Справа № 640/18640/20
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2025-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

02 грудня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду до Міністерства оборони України , в якому просить : визнати протиправним та скасувати наказ Міністра оборони України від 03 червня 2020 року № 239 про звільнення генерал-майора ОСОБА_1 з військової служби у запас за підпунктом «г» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, неможливості використання на службі) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військову службу». Поновити генерал-майора ОСОБА_1 , на військовій службі. Стягнути з Міністерства оборони України на мою користь середній заробіток (грошове забезпечення за попередньою посадою в повному обсязі) за весь час вимушеного прогулу з 13 липня 2020 року по день винесення судом рішення про поновлення та одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за один повний календарний рік служби (яка була втрачена у зв`язку із порушеннями, які мали місце в процесі звільнення позивача).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивача було звільнено з військової служби з порушенням пп. г) п. 2 ч. 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», який передбачає звільнення виключно у разу неможливості використання такого військовослужбовця на службі.

Міноборони у своєму відзиві просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки наказ про звільнення позивача з військової служби прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством.

Позивач у своїй відповіді на відзив наполягав на заявлених позовних вимогах, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Наказом Міноборони від 03 червня 2020 року № 239 (по особовому складу), зокрема, генерал-майора ОСОБА_1 , який перебував у розпорядженні Міністра оборони України, колишнього начальника інституту інформаційних технологій Національного університету оборони України імені Івана Чернявського звільнено з військової служби у запас за підпунктом «г» (у зв`язку із скороченням штатів або проведення організаційних заходів).

Незгода із звільненням з військової служби обумовила позивача на звернення до суду із даним позовом.

Відповідно до статті 19 Конституції України (всі нормативно-правові акти наведені в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби (далі також Закон).

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 статті 2 Закону, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статті 5 Закону встановлено, що військовослужбовці, резервісти та військовозобов`язані поділяються на рядовий склад, сержантський і старшинський склад та офіцерський склад.

Згідно з чч. 1-2 статті 6 Закону, військові посади (штатні посади, що підлягають заміщенню військовослужбовцями) і відповідні їм військові звання передбачаються у штатах (штатних розписах) військових частин, кораблів, органів військового управління, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти.

Перелік посад, що підлягають заміщенню вищим офіцерським складом, затверджується Президентом України, а посад інших військовослужбовців - Міністерством оборони України.

Співвідношення чисельності офіцерського складу за військовими званнями та граничні строки перебування осіб офіцерського складу на посадах у Збройних Силах України та інших військових формуваннях встановлюються відповідно Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями (ч. 6 статті 6 Закону).

При цьому, порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі визначається Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі також Положення).

Відповідно до абз. 1 та 2 п. 12 Положення, встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання підполковника (капітана 2 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Згідно з пп. 1 п. 81 Положення, призначення на посади здійснюється: військовослужбовців, які проходять військову службу (крім військовослужбовців строкової військової служби) Міністром оборони України та посадовими особами відповідно до номенклатури посад для призначення військовослужбовців (далі номенклатура посад), яка затверджується Міністром оборони України.

Відповідно до абз. 2 пп. 2 п. 82 Положення, призначення військовослужбовців на посади здійснюється на рівнозначні посади у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Водночас, призначення військовослужбовців на посади здійснюється на нижчі посади у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду (абз. 1 пп. 3 п. 82 Положення).

За правилами абз. 2 п. 94 Положення, переміщення військовослужбовців з вищих посад на нижчі здійснюється на підставах, передбачених: абзацами другим - шостим підпункту 3 та останнім абзацом пункту 82 цього Положення, - прямими начальниками у межах наданих їм прав щодо призначення на посади.

Відповідно до пп. 1 п. 116 Положення, зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання допускається в разі: 1) розформування (реформування) військової частини або скорочення штатних посад, якщо до кінця встановленого строку проведення цих заходів не вирішено питання щодо дальшого службового використання вивільнених військовослужбовців.

За правилами п. 118 Положення, під час проведення організаційно-штатних заходів, унаслідок яких передбачається скорочення посад військовослужбовців, до кадрового органу номенклатури призначення не пізніше ніж за два місяці до встановлених строків проведення таких заходів подається список військовослужбовців, які вивільняються, з пропозиціями щодо їх дальшого службового використання.

У разі неможливості призначення військовослужбовців, які вивільняються, на рівнозначні посади вони:

призначаються на нижчі посади (не більш як на один ступінь чи за їх згодою більше ніж на один ступінь);

зараховуються у розпорядження відповідного командира (начальника) згідно з підпунктом 1 пункту 116 цього Положення;

звільняються з військової служби у встановленому порядку (у разі відсутності згоди призначення на нижчі посади більше ніж на один ступінь або відсутності згоди переміщення на посади у випадках, визначених абзацами третім - п`ятим пункту 112 цього Положення).

Підпунктом 1 пункту 266 Положення встановлено, що військовослужбовці звільняються з військової служби у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів при скороченні посади, яку військовослужбовець займає, у тому числі при ліквідації (розформовуванні), реорганізації військових частин або державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних навчальних закладів, у разі неможливості використання цього військовослужбовця на військовій службі.

Згідно з п. 4.1 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року № 170 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19 травня 2009 року за № 438/16454 (далі також Інструкція), військовослужбовці Збройних Сил України призначаються на військові посади, передбачені штатами (штатними розписами) військових частин. Призначення військовослужбовців на посади і переміщення по службі здійснюються за результатами оцінювання на підставі Резерву кандидатів для просування по службі (далі Резерв для просування по службі), Плану переміщення по службі з числа військовослужбовців (далі План переміщення на посади), подань, службових документів, визначених підпунктом 5 пункту 1.5, пунктом 1.6 розділу І цієї Інструкції (якщо в умовах воєнного часу неможливо оформити подання), та клопотань посадових осіб, а також рішень колегіальних органів, утворених відповідно до чинного законодавства України.

Підставами для видання наказів по особовому складу про призначення і переміщення військовослужбовців є: на рівнозначні посади - витяг із Плану переміщення на посади або у разі здійснення не запланованого переміщення - подання; на нижчі посади - витяг із Плану переміщення на посади або в разі здійснення незапланованого переміщення - Подання (додаток 1) (абз. 7-8 п. 4.9 Інструкції).

Відповідно до абз. 12 п. 4.9 Інструкції, подання підписується командиром військової частини й надсилається до посадової особи, яка має право видавати наказ по особовому складу щодо призначення або переміщення військовослужбовця.

Суд встановив, що генерал - майор ОСОБА_1 , з 1982 року проходив військову службу в Збройних Силах на різних посадах та в різних регіонах України, що підтверджується відповідною довідкою про проходження служби.

Позивач з 09.08.2017 проходив службу на посаді начальника інституту інформаційних технологій Національного університету оборони України імені Івана Черняховського.

Спільною директивою Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 03.07.2019 № Д-322/1/4 ДСК та переліку змін до штату Національного університету оборони України № 17/200 (вх. від 29.07.2019 № 322/1/2794) було визначено проведення оптимізації організаційно-штатної структури навчальних та наукових підрозділів Університету. Зокрема, зазначеною директивою передбачалося перетворення інституту оперативного забезпечення і логістики та інституту інформаційних технологій в інститут забезпечення військ (сил) та інформаційних технологій. На підставі вказаних змін посада начальника інституту інформаційних технологій Національного університету оборони України імені Івана Черняховського, яку займав позивач, підлягала скороченню в термін до 30.09.2019 року.

У процесі виконання зазначеної директиви було створено новий інститут забезпечення військ (сил) та інформаційних технологій.

З метою комплектування новоствореної вакантної посади начальника інституту забезпечення військ (сил) та інформаційних технологій Університету шпк полковник, ВОС 0110001, 56 тарифний розряд, та інших науково-педагогічних посад, які вводилися зазначеною вище Директивою, було оголошено конкурс. Інформація по проведення конкурсу встановленим порядком 05.08.2019 була розміщена на офіційному сайті Міністерства оборони України та Університету. Участі у зазначеному конкурсі позивач не приймав.

У зв`язку з проведенням зазначених організаційно-штатних заходів, наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 26.09.2019 № 542 генерал-майора ОСОБА_1 , начальника інституту інформаційних технологій Національного університету оборони України імені Івана Черняховського, було увільнено від займаної посади і зараховано в розпорядження Міністра оборони України.

На підставі зазначеного рішення Міністра оборони України, начальником Національного університету оборони України імені Івана Черняховського (далі - Університет) було видано наказ (по стройовій частині) від 30.09.2019 № 201 про залишення позивача з 01.10.2019 на всіх видах забезпечення та у списках університету.

У подальшому, в зв`язку з неможливістю його призначення на рівнозначні (або нижчі посади) як у Міністерстві оборони України так і у Збройних Силах України, останнього наказом Міністра оборони України від 03.06.2020 № 239 було звільнено з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 5 статті 26 Закону (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).

Відповідно до наказу начальника Університету від 13.07.2020 № 139 ( по стройові частині) позивача з 13.07.2020 було виключено зі списків особового складу університету, всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом з цим, позивач вважає, що Міністерство оборони України при прийнятті наказу від 03.06.2020 № 239 про його звільнення з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 5 статті 26 Закону (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) порушило права та соціальні гарантії останнього.

Відповідно підпункту г 2 частини 5 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ, контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, під час дії особливого періоду, звільняються з військової служби у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі.

Частиною 7 ст. 26 Закону встановлено, що звільнення військовослужбовців здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до підпункту 1 пункту 226 Положення військовослужбовці звільняються з військової служби у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів при скороченні посади, яку військовослужбовець займає, у тому числі при ліквідації (розформуванні), реорганізації військових частіш або державних органів, установ і організацій - у разі неможливості використання цього військовослужбовця на військовій службі.

За змістом п. 12.2 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 10.04.2009 № 170 (далі - Інструкція № 170), звільнення військовослужбовців з військової служби, зокрема, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів здійснюється у разі неможливості їх використання на службі.

Неможливість використання військовослужбовців на військовій службі визначається відсутністю вакантних рівнозначних посад за основною або спорідненою військовими спеціальностями, що підтверджується відповідними кадровими органами у межах Збройних Сил України для осіб офіцерського складу.

Аналізуючи зазначені вимоги Закону № 2232-ХІІ та Положення, можна дійти висновку, що звільнення з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 5 ст. 26 Закону пов`язане саме зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів та неможливістю використання військовослужбовців на військовій службі (підтверджене відповідними кадровими органами) та не пов`язане з необхідністю перебування позивача на момент звільнення на штатній посаді, яка підлягає скороченню.

На підставі спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 03.07.2019 № Д-322/1/4 ДСК, посада позивача з 30.09.2019 була скорочена, у зв`язку з чим останній з 01.10.2019 перебував у розпорядженні Міністерства оборони.

Під час перебування ОСОБА_1 у розпорядженні, з ним неодноразово проводилися бесіди з питань його подальшого використання на військовій службі. Під час зазначених бесід позивачу доводилася інформація про відсутність вакантних посад з 56 тарифним розрядом із шпк генерал-майор.

Окрім цього ОСОБА_1 доводилася інформація про вакантні рівнозначні посади, призначення на які здійснюється за результатами конкурсного відбору та пропонувалося прийняти участь у конкурсі ( аркуш бесіди від 07.04.2020 - конкурсна посада начальника ВІТІ).

Тобто, під час перебування позивача у розпорядженні, відповідачем здійснювалися заходи, які були направлені на вирішення питання щодо дальшого його використання на військовій службі.

У свою чергу, відповідно до п. 117 Положення, призначення на посади військовослужбовців які перебувають у розпорядженні відповідних командирів (начальників), проводиться в якомога коротший строк, але не пізніше ніж через два місяці з дня звільнення з попередньої посади.

Відповідно до п. 116 Положення, час перебування військовослужбовців на лікуванні, в основній або додатковій відпустці виключається із загального періоду перебування у розпорядженні відповідних командирів (начальників).

Суд встановив, що під час перебування у розпорядженні ОСОБА_1 , у періоди: з 14.10.2019 по 18.11.2019 (включно) знаходився у відпустці ( 2 частина основної відпустки за 2018 рік); з 25.11.2019 по 28.12.2019 (включно) проходив стаціонарне лікування та медичний огляд військово-лікарською комісією для визначення ступеня придатності до військової служби за станом здоров`я; з 16.01.2020 по 16.02.2020 (включно) - у відпустці (1 частина щорічної основної відпустки за 2019 рік); з 23.02.2020 по 11.03.2020 (включно) - у відпустці (2 частина щорічної основної відпустки за 2019 рік); з 16.03.2020 по 21.04.2020 перебував на стаціонарному лікуванні та на реабілітації після лікування; з 25.04.2020 по 28.05.2020 - у відпустці (1 частина щорічної основної відпустки за 2020 рік).

Отже, з урахуванням вимог п. 116 Положення, позивач знаходився у розпорядженні Міністра оборони України 55 днів.

Враховуючи викладене, 29.05.2020 директором Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України у присутності інших посадових осіб з генерал-майором ОСОБА_2 була проведена бесіда щодо його звільнення з військової служби у зв`язку з неможливістю подальшого його службового використання.

Неможливість розміщення позивача на рівнозначних посадах, відповідного вимог п. 12.2 Інструкції № 170, була підтверджена довідками відповідних кадрових центрів Міністерства оборони України від 29.05.2020 № 923/н та Генерального штабу Збройних Сил України від 29.05.2020 № 321/КЦ/2256.

Крім того, позивач у своїй позовній заяві, зазначає, що його звільнення відбулося у період перебування у відпустці 03.06.2020, що є порушенням ч. 4 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до Закону № 2232-ХП, військовослужбовці це громадяни України, які проходять військову службу у складі Збройних Сил України та інших військових формувань.

При цьому згідно зі статтею 2 вищезазначеного Закону України військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Стаття 3 Кодексу законів про працю України визначає, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Військовослужбовці не перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання, а проходять службу. Порядок проходження служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях урегульовано спеціальними нормативно-правовими актами, які покладають на громадян, котрі перебувають на такій службі, додаткові обов`язки і відповідальність.

Так, згідно із частиною 2 статті 24 Закону закінченням військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку встановленому положеннями про проходження військової служби.

Наказом начальника університету ( по стройовій частині) від 13.07.2020 №141 позивача було виключено зі списків особового складу університету та всіх видів забезпечення з 13 липня 2020 року, тобто під час перебування останнього на військовій службі.

Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про правомірність звільнення позивача з військової служби у зв`язку із проведенням організаційних заходів, враховуючи неможливість використання останнього на службі.

Враховуючи в сукупності встановлені вище обставини, безпідставними є вимоги позивача, а тому відсутні підстави для їх задоволення.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування наказу Міністра оборони України від 03 червня 2020 року № 239 про звільнення з військової служби, поновлення на військовій службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за один повний календарний рік служби (яка була втрачена у зв`язку із порушеннями, які мали місце в процесі звільнення позивача) - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_1 )
Відповідач:Міністерство оборони України (просп. Повітряних Сил, 6,м. Київ,03049 , код ЄДРПОУ - 00034022)

Головуючий суддя О.П. Шевчук