Справа № 140/9374/25
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року ЛуцькСправа № 140/9374/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Димарчук Т.М.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася в суд із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі відповідач, ГУ ПФУ у Волинській області) про визнання протиправними дій щодо обмеження з 01.03.2025 у виплаті пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність; зобов`язання здійснити з 01.03.2025 виплату пенсії без обмеження максимальним розміром, із врахуванням проведених платежів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач має статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи (категорія 1) та є особою з інвалідністю 1 групи внаслідок аварії на ЧАЕС. Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію по 1 групі інвалідності відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

З 01.03.2025 розмір пенсії позивача з надбавками становить 26312,64 грн. Однак, з урахуванням максимального розміру у десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, пенсія виплачується з обмеженням у розмірі 23610,00 грн.

На звернення позивача із заявою щодо проведення виплати пенсії без обмеження максимальним розміром, відповідач листом від 04.08.2025 відмовив у задоволенні заяви позивача та повідомив, що розмір її пенсійної виплати правомірно обмежено максимальним розміром в 23610,00 грн.

Позивач вважає, що відповідач протиправно обмежив розмір її пенсії, яка підлягає виплаті. При цьому, посилається на те, що Рішенням від 20.03.2024 №2-р(ІІ)/2024 Конституційного Суду України приписи статті 2 Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи, зі змінами, що поширює свою дію на Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи зі змінами, припис першого речення частини третьої статті 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи визнані неконституційними.

На думку позивача, з 20.03.2024, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 20.03.2024 №2-р(ІІ)/2024 стаття 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи не містить норм про обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

З наведених підстав просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 25.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач у відзиві на позов від 12.09.2025 вимоги заперечив та у задоволенні позову просив відмовити. В обґрунтування цієї позиції послався на норми Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 08.07.2011 №3668-VI (далі Закон №3668-VI), яким запроваджено обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність.

Вказав, що при обчисленні розміру пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи підлягають застосуванню норми Закону №3668-VI щодо обмеження пенсії максимальним розміром. З наведених підстав представник відповідача вважає, що обмеживши пенсію позивачки максимальним розміром в 23610,00 грн, діяв правомірно, а відтак просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи (категорія 1), що підтверджується посвідченням Серії НОМЕР_1 від 21.03.2019 (а.с.5).

З 10.06.2021 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію по 1 групі інвалідності від захворювання, пов`язаного з наслідками аварії на ЧАЕС згідно із ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується пенсійним посвідченням Серії НОМЕР_2 від 08.08.2023 та матеріалами пенсійної справи (а.с.5,7).

Розмір пенсійної виплати позивача станом на 01.03.2025 становить 23610,00 грн, при цьому розмір пенсії з надбавками визначено на рівні 26312,64 грн, що підтверджується рішенням ГУ ПФУ у Волинській області про перерахунок пенсії від 14.05.2025 №47 (а.с.7).

Позивач 23.07.2025 звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про перерахунок пенсії, в якій просила виплачувати пенсію без обмеження її максимальним розміром.

Листом від 04.08.2025 №10160-9573/П-02/8-0300/25 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило позивача, що при обчисленні розміру пенсії відповідно до Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи підлягають застосуванню норми Закону №3668-VI щодо обмеження пенсії максимальним розміром, який не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01.01.2025 становить 2361,00 грн. На даний час, у зв`язку з застосуванням обмеження пенсії максимальним розміром, розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 складає 23610,00 грн. Отже, для виплати пенсії без урахування норм щодо обмеження її максимальним розміром немає підстав (а.с.6).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом шостим частини першої статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 №796-XII (далі Закон №796-XII) визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Статтею 10 Закону №796-ХІІ передбачено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців*, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 14 Закону №796-XII визначено чотири категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Пенсії таким особам встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, що призначається після виникнення права на державну пенсію (частина перша статті 49 Закону №796-XII).

Згідно із частиною першою статті 54 Закону №796-ХІІ пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Дружинам (чоловікам), які втратили годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою.

З матеріалів справи слідує, що розмір пенсії позивача визначений з 01.03.2025 на рівні 26312,64 грн, проте з урахуванням максимального розміру пенсійна виплата становить 23610,00 грн.

Вирішуючи питання наявності правових підстав для обмеження розміру пенсійної виплати позивача десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, суд враховує наступне.

Відповідно до частини третьої статті 67 Закону №796-ХІІ (в редакції Закону №3668-VI) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.03.2024 №2-р(II)/2024 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), припис статті 2 Закону №3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон №796-ХІІ зі змінами, припис першого речення частини третьої статті 67 Закону №796-ХІІ зі змінами. Припис статті 2 Закону №3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон №796-ХІІ зі змінами, припис першого речення частини третьої статті 67 Закону №796-ХІІ зі змінами, визнані неконституційними, утрачають чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

У вказаному Рішенні від 20.03.2024 №2-р(II)/2024 Конституційний Суд України дійшов висновку, що запроваджене обмеження максимального розміру пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, установлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, призвело до порушення сутності конституційних гарантій щодо забезпечення соціального захисту цих осіб, що є порушенням зобов`язань держави, які випливають зі змісту статей 3, 16, 50 Конституції України в їх взаємозв`язку. Наведене свідчить про те, що приписи статті 2 Закону №3668-VI, першого речення частини третьої статті 67 Закону №796-XII, що обмежують максимальний розмір пенсії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, не відповідають статтям 1, 3, 16, частині третій статті 22, частині першій статті 50 Конституції України.

Верховний Суд у постанові від 04.07.2024 у справі № 580/7744/23 вказав, що правова позиція Конституційного Суду України щодо неконституційності приписів статті 2 Закону №3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон №796-ХІІ зі змінами, та першого речення частини третьої статті 67 Закону №796-ХІІ зі змінами має пряму дію у часі і може бути застосована до правовідносин, що виникли або принаймні тривали після ухвалення Конституційним Судом України відповідного рішення, тобто з 21.03.2024. Враховуюче зазначене вище, у період по 20.03.2024 положення статті 2 Закону № 3668-VI, що поширює свою дію на Закон №796-ХІІ, та припис першого речення частини третьої статті 67 Закону №796-ХІІ, які встановлювали обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, були чинними, а тому підлягали обов`язковому застосуванню. Водночас, враховуючи висновки Конституційного Суду України, викладені у Рішенні №2-р(II)/2024, з 21.03.2024 правові підстави обмежувати пенсію максимальним розміром (десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність) відсутні.

У матеріалах справи відсутні докази, що відповідач здійснив перерахунок пенсійної виплати ОСОБА_1 з 01.03.2025 з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.03.2024 №2-р(II)/2024.

Таким чином, дії відповідача щодо обмеження максимальним розміром виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2025 є протиправними та не відповідають вимогам законодавства.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач ГУ ПФУ у Волинській області як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх та беззаперечних доказів про правомірність дій щодо обмеження максимальним розміром виплати пенсії ОСОБА_1 .

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, враховуючи вимоги статті 245 КАС України, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є прийняття судом рішення про задоволення позову шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо обмеження пенсії позивача з 01.03.2025 максимальним розміром та зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області здійснити з 01.03.2025 виплату позивачу пенсії без обмеження її розміру десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Керуючись статтями 243-246,262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо проведення ОСОБА_1 з 01 березня 2025 року виплати пенсії із застосуванням обмеження пенсії максимальним розміром.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 01 березня 2025 року виплату пенсії без обмеження її розміру десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність відповідно до рішення Конституційного Суду України від 20.03.2024 №2-р(II)/2024 (з урахуванням раніше виплачених сум).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, м. Луцьк, Київський майдан, 6, ).

Головуючий-суддя Т.М. Димарчук