Справа № 279/4336/25
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2025-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 279/4336/25

Головуючий у 1-й інстанції: Недашківська Л.А.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

02 грудня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Мацького Є.М. Сушка О.О.

секретар судового засідання: Гавриленко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДП18 №786383 від 28.06.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122, ч.2 ст.126, 36 КУпАП, складеної поліцейським взводу №2 роти №2 батальйону УПП в Житомирській області ДПП капралом поліції Іщуком Артемом Руслановичем

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17.10.2025 відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що будь-якого відеодоказу про те, що позивач 28 червня 2025 року керував будь-яким транспортним засобом, не може бути, оскільки жодним транспортним засобом він у той день не керував, у постанові не зрозуміло написано, яким саме автомобілем керував ОСОБА_2 . Ніякого повідомлення про розгляд справи про він не отримував від працівників поліції. Постанова була складено 28.06.2025 про яку він дізнався через застосунок в телефоні, постанова складена нерозбірливим почерком. Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. До постанови не долучено жодного доказу, який би вказував на винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Вказав, що відповідачем доведено факт вчинення позивачем вказаного порушення та дотримано порядок притягнення позивача до відповідальності.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

01.12.2025 позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до частини 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Керуючись положеннями даної норми та враховуючи відсутність заперечень представника відповідача, колегія суддів вирішила провести розгляд справи за даної явки сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Встановлено, що постановою серії ДП18 № 786383 від 28.06.2025 винесеної поліцейським взводу №2 роти №2 батальйону УПП в Житомирській області ДПП капралом поліції Іщук Артемом Руслановичем, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальноісті за ст. ст.126 ч.2, 122 ч.1, 36 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн. З даних постанови слідує, що 28.06.2025 року о 10.12 год. на а/д М-07 151 км + 100м., в м. Коростень ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки "Skoda Octavia" д.н.з. НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 76 км./год. в населеному пункті, чим перевищив встановлену швидкість руху на 26 км./год., швидкість вимірювалась приладом Трукам ТС000567, а також здійснював рух на т.з. при цьому, не мав права керувати транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п. 2.1 а, п. 12.4 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 36 КУпАП.

Позивач не погодився із вказаною постановою, а тому звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що постанова про накладення адміністративного стягнення є законною, відповідачем доведено факт вчинення позивачем вказаного порушення та дотримано порядок притягнення позивача до відповідальності.

Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно із п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

За змістом статті 222 КпАП України органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (у тому числі передбачених частиною першою статті 121-3).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно із ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

За приписами статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

За приписами ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 20 км/год тягне за собою накладення штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідальність за ч.2 ст.126 КУпАП передбачена за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Згідно із ч.2 ст.36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

На підтвердження вчинення позивачем, порушень, відповідальність за які передбачена ч.1 ст.122 КУпАП та ч.2 ст.126 КУпАП, відповідач надав відеозапис на якому відображено, що 28.06.2025 о 10.12.27 год. було зафіксовано рух транспортного засобу Skoda Octavia з номерним знаком НОМЕР_1 на а/д М-07 151 км зі швидкістю 76 км/год. Зі сторони водія з автомобіля вийшов саме ОСОБА_1 . На вимогу поліцейського пред`явити посвідчення водія ОСОБА_1 відповів, що його немає. На запитання поліцейського Трафаіл І.В. повідомив, що він знає, що обмежений у праві керування транспортними засобами. Позивачу роз`яснено суть правопорушення, роз`яснені права передбачені ст.63 Конституції України. Позивач веде бесіду з працівниками поліції і жодним чином не заперечує проти подій, яка сталася, а тому твердження позивача, що він не керував транспортним засобом не знайшли свого підтвердження.

Доводи позивача на відсутність у спірній постанові посилання на вказаний відеозапис колегія суддів відхиляє, адже у постанові вказано про те, що фіксація порушення здійснена приладом TruCam TC 000567, відеозапис з цього приладу наявний у матеріалах справи.

Як пояснив відповідач, поліцейський допустився механічної помилки та виніс постанову лише за ч.1 ст.122 КУпАП з накладення стягнення на правопорушника в розмірі 340 грн, відповідно до санкції статті. На виправлення вказаної механічної помилки, поліцейський зв`язався з позивачем, вилучив винесену постанову за ч.1 ст.122 КУпАП та в той же день здійснив перерозгляд справи з винесенням постанови серії ДП18 № 786383 за ч.2 ст.126, ч.1 ст.122, ч.2 ст.36 КУпАП з накладенням стягнення в розмірі 3400 грн. Однак, позивач відмовився отримувати копію постанови, яка в подальшому за вих. №8140 від 30.06.2025 була направлена на поштову адресу позивача.

Суд зауважує, що у ході розгляду даної справи встановлено, що за фактом вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.126 КУпАП, поліцейський склав відповідний адміністративний протокол, який направлено до суду для розгляду. Таким чином, кваліфікація дій позивача за ч.3 ст.126 КУпАП виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.2 цієї ж статті, яка вказана у постанові, що оскаржується.

Тому, апеляційний суд вважає протиправною оскаржувану постанову в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП.

З урахуванням наведеного, положень ч.2 ст.36 КУпАП, та різниці між розміром санкції за ч.2 ст.126 КУпАП та ч.2 ст.122 КУпАП, колегія суддів вважає також незаконним застосування до позивача штрафу в розмірі 3060 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Пункти 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при прийнятті рішення неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, що стало підставою для невірного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частинами першою, сьомою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

Оскільки, за результатом судового розгляду даної справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову, необхідно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір, сплачений за подання позовної заяви та апеляційної скарги, у загальному розмірі 757 грн.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 жовтня 2025 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 №786383 від 28.06.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122, ч.2 ст.126, 36 КУпАП, складену поліцейським взводу №2 роти №2 батальйону УПП в Житомирській області ДПП капралом поліції Іщуком Артемом Руслановичем, у частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та застосування до ОСОБА_1 штрафу в розмірі 3060 грн.

Відмовити у задоволенні позову в іншій частині.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України судовий збір у розмірі 757 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Мацький Є.М. Сушко О.О.