Справа № 380/3597/25
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2025-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/3597/25 пров. № А/857/44815/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Глушка І.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в електронній формі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2025 року у справі № 380/3597/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, (ухвала суду першої інстанції прийнята суддею Карп`як О.О. в м. Львові в порядку письмового провадження), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі також ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, оформлене протоколом від 31 січня 2025 року № 5, в частині відмови ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації;

- зобов`язати комісію ІНФОРМАЦІЯ_2 на засіданні комісії повторно розглянути заяву позивача від 21 січня 2025 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1 частини третьої статті 23 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі також Закон № 3543-XII).

Рішенням позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період оформлене протоколом від 31 січня 2025 року № 5 в частині відмови позивачу у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Зобов`язано комісію ІНФОРМАЦІЯ_2 на засіданні комісії повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21 січня 2025 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1 частини третьої статті 23 Закону № 3543-XII.

До суду першої інстанції представником позивача подано заяву про визнання протиправним рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, оформлене протоколом від 20 червня 2025 року № 25, що ухвалене на виконання рішення суду у справі № 380/3597/25; зобов`язати комісію ІНФОРМАЦІЯ_2 на засіданні комісії повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21 січня 2025 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1 частини третьої статті 23 Закону № 3543-XII із врахуванням висновків, що викладенні у рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року у справі № 380/3597/25.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2025 року у справі № 380/3597/25 у задоволенні заяви представника позивача у порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивача в порядку статті 383 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що рішення відповідачем виконано в повному обсязі, а тому обставини, викладені представником позивача у заяві становлять новий предмет спору.

Не погодившись із постановленою ухвалою, її оскаржив позивач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить таку скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у справі №380/3597/25 задовольнити.

В апеляційній скарзі вказує, що судом першої інстанції не враховано те, що комісія відповідача прийняла рішення, у якому не врахувала встановлені обставини та висновки, викладені у рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року у справі № 380/3597/25. Як наслідок, у позивача знову є порушене право щодо отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до пункту 1 частини 3 статті 23 Закону № 3543-XII як здобувача фахової вищої освіти, який навчається на денній формі навчання.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до частини четвертої статті 304 КАС України відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У відповідності до вимог частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 311 КАС України.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частиною другою статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

За правилами статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності із приписами мотивувальної та резолютивної частин рішення суду).

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Вказана процесуальна норма спрямована на захист прав особи-позивача щодо належного виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Положеннями частини шостої статті 383 КАС України визначено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 249 КАС України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

З системного аналізу вищезазначених норм права вбачається, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований в тому числі і приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду чи умисне ухилення від вчинення будь-яких дій, спрямованих на його виконання, що порушує законні права та інтереси позивача.

Застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статей 383, 249 КАС України можливе лише у разі встановлення факту протиправного невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених саме рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Колегія суддів звертає увагу, що виконання судового рішення, яким на відповідача покладено обов`язок повторно розглянути заяву та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, забезпечується шляхом подання заяви в порядку статтею 382, 383 КАС України.

У такий спосіб суд, який ухвалив рішення, здійснює судовий контроль за його виконанням. При цьому суд не вирішує спору повторно, а лише усуває перешкоди на шляху виконання вже прийнятого раніше рішення. Потреба судового контролю може бути зумовлена, зокрема, невиконанням відповідачем судового рішення, яким його зобов`язано розглянути заяву з урахуванням висновків суду; неприйняттям рішення у належній формі; іншими діями та бездіяльністю, що свідчать про ухилення суб`єкта владних повноважень від виконання судового рішення.

При цьому колегія суддів зауважує, що здійснюючи судовий контроль, суд не може змінювати резолютивну частину рішення, яке виконується.

Необхідність звернення до суду з новим позовом про зобов`язання суб`єкта владних повноважень ухвалити конкретне рішення на користь позивача, як виняток, може виникнути, якщо суб`єкт владних повноважень ухвалить рішення за результатами повторного розгляду, яким особі повторно буде відмовлено без врахування висновків суду або з інших підстав, яким суд не надавав оцінки раніше.

Судовим розглядом встановлено, що відповідачем розглянуто заяву позивача та надані документи щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до пункту 1 частини третьої статті 23 Закону № 3543-XII та протоколом від 31 січня 2025 року № 5 ухвалила рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та повідомлено позивача, що він підлягаєте призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на загальних підставах.

Причина відмови - відсутність довідки про здобувача освіти за даними єдиної державної електронної бази з питань освіти за формою відповідно до додатку 9 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 (далі також Порядок № 560).

01 серпня 2025 року на підставі заяви представника позивача було виготовлено виконавчий лист у справі № 380/3597/25 яким зобов`язано комісію відповідача на засіданні повторно розглянути заяву позивача від 21 січня 2025 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1 частини третьої статті 23 Закону № 3543-XII.

14 серпня 2025 року, позивач супровідним листом подав безпосередньо до відповідача наступні документи: копія з копії рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року у справі № 380/3597/25 з відміткою про набрання законної сили, завірена нотаріально; виконавчий лист № 380/3597/25 виданий 01 серпня 2025 року, щодо виконання рішення у справі № 380/3597/25 в частині повторного розгляду заяви ОСОБА_1 ; виконавчий лист № 380/3597/25 виданий 01 серпня 2025 року, щодо виконання рішення у справі № 380/3597/25 в частині стягнення на користь ОСОБА_1 судового збору.

20 серпня 2025 року від відповідача надійшов лист від 05.08.2025 № 6527, яким останній фактично звітує про виконання згаданого вище рішення суду.

На підтвердження виконання рішення суду відповідач надав повідомлення від 20 червня 2025 року № 55 у якому зазначено, що заяву та підтвердні документи подані позивачем було розглянуто та за результатами розгляду протоколом від 20 червня 2025 року № 25 комісією відповідача було ухвалено рішення про відмову позивачу у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Причиною відмови було вказано неможливість встановити послідовність та достовірність факту здобуття рівня освіти, яка здобувається на даний момент в іноземному ВУЗі, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності визначений частиною другою статті 10 Закону України від 5 вересня 2017 року № 2145-VIII «Про освіту».

Колегія суддів зазначає, що із матеріалів справи та наданих документів убачається, що після надходження рішення суду до виконання, відповідач повторно розглянув заяву позивача про надання відстрочки та надані документи, за результатами розгляду прийняв нове рішення, яким відмовив у наданні відстрочки позивачу з інших підстав.

Таким чином, відповідач виконав рішення суду в установленій формі, здійснивши новий розгляд заяви позивача, як того вимагала резолютивна частина судового рішення.

Стосовно доводів представника позивача про те, що при повторному розгляді заяви висновки суду не були враховані відповідачем, колегія суддів зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів справи, у рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року містився правовий висновок про те, що жодною нормою чинного законодавства не встановлено, що перелік документів, визначених у додатку 5 до Порядку № 560 є вичерпним, а факт здобуття вищої освіти за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобуття рівня освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти не може підтверджуватись іншими доказами, якщо вони є належними та допустимими.

Колегія суддів звертає увагу, що суд не визнавав позивача таким, що безумовно має право на відстрочку, а лише зобов`язав відповідача повторно розглянути заяву з урахуванням висновків суду.

Судовим розглядом встановлено, що відповідачем 20.06.2025 на виконання рішення суду першої інстанції було розглянуто заяву позивача із наданими документами, за результатами розгляду якої комісією ухвалено рішення про відмову позивачу у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Колегія зазначає, що з аналізу прийнятого 20.06.2025 відповідачем рішення вбачається, що при його ухваленні висновки суду були враховані, оскільки відповідач повторно дослідив подані заявником документи, надав їм правову оцінку та мотивував причини відмови.

Суд зазначає, що відповідач реалізував надану йому законом дискрецію, провів розгляд заяви на виконання судового рішення, перевірив її зміст, оцінив документи та прийняв відповідне рішення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що позивач не заперечує сам факт вчинення відповідачем дій, спрямованих на виконання судового рішення, натомість висловлює незгоду із прийнятим на виконання постанови суду рішенням про відмову у наданні відстрочки.

Водночас така незгода стосується не процесу виконання рішення суду першої інстанції, а правомірності нового рішення відповідача, що не може бути предметом розгляду у порядку статті 383 КАС України.

Колегія суддів зауважує, що рішення комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період від 20.06.2025 № 55 не було предметом судового розгляду у справі № 380/3597/25, оскільки судовим рішенням відповідача було зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21 січня 2025 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, з урахуванням висновків суду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в частині повторного розгляду заяви позивача виконано, та прийнято нове рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, у зв`язку з чим, правильним є висновок суду першої інстанції, що у заяві про встановлення судового контролю, позивач фактично просить суд розглянути нові позовні вимоги, які не були предметом розгляду в адміністративній справі № 380/3597/25.

Колегія судді зауважує, що у своїй заяві заявник не навів обставин та не надав доказів, які б свідчили про протиправність рішень, дій чи бездіяльності відповідача, вчинених саме на виконання рішення суду від 23.04.2025 у справі № 380/3597/25, або порушення прав позивача, підтверджених цим рішенням суду, а у разі незгоди, на думку заявника, з результатом розгляду його заяви на виконання рішення суду у справі № 380/3597/25, він має право звернутися до адміністративного суду з позовом в передбаченому КАС України порядку.

Проаналізувавши доводи позивача щодо поданої заяви, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів позивача під час виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.04.2025 у справі № 380/3597/25, а тому заява представника позивача не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги позивача зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді заяви неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій правильно встановив обставини справи, не допустив неправильного застосуванням норм матеріального права чи порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241, 242, 249, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 383 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2025 року у справі № 380/3597/25 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді І. В. Глушко
Н. М. Судова-Хомюк