк зазначений в рапорті.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється за власним бажанням.

Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби (частини 2-3 статті 77 Закону №580-VIII).

Статтею 66 Закону Про Національну поліцію заборонено поліцейським суміщати службову діяльність з іншими оплачуваними формами, крім наукової, педагогічної або творчої.

Статтею 15 Закону Про військовий обов`язок і військову службу визначено порядок направлення громадян на військову службу.

Статтею 23 Закону Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію встановлено, що поліцейські заброньовані під час мобілізації і не підлягають мобілізації.

Згідно інформації УКЗ ГУНП від 25.08.2025 №2000/2/01-2025 ОСОБА_1 10.03.2025 відповідно до п.1 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» був заброньований за ГУНП в Херсонській області.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII, воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Частиною 1 статті 16 вищевказаного Закону визначено, що за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку Указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

Відповідно до критеріїв та порядку, за якими здійснюється визначення підприємств, установ та організацій, які є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, а також критично важливими для забезпечення потреб Збройних Сил, інших військових формувань в особливий період, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 76 від 27 січня 2023 року (далі Критерії та порядок).

Головне управління Національної поліції в Херсонській області віднесено до критично важливої установи, за якою здійснюється бронювання працівників поліції.

Отже, в даному випадку позивач відповідно до чинного законодавства був заброньований за Головним управлінням Національної поліції в Херсонській області для захисту та оборони Херсонської області.

Застосування до позивача такого виду дисциплінарного стягнення, як звільнення зі служби в поліції дисциплінарною комісією запропоновано для безумовного дотримання службової дисципліни іншими працівниками поліції, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків поліцейськими.

Крім того, дисциплінарні стягнення накладаються у порядку зростання, то визначення виду дисциплінарного стягнення є виключною компетенцією особи, якій законом надано право притягувати до дисциплінарної відповідальності.

Закон не встановлює необхідність послідовного призначення стягнень від менш суворого до більш суворого.

Виходячи з фактичних обставин скоєного проступку та особи порушника начальник Головного управління Національної поліції в Херсонській області мав законодавчо передбачене дискреційне право застосувати до позивача саме застосований захід дисциплінарного впливу.

З аналогічного питання Верховним Судом викладена правова позиція в постановах від 25.06.2019 року (справа №805/1816/17-а), від 12.09.2019 року (справа №420/5153/18), від 20.11.2019 року (справа №826/12649/16).

Відтак, вирішуючи питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, зважаючи на наявну характеристику позивача, але враховуючи факт вчинення дисциплінарного проступку в умовах воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією проти України у вигляді невиконання наказу керівництва, обґрунтовано та правомірно прийняв наказ про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин справи та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень (постанови від 01.04.2020 у справі №806/647/15, від 21.01.2021 у справі №826/4681/18, від 28.10.2021 у справі №520/1578/2020, від 09.02.2022 у справі №160/12290/20, від 23.11.2023 у справі №420/14443/22).

За змістом частини другої статті 29 Дисциплінарного статуту дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.

Вказаною нормою встановлено правило, відповідно до якого за вчинення поліцейським кожного наступного дисциплінарного проступку неможливо застосувати таке саме або менш суворе дисциплінарне стягнення, якщо це прямо не передбачено цією нормою.

Іншими словами, згадана норма визначає, що дисциплінарне стягнення накладається в порядку зростання, а не застосовується послідовно, як помилково вважає позивач.

Отже, повноваження керівника щодо обрання одного з видів дисциплінарного стягнення у період дії воєнного стану залишаються дискреційними, але з урахуванням особливості його застосування, визначеного у статті 29 Дисциплінарного статуту, зокрема, з дотриманням порядку зростання.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відсутність порушень з боку відповідача щодо порядку застосування дисциплінарного стягнення до позивача у період дії воєнного стану.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, Верховний Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) і «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що решта аргументів (доводів) сторін, які мають значення для правильного вирішення спору, на вирішення спірних правовідносин не впливають та не змінюють судовий розсуд цього спору за результатами судового процесу.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд зазначає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, однак позивач в ході судового розгляду справи не доведено ґрунтовності пред`явлених вимог.

В той же час, згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини у справі Голдер проти Сполученого Королівства, згідно з якою саме небезпідставність доводів позивача про неправомірність втручання в реалізацію його прав є умовою реалізації права на доступ до суду.

Отже, звертаючись до суду з позовом про захист своїх прав, позивач обтяжений обов`язком довести "небезпідставність" своїх доводів щодо порушеного права за захистом якого він звернувся до суду, надавши відповідні докази зі змісту яких можливо встановити наявність спору саме на момент звернення до суду.

Таким чином, проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Херсонській області (73000, Херсонська обл., м. Херсон, вул. Лютеранська, буд. 4; ) про визнання протиправними та скасування пунктів наказів, поновлення на посаді відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк