Справа № 160/27152/25
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2025-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, відповідача-3: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
22 вересня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, відповідача-3: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 з дати звернення, а саме: з 30.04.2025, на підставі ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-p/2020 від 23.01.2020, зарахувавши до загального страхового стажу період роботи з 18.06.1987 по 21.07.1989 в колгоспі ім. Калініна, згідно з трудовою книжкою колгоспника НОМЕР_2 від 05.03.1988.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.09.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
15.10.2025 року на адресу суду від відповідача-1 надійшов відзив щодо заявлених позовних вимог, в якому відповідач-1 просив суд відмовити в задоволенні позову. Вказав, що на день подання заяви про призначення пенсії вік позивача становить 52 роки 10 місяців.
До страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 18.06.1987 по 21.07.1989 в колгоспі ім. Калініна, згідно з трудовою книжкою колгоспника НОМЕР_2 від 05.03.1988, оскільки в записах щодо встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві та його виконання (кількість відпрацьованих вихододнів): за 1987 рік - не зазначено документ, його номер та дату, на підставі якого внесено запис, за 1988 рік - запис не засвідчено печаткою господарства, за 1989 рік - відсутня кількість відпрацьованих вихододнів.
До страхового стажу вищевказаний період частково зараховано періодом догляду за дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення нею трирічного віку.
До пільгового стажу позивача не зараховано періоди роботи протягом вересня 2001 року - січня 2014 року у ВАТ "Дніпропетровський металургійний завод імені Комінтерну" (згодом ПАТ "Дніпропетровський металургійний завод імені Комінтерну"), згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 30.05.2022 № 39, виданою ТОВ "ДМ3 Комінмет". Надано довідку від 19.02.2022 № 8/1- 362, яка містить інформацію про визнання банкрутом ПАТ "Дніпропетровський металургійний завод імені Комінтерну", про відкриття ліквідаційної процедури та про визначення ТОВ "ДМ3 Комінмет" зберігачем архівних документів. Відсутня інформація підтверджуюча, що ТОВ "ДМ3 Комінмет", є правонаступником ПАТ "Дніпропетровський металургійний завод імені Комінтерну" та має право на надання довідок, підтверджуючих пільговий характер роботи;
- документи щодо підтвердження стажу роботи в ПАТ "Дніпропетровський металургійний завод імені Комінтерну" на посадах, "різальник труб і заготовок" та "штабелювальник металу", передано на Комісію з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Згідно наданих документів та індивідуальних відомостей, страховий стаж позивача становить - 36 років 01 місяць 27 днів, пільговий стаж по списку №2 становить 0 років 0 місяців 0 днів.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 30.04.2025 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
За принципом екстериторіальності, заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області № 56 від 08.05.2025 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

У рішенні, зокрема, зазначено:

"Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 30.04.2025.

Вік заявниці 52 роки 10 місяців.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія за віком на пільгових умовах призначається, зокрема, жінкам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Відповідно до пп. 5 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-ІV, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах додається довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видана підприємством, установою, організацією відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (додаток № 5).

У разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника пільговий стаж підтверджується Комісією з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, згідно з Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року за № 18-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 року за № 1231/13105. Орган що призначає пенсію, додає рішення цієї комісії.

Страховий стаж особи становить 36 років 01 місяць 27 днів.

Пільговий стаж роботи за Списком № 2 становить 0 років 0 місяців 0 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

- до страхового стажу не зараховано період роботи з 18.06.1987 по 21.07.1989 в колгоспі ім. Калініна, згідно з трудовою книжкою колгоспника НОМЕР_2 від 05.03.1988, оскільки в записах щодо встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві та його виконання (кількість відпрацьованих вихододнів): за 1987 рік - не зазначено документ, його номер та дату, на підставі якого внесено запис, за 1988 рік - запис не засвідчено печаткою господарства, за 1989 рік - відсутня кількість відпрацьованих вихододнів.

До страхового стажу вищевказаний період частково зараховано періодом догляду за дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення нею трирічного віку;

- до пільгового стажу не зараховано періоди роботи протягом вересня 2001 року - січня 2014 року у ВАТ "Дніпропетровський металургійний завод імені Комінтерну" (згодом ПАТ "Дніпропетровський металургійний завод імені Комінтерну"), згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 30.05.2022 № 39, виданою ТОВ "ДМ3 Комінмет". Надано довідку від 19.02.2022 № 8/1-362, яка містить інформацію про визнання банкрутом ПАТ "Дніпропетровський металургійний завод імені Комінтерну", про відкриття ліквідаційної процедури та про визначення ТОВ "ДМ3 Комінмет" зберігачем' архівних документів. Відсутня інформація підтверджуюча, що ТОВ "ДМ3 Комінмет", є правонаступником ПАТ "Дніпропетровський металургійний завод імені Комінтерну" та має право на надання довідок, підтверджуючих пільговий характер роботи;

- документи щодо підтвердження стажу роботи в ПАТ "Дніпропетровський металургійний завод імені Комінтерну" на посадах, "різальник труб і заготовок" та "штабелювальних металу", передано на Комісію з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Заявниця не працює.

На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує.

Висновок: відсутнє право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в зв`язку з недосягненням пенсійного віку та відсутністю необхідного страхового стажу в шкідливих та важких умовах праці."

Рішенням комісії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 12.06.2025 № 6 позивачу підтверджено період роботи з 10.09.2001 по 27.01.2014, для зарахування до пільгового стажу за Списком № 2, для призначення пенсії відповідно до п.2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

26.06.2025 ОСОБА_1 повторно звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2, яка була відпрацьована за принципом екстериторіальності Головними управліннями Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 03.07.2025 №56 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2.

У рішенні, зокрема, зазначено:

"Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України - 26.06.2025.

Вік заявниці: 53 роки 0 місяців 08 днів.

Пенсійний вік визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Список № 2) становить 55 років при стажі роботи не менше 25 років у жінок.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 50 років - по ІНФОРМАЦІЯ_3 включно. Необхідний страховий стаж визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Список № 2) становить не менше 25 років для жінок. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи у період з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 23 років 6 місяців для жінок, у період з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 24 років для жінок.

Необхідний пільговий стаж на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Список № 2), становить 10 років.

Страховий стаж особи становить: 36 років 01 місяць 29 днів.

Пільговий стаж на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 становить: 12 років 04 місяця 19 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

До страхового стажу не зараховано період трудової діяльності в колгоспі згідно архівної довідки №3-78 від 14.03.2022, оскільки відсутні дані про кількість відпрацьованих вихододнів.

До відома: відповідно до пункту 1.8 частини першої Постанови від 25.11.2005 року № 22-I "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Додатковий коментар: відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" через відсутність необхідного пільгового стажу, та оскільки заявниця не досягла настання пенсійного віку, що суперечить пункту 1.8 частину першої Постанови від 25.11.2005 року № 22-1 "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Не погоджуючись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 08.05.2025 №56 та рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 03.07.2025 №56 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, позивач звернулась до суду з даними позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Дана справа є типовою справою щодо зразкової справи № 360/3611/20 (Пз/9901/32/20) від 21.04.2021 року, а тому відповідно до ч. 3 ст. 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи з урахуванням зміни мотивувальної частини рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 квітня 2021 року постановою Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 року.

Згідно ч. 1 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 1 частин 2 цього закону передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

Відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (в редакції Закону до прийняття Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За конституційним поданням народних депутатів України Закон № 213-VIII перевірявся на відповідність Конституції України та рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 року у справі №1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VIII (пункт 1 Рішення № 1-р/2020).

У рішенні від 23.01.2020 року Конституційний Суд України зробив висновок щодо неконституційності підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах та визнав неконституційною, зокрема, статтю 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VIII (пункт 1 Рішення № 1-р/2020).

У пункті третьому резолютивної частини рішення КСУ від 23.01.2020 року № 1-р/2020 викладена юридична позиція щодо порядку виконання цього Рішення, а саме: застосуванню підлягають положення Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах.

Також у пункті 4.4. мотивувальної частини рішення від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 Конституційний Суд України дійшов висновку, що стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Конституційний Суд України та практика Європейського суду з прав людини беззастережно свідчать про те, що збільшення пенсійного віку для отримання пенсії на пільгових умовах для осіб, які відпрацювали в особливих умовах, набули на момент підвищення пенсійного віку необхідний стаж, який передбачав право на пільгову пенсію, є звуженням цього права.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 року у справі № 520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 08.05.2025 №56 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 03.07.2025 №56 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 прийняті без урахування Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 щодо визнання неконституційними положень про підвищення віку виходу на пенсію для пільгових категорій осіб.

Так, позивач досягла 50-річного віку, має страховий стаж не менше 20 років (стаж позивача становить 36 років 01 місяць 29 днів) та пільговий стаж за Списком № 2 - 12 років 04 місяці 19 днів, у зв`язку з чим, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України від травня 1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення", позивач має право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідачі-1 та 2 не застосували більш сприятливий закон, який передбачає право позивача на обумовлену роботою пільгову пенсію, а застосували закон, який позбавляє її зазначеного права, що суперечить Рішенню Конституційного Суду України № 1-р/2020 (справа № 1-5/2018(746/15) від 23.01.2020).

Щодо незарахування до страхового стажу періоду роботи з 18.06.1987 по 21.07.1989 в колгоспі ім. Калініна, згідно з трудовою книжкою колгоспника серії НОМЕР_2 від 05.03.1988, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідно до трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_2 від 05.03.1988 позивач (мовою оригіналу):

"Колхоз им. Калинина Межевского р-на, Днепропетровской области:

- 18.06.1987 - принята в члены колхоза (Прот. № 1 от 6.02.1988);

- 21.07.1989 - выбыла из членов колхоза в связи с переменой места жительства (Прот. № 7 от 22.07.1989)".

Також у вказаній книжці колгоспника на містяться відомості про річну норму вихододнів та кількість відпрацьованих вихододнів позивачем.

Відповідні записи засвідчені підписом уповноважених осіб та печаткою.

Підставою неврахування спірного періоду, згідно з оскаржуваними рішеннями відповідачів-1 та 2, є те, що у записах щодо встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві та його виконання (кількість відпрацьованих вихододнів), зокрема: за 1987 рік - не зазначено документ, його номер та дату, на підставі якого внесено запис; за 1988 рік - запис не засвідчено печаткою господарства; а за 1989 рік - відсутня кількість відпрацьованих вихододнів.

Суд зазначає, що пунктом 13 Основних Положень встановлено, що відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладено на голову колгоспу. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть відповідальність відповідно до статуту і правил внутрішнього розпорядку колгоспу, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Згідно з пунктом 14 Основних Положень правління колгоспів вживають заходи щодо строгого дотримання встановленого порядку ведення трудових книжок, забезпечення кадрів працівників, які ведуть трудові книжки, підготовленими до такої роботи особами, забезпечують належне зберігання архівних документів, які стосуються трудової діяльності колгоспників.

Таким чином, відповідальність за організацію робіт з ведення трудових книжок покладено на голову колгоспу, а не працівника.

Згідно правової позиції Верховного Суду у постанові від 24.05.2018р. у справі № 490/12392/16-а, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Таким чином, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а тому, не може впливати на його особисті права.

Така позиція узгоджується з висновками Верховного Суду в постанові від 06.02.2018р. у справі №677/277/17.

Слід зазначити, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 06.03.2018р. під час розгляду справи в аналогічних правовідносинах № 754/14898/15-а.

Таким чином, посилання пенсійного органу на те, що у записах щодо встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві та його виконання (кількість відпрацьованих вихододнів), зокрема: за 1987 рік - не зазначено документ, його номер та дату, на підставі якого внесено запис; за 1988 рік - запис не засвідчено печаткою господарства; а за 1989 рік - відсутня кількість відпрацьованих вихододнів, є безпідставними. Як зазначено вище, неточності в оформленні трудової книжки або порушення порядку її ведення та заповнення з вини адміністрації підприємства не можуть бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з страхового стажу позивача.

Разом з цим, суд зауважує, що Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах від 21.06.2019 у справі №727/384/17 та від 10.12.2020 у справі №195/840/17 зазначав, що відсутність додаткових відомостей, а саме уточнюючої довідки про встановлений мінімум трудоднів та кількість відпрацьованих вихододнів (трудоднів) не може бути підставою для не зарахування даного періоду в страховий стаж позивача.

Таким чином, відповідач безпідставно не зарахував позивачу до страхового стажу періоду його роботи в колгоспі ім. Калініна з 18.06.1987 по 21.07.1989, відповідно до записів трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 від 05.03.1988.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 08.05.2025 №56 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 03.07.2025 №56, якими відмовлено в призначенні пільгової пенсії за Списком № позивачу, є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо позовних вимог зобов`язального характеру, суд зазначає наступне.

Аналіз положень Порядку №22-1 свідчить про те, що сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення (перерахунок) пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території. Після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Враховуючи вимоги Порядку №22-1, органом, що приймав рішення за первісною заявою позивача від 30.04.2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

Отже, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку №22-1, належним відповідачем у правовідносинах щодо розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком є Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

У постанові від 26.09.2023 у справі № 420/5833/19 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зауважив, що дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує останнього вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні. Натомість, застосування такого способу захисту прав, свобод та інтересів позивача як зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення, є правильним тоді, коли останній розглянув клопотання заявника та прийняв рішення, яким відмовив у його задоволенні.

Тобто, у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом владних повноважень на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт владних повноважень дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати його прийняти рішення з урахуванням оцінки суду.

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.04.2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням правової позиції, викладеної судом у цьому рішенні.

Позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності своїх дій та рішення. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, відповідача-3: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 08.05.2025 №56 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 03.07.2025 №56, якими протиправно відмовлено у призначенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до загального страхового стажу період роботи з 18.06.1987 по 21.07.1989 в колгоспі ім. Калініна, згідно з трудовою книжкою колгоспника НОМЕР_2 від 05.03.1988.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.04.2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням правової позиції, викладеної судом у цьому рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 605,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник