Справа № 727/2259/25
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 рокуЛьвівСправа № 727/2259/25 пров. № А/857/43041/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Глушка І.В., Затолочного В.С.,

за участі секретаря судового засідання Квасниці М.М.,

представник позивача: не з`явився,

представника відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 23 вересня 2025 року у справі № 727/2259/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови,

суддя в 1-й інстанції Крилюк М.І.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Косів,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

На розгляд до Косівського районого суду 26.03.2025 року за підсудністю визначеною ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Чернівці Чернівецьекої області Одовічен Я.В. від 25.02.2025 року поступила справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі також позивач) до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області в особі капітана поліції батальйону № 1 роти № 1 Управління патрільної поліції в Чернівецькій області Семенова Максима Валерійовича (далі також відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що 06.12.2024 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20400,00 гривень. З постанови від 06.12.2024 року складеної капітаном поліції Семеновим Максимом Валерійовичем 1 бат. 1 рота УПП в Чернівецькій області йому стало відомо, що 06.12.2024 року о 01 годині 10 хвилин в м. Чернівці по вулиці Південно-Кільцевій, 14, він керував транспортним засобом, автомобілем марки «МерседесБенц 270», д.н.з. « НОМЕР_1 ». Керуючи вищезгаданим автомобілем він нібито порушив порушивши вимоги п. 2.1.а Правил дорожнього руху та керуючи транспортним засобом будучи позбавленим права керувати ТЗ. З такою постановою позивач не згідний категорично, так як не був згідний і на момент складання постанови, про що ним було зроблено відповідну усну заяву працівникам поліції.

Вважає, що вказана постанова винесена поспішно та без врахування всіх обставин, що мали значення для правильного прийняття рішення. А ні його пояснення і ні інші докази працівниками поліції не було взято до уваги та складено оскаржувану постанову. Посилаючись на наведене, просив задовольнити позов.

Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 23 вересня 2025 року у справі № 727/2259/25 позовні вимоги задоволено.

Скасовано постанову інспектора УПП в Чернівецькій області, капітана поліції Семенова Максима Валерійовича 1 бат. 1 рота від 06.12.2024 року серії ЕНА № 3612365 щодо накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, а провадження у справі закрито.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню.

Вказує, що визначальною обставиною в межах даної справи є факт позбавлення права керування транспортним засобом ОСОБА_1 станом на 05.12.2024 чи відсутність даної обставини.

Звертає увагу, постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18.11.2024 року в справі № 727/11074/24 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн., з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік. Дана постанова набрала законної сили 29.11.2024 року. 30.12.2024 ОСОБА_1 звернувся з апеляційної скаргою в межах справи № 727/11074/24 до апеляційного суду. Постановою серії ЕНА № 3612365 від 06.12.2024 р. ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП щодо керування транспортним засобом марки Mercedes-Benz E270 з номерним знаком НОМЕР_1 , без права керування транспортним засобом.

Враховуючи вказане, скаржник вважає, що станом на 06.12.2024 постанова Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18.11.2024 року в справі № 727/11074/24 набрала законної сили. Тобто, станом на 06.12.2024 позивач був позбавлений права керування транспортними засобами, але при цьому керував автомобілем.

Скаржник вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає нормам чинного законодавства, оскільки відповідачем надано достатню кількість доказів на підтвердження факту порушення позивачем вимог ПДР України, а тому проаналізувавши матеріали справи, фактичні обставини спірних правовідносин приходить до висновку, що постанова серії ЕНА № 3612365 від 06.12.2024 є правомірною.

Просить скасувати рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 23 вересня 2025 року у справі № 727/2259/25 та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

Частиною 4 ст.229 КАС України передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджується із матеріалів справи та оскаржуваної постанови, що 06.12.2024 року о 01 годині 10 хвилин в м. Чернівці по вулиці Південно-Кільцевій, 14, позивач керував транспортним засобом, автомобілем марки «МерседесБенц 270», д.н.з. « НОМЕР_1 ». Керуючи вищезгаданим автомобілем позивач порушив порушивши вимоги п. 2.1.а Правил дорожнього руху та керуючи транспортним засобом будучи позбавленим права керувати ТЗ.

Не погоджуючись з вищезазначеною посновою, позивач звернувся із позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність прийняття постанови серії ЕНА №3612365 від 06.12.2024р, не надано належних та достатніх доказів на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, зазначеного в оскаржуваній постанові. Та не взято до уваги того факту, що ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького апеляційного суду з апеляційною скаргою на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.І ст.130 КУпАП. 13.01.2025 року було розглянуто його апеляційну скаргу та скасовано постанову Шевченківського районного суду Чернівецької області, а провадження у справі закрито за відсутністю у діях позивача в цій справі ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.І ст.130 КУпАП. А відтак в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП.

Враховуючи зазначені висновки суду першої інстанції, колегія суддів не погоджується з такими та зазначає наступне.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі -ПДР).

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

П.1.3.ПДР України, передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з п.1.9.ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 2.1 «а» Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

З метою повного, всебічного та об`єктивного з`ясування усіх обставин даної справи судом апеляційної інстанції із Єдиного державного реєстру судових рішень було досліджено постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18.11.2024 року в справі № 727/11074/24, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн., з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік.

ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького апеляційного суду з апеляційною скаргою на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.І ст.130 КУпАП. 13.01.2025 року було розглянуто його апеляційну скаргу та скасовано постанову Шевченківського районного суду Чернівецької області, а провадження у справі закрито.

Проте як вставлено апеляційним судом із офіційного сайту «Судова влада», дата надходження апеляційної скарги на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18.11.2024 року в справі № 727/11074/24 07 січня 2025 року, тобто на момент складення постанови серії ЕНА № 3612365 від 06.12.2024, постанова Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18.11.2024 року в справі № 727/11074/24 набрала законної сили.

Відповідно до частини 4 статті 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст.245 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності; завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Враховуючи вищенаведене, посилання скаржника на безпідставність винесення постанови спростовуються доказами, навними у матеріалах справи, а тому підстави для визнання протиправною на скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі ЕНА № 3612365 від 06.12.2024 відсутні.

Згідно статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку про скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст. 243, 286, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 23 вересня 2025 року у справі № 727/2259/25 скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді І. В. Глушко
В. С. Затолочний
Повне судове рішення складено 02.12.25