Справа № 500/4140/25
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4140/25

02 грудня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі, відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оформлене протоколом від 01.04.2025 №6, зобов`язати комісію ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 14 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 14 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" як особі, яка зайнята постійним доглядом за членом сім`ї другого ступеня споріднення особи з інвалідністю I групи, про що видати відповідний документ, і зробити відповідний запис у його військово-обліковому документі про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації та внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Позов обґрунтований тим, що позивач вважає протиправним та таким, що підлягає до скасування рішення Комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оформлене протоколом від 01.04.2025 №6. Просить врахувати, що інших родичів, окрім ОСОБА_1 , які мають змогу здійснювати постійний сторонній догляд за дідусем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 немає.

Ухвалою суду від 15.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Вказану ухвалу суду відповідач отримав 18.07.2025, що підтверджується підписом у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, однак у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не надходило.

Частиною шостою ст. 162 КАС України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Судом встановлено, що 12.03.2025 позивачем була подана особисто, зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_5 та направлена на розгляд комісії заява, разом з документами, про надання відстрочки від призову під час мобілізації на особливий період відповідно до п.14. ч.1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

За результатами розгляду поданої заяви ІНФОРМАЦІЯ_1 листом від 02.04.2025 за №3885 позивача повідомлено, що Протоколом від 01.04.2025 №6 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Причина відмови: наявні члени сім`ї першого ступеня споріднення.

Про відмову ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову відповідно до п.14. ч.1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" повідомлено також представника позивача листом від 22.04.2025 за №2/4193.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

За змістом статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює та визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII від 25.03.1992.

Згідно з частинами 1-3 статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає, зокрема: прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби.

Відповідно до частин 1-3 статті 2 Закону №2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Частиною шостою статті 2 Закону №2232-XII визначені види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Згідно з абзацами 1-2 частини 1 статті 39 Закону №2232-XII призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації. Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (частина 5 статті 1).

Підстави звільнення з військової служби визначені статтею 26 Закону №2232-XII.

Частиною 7 статті 26 Закону №2232-XII визначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затверджено Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008.

Відповідно до пункту 233 Положення №1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку" №3633-IX від 11.04.2024, що набув чинності 18.05.2024, статтю 26 Закону №2232-XII викладено в новій редакції, за якою пункт 2 частини 4 цієї статті передбачає, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану на таких підставах: а) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі; б) за станом здоров`я: на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців; за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу); в) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі; г) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу); д) у зв`язку із звільненням з полону (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу); е) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі (для осіб вищого офіцерського складу); з) у зв`язку із призначенням (обранням) на посаду або перебуванням на посаді судді, судді Конституційного Суду України, члена Вищої ради правосуддя, члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, керівника служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя, його заступника, дисциплінарного інспектора Вищої ради правосуддя.

В свою чергу, пунктом 3 частини 12 цієї статті визначено, що під час дії воєнного стану військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, окрім інших, на таких підставах: - необхідність здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

У спірному випадку, позивач 12.03.2025 звернувся до відповідача із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу, у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Як встановлено судом, відповідно до свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 , яке було видано Борщівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борщівського районного управління юстиції у Тернопільській області, батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідно до свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 , вбачається, що батьками ОСОБА_4 є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , тобто позивач є онуком ОСОБА_2 .

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК Серія 12 ААГ №246364 ОСОБА_2 06.06.2023 року було довічно встановлено першу групу інвалідності з потребою постійного догляду.

Заключенням ЛКК №1547/10 КНП «Міська поліклініка №1» від 19.08.2024 підтверджено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 має діагноз: анкілозивний спондилоартрит ІІ ст., церебральна форма, активність ІІ ст., прогресуючий перебіг HLA-B27 - позитивний. Двобічний саркоілеїт Ro III-IV ст., СФН - ІІІ. Дифузний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. Церебральний атеросклероз. Дисциркуляторна енцефалопатія ІІ. ГПМК у вертебро-базилярному басейні. Виражені когнітивні порушення. Заключення ЛКК: за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду та допомоги.

Актом №92 про встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) встановленого Додатком 8 до Порядку (в редакції постанови КМУ від 16.08.2024) від 12.03.2025 р. підтверджується те, що ОСОБА_1 здійснює догляд за ОСОБА_2 .

Висновком №1547/10 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі підтверджується, що ОСОБА_2 рекомендовано соціальні послуги: отримання соціальної допомоги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи. Висновок дійсний до 19.08.2025 року.

Як зазначає позивач, зазначені документи (копія акту про встановлення факту здійснення догляду, копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 та його матері, копія довідки про наявність інвалідності ОСОБА_2 , копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 , нотаріально засвідчена копія заяви ОСОБА_2 , копія заключення лікарсько-консультативної комісії), подавались позивачем разом із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу на підставі п.14 ч.1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", що не спростовано відповідачем.

Однак, ІНФОРМАЦІЯ_6 Протоколом від 01.04.2025 за №6 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, з підстави наявності членів сім`ї першого ступеня споріднення.

Крім цього, суд враховує, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 03.02.2025 у справі №120/12436/24, яке набрало законної сили 06.03.2025, суд прийшов до наступного висновку: "... позивачем підтверджено як факт здійснення ним постійного догляду за своїм дідусем, так і не можливість здійснення такого догляду за ним його донькою та сином, в силу їх перебування за кордоном.".

Частиною четвертою ст. 78 КАС України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, суд вважає, що у спірному випадку відповідачем не проаналізовано обставини того, що єдиною особою, яка може здійснювати догляд за дідусем ОСОБА_2 є лише ОСОБА_1 .

Наведені вище обставини, на переконання суду, свідчать про неповноту розгляду відповідачем поданого позивачем рапорту про звільнення з військової служби, без урахування всіх обставин, що мали значення для прийняття відповідного рішення за наслідками його розгляду.

Крім цього, доказів направлення позивачу належним чином засвідченої копії рішення Комісії ІНФОРМАЦІЯ_7 , оформленого протоколом комісії від 01.04.2025 № 6 в частині, що стосується відмови ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, передбаченої п.14 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», судом не здобуто та відповідачем суду не подано.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що частинами першою та другою статті 245 КАС України вказано, що при вирішенні справи по суті, суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно частини четвертої статті 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача у спірних відносинах, суд виходить з того, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, а практичне застосування ефективного механізму захисту для адміністративного суду є обов`язковим, оскільки протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Водночас, суд не може підміняти суб`єкта владних повноважень, та без оцінки документів, поданим позивачем разом із заявою, приймати рішення про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, а може лише зобов`язати відповідача прийняти рішення за результатами розгляду такої заяви за наявності достатніх підстав для цього та наданих позивачем документів.

За приписами частини другої статті 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного способу захисту порушеного права позивача слід зобов`язати відповідача повторно розглянути рапорт позивача від 12.03.2025 про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 14 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, прийнявши відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.

За вказаних обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення повністю.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оформлене протоколом від 01.04.2025 №6.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_8 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.03.2025 про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 14 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, прийнявши відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 606 (шістсот шість) грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 02 грудня 2025 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 ),

відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_8 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.