Справа № 420/5457/25
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2025-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/5457/25

Перша інстанція: суддя Скупінська О.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.

суддів Бойка А.В., Єщенка О.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , в якому просить:

1) визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування індексації грошового забезпечення за період з 02.03.2016 по 30.06.2016 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року;

2) визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо невиплати індексації грошового забезпечення за період з 02.03.2016 по 30.06.2016 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року;

3) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати індексацію грошового забезпечення за період з 02.03.2016 по 30.06.2016 включно виходячи з базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення - січень 2008 року із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 (далі Порядок №44);

4) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 02.03.2016 по 30.06.2016 включно виходячи з базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення - січень 2008 року із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку №44;

5) визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення при нарахуванні щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» (далі Постанова №889) за період з 02.03.2016 по 30.06.2016 включно;

6) визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо неврахування індексації грошового забезпечення при виплаті щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 889 за період з 02.03.2016 по 30.06.2016 включно;

7) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою № 889 за період з 02.03.2016 по 30.06.2016 включно з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати індексації грошового забезпечення та з урахуванням раніше виплачених сум;

8) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 виплатити щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою № 889 за період з 02.03.2016 по 30.06.2016 включно з урахуванням у місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати індексації грошового забезпечення та з урахуванням раніше виплачених сум;

9) визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01.07.2016 по 18.02.2017 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року;

10) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.07.2016 по 18.02.2017 включно виходячи з базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення - січень 2008 року із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку №44;

11) визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 889 за період з 01.07.2016 по 18.02.2017 включно;

12) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою № 889 за період з 01.07.2016 по 18.02.2017 включно з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати індексації грошового забезпечення та з урахуванням раніше виплачених сум;

13) визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у виплаті грошової допомоги на оздоровлення за 2016, 2017 рік без врахування щомісячної додаткової грошової винагороди;

14) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити грошову допомогу на оздоровлення за 2016, 2017 рік, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати щомісячної додаткової грошової винагороди та з урахуванням раніше виплачених сум;

15) визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2016, 2017 рік;

16) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити грошову допомогу на оздоровлення за 2016, 2017 рік, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат індексації грошового забезпечення та з урахуванням раніше виплачених сум;

17) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування індексації грошового забезпечення за період з 19.02.2017 по 18.08.2017, включно, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року;

18) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати індексації грошового забезпечення за період з 19.02.2017 по 18.08.2017 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року;

19) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати індексацію грошового забезпечення за період з 19.02.2017 по 18.08.2017 виходячи з базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення - січень 2008 року із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку №44;

20) зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 19.02.2017 по 18.08.2017 включно виходячи з базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення - січень 2008 року із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку №44;

21) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення при нарахуванні щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 за період з 19.02.2017 по 18.08.2017, включно;

22) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо неврахування індексації грошового забезпечення при виплаті щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 889 за період з 19.02.2017 по 18.08.2017, включно;

23) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою № 889 за період 19.02.2017 по 18.08.2017 включно з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати індексації грошового забезпечення та з урахуванням раніше виплачених сум;

24) зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 виплатити щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою № 889 за період 19.02.2017 по 18.08.2017 включно з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати індексації грошового забезпечення та з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року у позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка полягає у не здійснені нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 02.03.2016 по 30.06.2016 із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 02.03.2016 по 30.06.2016 включно, із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року, та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку №44.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у не здійснені нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01.07.2016 по 18.02.2017 із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01.07.2016 по 18.02.2017, із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року, та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку №44.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не здійснені нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 21.02.2017 по 18.08.2017 із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 21.02.2017 по 18.08.2017, із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року, та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку №44.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889 за період з 01.07.2016 по 18.02.2017.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 за період з 01.07.2016 по 18.02.2017 з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати індексації грошового забезпечення, розрахованої із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року, та з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення при нарахуванні ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 889 за період з 21.02.2017 по 18.08.2017.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою № 889, за період 21.02.2017 по 18.08.2017 з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати індексації грошового забезпечення, розрахованої із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року, та з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги для оздоровлення за 2016-2017 роки без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889 та без урахування індексації грошового забезпечення, розрахованої із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги для оздоровлення за 2016-2017 роки з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 889, та з урахування індексації грошового забезпечення, розрахованої із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року, враховуючи раніше виплачені суми.

В задоволенні іншої частини позовних вимог суд відмовив.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позову до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Мотивуючи доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права апелянт зазначає, що суд першої інстанції не прийняв до уваги той факт, що позивач пропустив тримісячний строк звернення до суду із позовом, встановлений статтею 233 КЗпП, у зв`язку з чим, на думку апелянта, суд першої інстанції мав би застосувати наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду, передбачені статтею 123 КАС України.

Далі апелянт зазначає, що відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльність щодо невиплати індексації грошового забезпечення, оскільки нарахування та виплата індексації грошового забезпечення у спірний період не здійснювалося через неналежне фінансування на вказані виплати.

Також апелянт зазначає, що відсутні підстави для визнання бездіяльності щодо невиплаті індексації грошового забезпечення, ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до Інструкції №260 виконував роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016 №248/3/9/1/2, в якому було зазначено про не нарахування індексації грошового забезпечення до надходження відповідних коштів.

Позивач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 02.03.2016 був зарахований до особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 02.03.2016 №47 (а.с.39).

Відповідно до Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 (по стройовій частині) від 18.02.2017 №38 старший солдат ОСОБА_1 вибув до нового місця служби АДРЕСА_1 та з 18.02.2017 виключений із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с.41).

У період з 02.03.2016 по 01.07.2016 грошове забезпечення ОСОБА_1 нараховував ІНФОРМАЦІЯ_3 оскільки саме на його грошовому забезпеченні знаходився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

08.12.2024 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_5 був направлений адвокатський запит щодо надання інформації про нараховане та виплачене грошове забезпечення та надання картки особового рахунку військовослужбовця, а також інформації щодо нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення. Аналогічні запити були направлені до інших відповідачів. (а.с.33)

Листом від 14.12.2024 №2369/1 Херсонський зональний відділ ВСП розглянув адвокатський запит та повідомив про те, що індексація грошового забезпечення у запитуваний період не нараховувалася та не виплачувалася, з огляду на відсутність фінансового ресурсу та роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 10.02.2016 №248/3/9/108 (а.с.34).

Також у відповідь на вказаний адвокатський запит надана довідка щодо індексації грошового забезпечення військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 , згідно якої у період серпень 2016 березень 2017 індексація не нараховувалась та не виплачувалася до окремого роз`яснення Міністерства соціальної політики України (а.с.35).

Відповідно до наказу командира ВЧ ПП НОМЕР_3 від 21.02.2017 №35 ОСОБА_1 вважати таким, що прибув до військової частини з ІНФОРМАЦІЯ_5 , справи та посаду прийняв, включити до всіх видів забезпечення (а.с.46).

Вказана ВЧ ПП НОМЕР_3 відноситься до ВЧ НОМЕР_1 яка, в свою чергу, входить до структури ВЧ НОМЕР_2 .

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.08.2017 №209 ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас та з 18.08.2017 виключений зі списків особового складу та усіх видів забезпечення (а.с.52).

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів щодо невиплати індексації грошового забезпечення та інших видів грошового забезпечення у належному розмірі, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції встановив, що позивачу у спірні періоди поточна індексація грошового забезпечення не нараховувалася та не виплачувалася, а відтак, спираючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 26.01.2022 у справі №400/1118/21, суд дійшов висновку, що така бездіяльність є протиправною та у цей період відповідні нарахування та виплати мають бути проведені із застосуванням місяцем обчислення індексу споживчих цін (базовим місяцем) - січень 2008 року. Суд зауважив, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на встановлені положеннями Порядку №1078 правила й умови нарахування індексації, відповідач повинен був здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення у спірний період.

Також суд визнав обґрунтованими вимоги про визнання протиправною бездіяльність відповідачів щодо не включення індексації грошового забезпечення під час нарахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 та грошової допомоги на оздоровлення.

Як указав суд, враховуючи особливу правову природу індексації грошового забезпечення, не включення до обрахунку щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889 є протиправним, а права позивача необхідно захистити шляхом зобов`язання відповідачів провести перерахунок та виплату щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889 за період з липня 2016 по серпень 2017 року включно з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За такого правового регулювання, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та переглядає висновки суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги.

Частина друга статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ) до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (частина друга).

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Індексація грошового забезпечення військовослужбовцям здійснюється в порядку та розмірах, установлених законодавством (частина третя).

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-ХІІ (далі і вище - Закон №1282-ХІІ).

Положення статті 1 Закону №1282-XII передбачають, що індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Перелік об`єктів індексації установлений частиною 1 статті 2 Закону № 1282-ХІІ, згідно з якою індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру.

До таких об`єктів індексації в силу абзацу 4 частини 1 статті 2 Закону № 1282-ХІІ належить оплата праці (грошове забезпечення).

Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації.

На підставі аналізу вищенаведених положень законодавства, можливо дійти висновку, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Суд першої інстанції, встановивши не нарахування та не виплату позивачу у спірний період індексації, обґрунтовано визнав таку бездіяльність з боку ІНФОРМАЦІЯ_5 протиправною, адже відсутність фінансової можливості щодо проведення таких виплат не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, а обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення.

Таке твердження знайшло своє відображення в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» (рішення від 08.11.2005), в якому Суд наголосив, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань.

За таких підстав колегія суддів вважає безпідставними посилання на відсутність фінансування на виплату індексації грошового забезпечення.

Аргументи апелянта із посиланням на роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016 №248/3/9/1/2, відповідно до якого, індексація грошового забезпечення військовослужбовців не підлягає нарахуванню до окремого роз`яснення, як на підставу для невиплати індексації грошового забезпечення, не можуть бути підтвердженням правомірності дій суб`єкта владних повноважень, у зв`язку з чим суд визнає такі доводи апелянта неспроможними.

Стосовно доводів апелянта про допущення судом першої інстанції порушення норм процесуального права, зокрема, не застосування наслідків пропуску позивачем строку звернення до суду, колегія суддів зазначає таке.

Частина 1 статті 122 КАС України передбачає, що позов може бути поданий в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Положення статті 122 КАС України не містять норм, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці.

Такі правовідносини регулюються положеннями статті 233 КЗпП України, зокрема, частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини 2 статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 19.07.2022) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022 №2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо оптимізації трудових відносин» (далі Закон №2352-IX), який набрав чинності з 19.07.2022, частини перша і друга статті 233 КЗпП України викладені в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Отже, до 19.07.2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати.

Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Відтак, до 19.07.2022 право позивачки на звернення до суду з даним позовом не обмежувалося будь-яким строком, а з 19.07.2022 реалізацію цього права закон обмежив трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Колегія суддів також враховує, що Конституційний Суд України неодноразово надавав офіційне тлумачення частини 2 статті 233 КЗпП України.

Так, у Рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 № 8-рп/2013 у справі щодо офіційного тлумачення положень частини 2 статті 233 КЗпП України, статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» зазначено, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, не обмежується будь-яким строком.

У пункті 2.1 мотивувальної частини вказаного Рішення Конституційний Суд України розкрив сутність вимог працівника до роботодавця, зазначених у частині 2 статті 233 КЗпП України, строк звернення до суду, з якими не обмежується будь яким-строком.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що під заробітною платою, яка належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині 2 статті 233 Кодексу, належною працівнику, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Отже, аналіз наведених норм чинного законодавства, (у редакції, яка діяла до 19.07.2022) з урахуванням позиції Конституційного Суду України, дає підстави для висновку, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці, працівник не обмежується будь-яким строком звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, яка включає усі виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Згідно матеріалів справи, на час виключення позивача зі списків особового складу (18.02.2017) частина 2 статті 233 КЗпП України діяла в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком.

Колегія суддів враховує, що Верховний Суд у рішенні від 06.04.2023 у зразковій справі №260/3564/22, з огляду на правові позиції Конституційного Суду України щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів дійшов висновку про поширення дії частини 1 статті 233 КЗпП України (у редакції Закону № 2352-IX) тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності, які в силу вимог частини 5 статті 242 КАС України, мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду від 21.03.2025 у справі №460/21394/23 та підтриманий Верховним Судом у численних висновках за наслідками розгляду спорів за подібних правовідносин, зокрема, в постанові від 27.11.2025 у справі №280/11149/24

З огляду на викладене, посилання апелянта на пропуск позивачем строку звернення до суду є помилковими, оскільки право на звернення до суду із цим позовом, відповідно до положень частини 2 статті 233 КЗпП України (в редакції до 19.07.2022) не було обмежене будь-яким строком.

Таким чином, слід констатувати, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Відповідно до вимог статті 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, а тому підстави для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуюча суддя О. А. Шевчук

суддя А. В. Бойко

суддя О. В. Єщенко