Справа № 320/45719/25
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2025-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.

Суддів: Беспалова О.О., Парінова А.Б.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «ХІМТЕХНО ЛЮКС ПРОЕКТ 2024» про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2025 року до Київського окружного адміністративного суду звернулося Головне управління ДПС у м. Києві з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімтехно Люкс Проект 2024" про стягнення з розрахункових рахунків, відкритих у банках, що обслуговують відповідача, податковий борг у розмірі 212 490 142,13 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року позовну заяву Головного управління ДПС у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімтехно Люкс Проект 2024" про стягнення податкового боргу, повернуто позивачеві з усіма доданими до неї документами.

Позиція суду мотивована тим, що позивач, як суб`єкт владних повноважень звернувся до суду з вимогою про стягнення податкового боргу, який виник на підставі податкового повідомлення-рішення від 05 червня 2025 року №2, шестимісячний строк на оскарження якого станом на дату звернення до суду (10 вересня 2025 року) не сплив, тобто до закінчення шестимісячного строку, наданого відповідачу для оскарження податкових повідомлень-рішень та вимоги відповідно частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України. Враховуючи означені обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу відповідно до пункту 8 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу. Просить скасувати ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року по справі №320/45719/25 та направити справу № 320/45719/25 на новий розгляд до першої інстанції.

Апелянт зазначає про те, що положення ПКУ не містять жодної норми, яка б зобов`язувала ДПС очікувати шість місяців перед поданням позову про стягнення податкового боргу. Так званий « 6-місячний строк» є загальним процесуальним строком звернення до адміністративного суду, встановленим ст. 122 КАС України, і застосовується у випадках, коли спеціальний закон не передбачає іншого порядку. У сфері податкових правовідносин діють спеціальні приписи ПКУ, які мають пріоритет перед загальними нормами КАС (принцип lex specialis derogat legi generali). Отже, вимога суду першої інстанції про « 6 місяців очікування» фактично підмінює спеціальне регулювання загальним та не має правової підстави.

Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2025 року та від 11 листопада 2025 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.

Керуючись частинами 1 та 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, переглядаючи справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, є Податковий кодекс України №2755-VI від 02 грудня 2010 року (в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Абзацом першим пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України встановлено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Згідно із пунктом 87.2 статті 87 Податкового кодексу України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Відповідно до пунктів 95.1-95.3 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Підставою виникнення спірних правовідносин слугує несплата відповідачем суми грошових зобов`язань, визначених податковим повідомленням-рішенням від 05 червня 2025 року №2, яке вважається отриманим 02 липня 2025 року з огляду на повернення його без вручення з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.

Отже, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 42.5 статті 42 ПК України, у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

За приписами пункту 58.3 статті 58 ПК України, податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Таким чином, з положень наведених норм чинного законодавства вбачається, що надіслане контролюючим органом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу платника податків (за зареєстрованим місцем проживання) вважається врученим, у тому числі, і у разі неможливості вручення адресату такого відправлення після проставлення поштовим органом відповідної відмітки з датою та причиною невручення.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, що викладена в постанові від 16 листопада 2023 року у справі № 420/8162/23.

Колегія суддів звертає увагу на те, що доказів оскарження податкового повідомлення-рішення від 05 червня 2025 року №2 Товариство з обмеженою відповідальністю "Хімтехно Люкс Проект 2024" суду не надало. Дана обставина вказує, що сума грошового зобов`язання, визначена таким податковим повідомленням-рішенням, набула статусу узгодженої.

Згідно п.п. 59.1, 59.5 ст. 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

В позовній заяві Головне управління ДПС у м. Києві вказало, що контролюючим органом направлено до Товариства з обмеженою відповідальністю «ХІМТЕХНО ЛЮКС ПРОЕКТ 2024» податкову вимогу від 30 липня 2025 року № 0-2615, яка повернута з відміткою поштового відділення за закінченням терміну зберігання.

Згідно п. 95.1 ст. 95 ПК України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Таким чином, виникнення податкового боргу є юридичним фактом, який пов`язаний із несплатою узгодженої суми грошового зобов`язання протягом установленого строку.

При цьому, право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає в контролюючого органу на наступний день після закінчення 30 днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, що викладена в постанові від 16 серпня 2023 року у справі № 440/8656/22.

Враховуючи вищезазначене, посилання суду першої інстанції на пункт 8 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України є помилковим.

З огляду на вказане, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви, а тому, зазначена ухвала суду підлягає скасуванню, а справу слід передати на розгляд суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 195, 241, 242, 250, 308, 312, 315, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року скасувати, а справу передати на розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді: О.О. Беспалов

А.Б. Парінов