Справа № 420/16545/25
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2025-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/16545/25

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Джабурія О.В.,

Вербицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2025 року, прийняте у складі суду судді Танцюри К.О. в місті Одеса, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державне підприємство «СЕРВІСНИЙ ЦЕНТР МОРСЬКОГО ТА РІЧКОВОГО ТРАНСПОРТУ», про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державне підприємство «СЕРВІСНИЙ ЦЕНТР МОРСЬКОГО ТА РІЧКОВОГО ТРАНСПОРТУ», в якому позивач просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення (відмову) Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, оформлене листом від №7934/02- 2-1/15-25 від 16.05.2025 року про відмову ОСОБА_1 у видачі посвідчення особи моряка;

- зобов`язати Державну службу морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України видати ОСОБА_1 посвідчення особи моряка за місцезнаходженням сервісного центру Державного підприємства Сервісний центр морського та річкового транспорту: 65031 м. Одеса, вул. М. Грушевського, 39-Є.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення (відмову) Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, викладене у листі від №7934/02- 2-1/15-25 від 16.05.2025 року про відмову ОСОБА_1 у видачі посвідчення особи моряка. Зобов`язано Державну службу морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.04.2025 про видачу посвідчення особи моряка, з урахуванням висновків суду. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Державна служба морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України звернулась до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що при винесенні оскаржуваного рішення судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що при розгляді заяви-анкети позивача уповноваженою особою встановлено, що є безумовна підстава для відмови у наданні адміністративної послуги, оскільки відповідно до пункту 30 Порядку особа має право звернутися до капітана морського порту повторно із заявою про видачу посвідчення в разі зміни або усунення обставин, з огляду на які їй було відмовлено у видачі документа. Крім того, апелянт вважає, що суд першої інстанції, фактично підмінивши адміністративний орган у здійсненні дискреційних повноважень, вийшов за межі судового контролю, чим допустив порушення принципу розподілу влад.

Представник позивача надав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 31.01.2025 та 19.03.2025 ОСОБА_1 звернувся до Одеського сервісного центру ДП «Моррічсервіс» за отриманням організаційно-технічної послуги «Обмін посвідчення особи моряка (20 календарних днів)».

Листом Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України від 19.02.2025 №2813/02-2-1/15-35 Адміністрацією відмовлено ОСОБА_1 у обміні посвідчення особи моряка, у зв`язку з неподанням усіх документів та інформації необхідних для оформлення і видачі посвідчення особи моряки, а саме: не подано посвідчення особи моряка, оформленого відповідно до вимог законодавства. Також згідно вказаного листа встановлено, що в журналі видачі оформлених та продовжених посвідчень особи моряка (Ізмаїльський морський порт) за період 07.09.2020-11.02.2021 роки, відсутня інформація щодо продовження посвідчення особи моряка НОМЕР_1 капітаном Ізмаїльського морського порту на ім`я заявника з терміном дії до 10.09.2025. (а.с. 36-38).

Листом Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України від 28.03.2025 встановлено, що ОСОБА_1 не додано посвідчення особи-моряка. Також встановлено, що заявник звертався до Адміністрації судноплавства з Заявою-Анкетою від 31.01.2025, щодо обміну посвідчення особи моряка зареєстрованою 03.02.2025 за № 4427/0/7-25, за результатами розгляду якої було відмовлено у обміні посвідчення особи моряка, у зв`язку з тим, що в журналі видачі оформлених та продовжених посвідчень особи моряка (Ізмаїльський морський порт) за період 07.09.2020-11.02.2021 роки, відсутня інформація щодо продовження посвідчення особи моряка НОМЕР_1 капітаном Ізмаїльського морського порту на ім`я заявника з терміном дії до 10.09.2025.

30.04.2025 ОСОБА_1 звернувся через Одеського сервісного центру ДП «Моррічсервіс» до відповідача із заявою-анкетою від 30.04.2025 про оформлення посвідчення особи моряка, разом із якою надано наступні документи: паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, диплом спеціаліста НОМЕР_2 від 30.01.2015, додаток до диплому НОМЕР_2 , диплом № НОМЕР_3 від 27.05.2024, підтвердження до диплому № НОМЕР_3 від 27.05.2024, квитанцію про сплату адміністративного збору від 31.01.2025 № 20119-11 та 2 фотокартки.

Листом Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України від №7934/02- 2-1/15-25 від 16.05.2025 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі посвідчення особи моряка.

Згідно вказаного листа відповідача від 16.05.2025 до пакету документів не додано витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (у разі викрадення посвідчення на території України), а також не вказано інформацію, щодо втрати посвідчення особи моряка НОМЕР_1 . За наявною в Державній службі морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України інформацією, заявником надано до Заяви-Анкети від 31.01.2025, зареєстрованої в Адміністрації судноплавства 03.02.2025 за № 4427/0/7-25, посвідчення особи моряка НОМЕР_1 з записом про продовження терміну дії до 10.09.2025. Однак, відповідно до даних журналу обліку видачі оформлених та продовжених посвідчень особи моряка (Ізмаїльський морський порт) за період 07.09.2020-11.02.2021 роки, відсутні відомості щодо продовження посвідчення особи моряка НОМЕР_1 . На підставі вищевикладеного, Державною службою морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України прийнято рішення про відмову в обміні посвідчення особи моряка від 19.02.2025 № НОМЕР_4 . Враховуючи викладене, Адміністрацією судноплавства направлено заяву та наявні матеріали до правоохоронних органів з метою дослідження зазначених обставин. Також, заявником повторно подано Заяву-Анкету та доданий до неї пакет документів від 19.03.2025, зареєстровану в Адміністрації судноплавства 20.03.2025 за № 12013/0/7-25, щодо обміну посвідчення особи моряка, за результатами розгляду якої було відмовлено у обміні посвідчення особи моряка, у зв`язку з неподанням посвідчення особи моряка для обміну.

Враховуючи зазначене, на дату подання Заяви-Анкети від 19.03.2025 не усуненні обставини, через які було відмовлено у видачі посвідчення особи моряка рішенням Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України від 28.03.2025 № 5413/02-2-1/15-25. Таким чином, враховуючи приписи частини восьмої статті 25 Закону, пунктів 32, 33 Порядку, відсутні правові підстави на прийняття позитивного рішення по Заяві-Анкеті від 30.04.2025 щодо видачі посвідчення особи моряка.

Також повідомлено, що за результатами розгляду Заяви-Анкети від 31.01.2025 щодо обміну посвідчення особи моряка, 15.03.2025 внесені відомості Шевченківським УП ГУНП у м. Києві до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене вимог частин першої, четвертої статті 214 Кримінального процесуального кодексу України за № 0000424. Враховуючи вищевикладене та керуючись вимогами абзацу четвертого частини восьмої статті 25 Закону, Адміністрація судноплавства відмовила у видачі посвідчення особи моряка, у зв`язку з неподанням усіх документів та інформації необхідних для оформлення і видачі посвідчення особи моряка.

Не погоджуючись із правомірністю відмови у видачі посвідчення моряка, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача в видачі посвідчення особи моряка прийнята з підстав, що не передбачені п.28 Порядку №441. Крім того, за висновками суду, похідна позовна вимога підлягає задоволенню шляхом зобов`язання відповідача розглянути заяву позивача від 30.04.2025 про видачу посвідчення особи моряка, з урахуванням висновків суду.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно положень статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до положення ст.16 -3 Закону України «Про транспорт», центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері морського транспорту здійснює відповідно до законодавства видачу посвідчень особи моряка, кваліфікаційних документів членів екіпажів морських суден, морських лоцманів, лоцманів-операторів служб регулювання руху суден.

Згідно положень ч.1, 6 ст.25 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20 листопада 2012 року № 5492-VI посвідчення особи моряка є документом, що посвідчує особу, оформляється і видається громадянину України, який може обіймати будь-яку посаду на борту судна (крім військового судна) або працевлаштований на будь-яку посаду на борту судна (крім військового судна), зареєстрованого в Україні чи в інших державах.

Посвідчення особи моряка може бути видано будь-якій особі, яка звернулася за посвідченням особи моряка та працює на борту судна, зареєстрованого в Україні, або яка перебуває на обліку осіб, які шукають роботу, в центрі зайнятості та може обіймати будь-яку посаду на борту судна (крім військового судна).

Посвідчення особи моряка дає право його власнику на виїзд з України і в`їзд в Україну на судні, членом екіпажу якого він є, а також на виїзд з України і в`їзд в Україну в індивідуальному порядку під час прямування чи переходу на інше судно, списання з судна.

Оформлення, видача, обмін, вилучення, повернення державі та знищення посвідчення особи моряка здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно до п.4 Порядку оформлення, видачі, обміну, вилучення, повернення державі та знищення посвідчення особи моряка, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2015 р. № 441 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 лютого 2019 р. № 813), оформлення, видача та обмін посвідчення здійснюються за заявами-анкетами осіб, визначених пунктом 1 цього Порядку (далі - заявник). Оформлення, обмін та видача посвідчення, відмова в оформленні та видачі посвідчення, яке було оформлено із застосуванням засобів Реєстру, здійснюються Адміністрацією судноплавства. Державне підприємство Сервісний центр морського та річкового транспорту і його відокремлені підрозділи (далі - підприємство) здійснює організаційні процедури з метою оформлення, обміну та видачі посвідчення, відмови в оформленні та видачі посвідчення Адміністрацією судноплавства.

Пунктом 9 Порядку №441 визначено, що для оформлення посвідчення особа подає такі документи:

паспорт громадянина України, посвідку на постійне проживання або паспортний документ іноземця;

переклад українською мовою сторінок паспортного документа іноземця, засвідчений у встановленому законодавством порядку;

копію документа, що засвідчує належну кваліфікацію особи для займання посади на судні, для осіб, посади яких потребують засвідчення належної кваліфікації відповідно до законодавства (за умови пред`явлення оригіналу документа);

копію документа про освіту, яка надає право на присвоєння звання особи командного складу морських суден або члена судного екіпажу, або довідку із закладу вищої або фахової передвищої освіти для осіб, які здобувають таку освіту, або копію документа, що підтверджує працевлаштування на судні, або довідку про реєстрацію особи в Державній службі зайнятості.

Разом з тим, у відповідності до п.22 Порядку №441 для обміну посвідчення особа подає: документи, зазначені у пункті 9 цього Порядку; посвідчення, що підлягає обміну; заяву-анкету із зазначенням підстави для обміну посвідчення.

Як вбачається зі змісту п. 21 Порядку №441 обмін посвідчення проводиться у разі: зміни інформації, внесеної до посвідчення; виявлення помилки в інформації, внесеній до посвідчення; закінчення строку дії посвідчення; непридатності посвідчення для подальшого використання.

Поряд з цим, п.28 Порядку №441 визначено вичерпний перелік підстав для відмови у оформленні посвідчення.

Так, уповноважена особа має право відмовити особі в оформленні, видачі та обміні посвідчення у разі, коли:

-за посвідченням звернулася особа, яка не досягла шістнадцятирічного віку;

-особа уже отримала посвідчення, яке є дійсним на день звернення (крім обміну, видачі посвідчення замість втраченого або викраденого);

-особа не надала всіх документів та інформації, необхідних для оформлення, видачі або обміну посвідчення;

-дані, отримані з бази даних Реєстру, не підтверджують інформацію, надану особою.

Разом з тим, п.32 Порядку №441 під час повторного розгляду заяви про оформлення, видачу або обмін посвідчення особі, якій було відмовлено в його видачі, беруться до уваги раніше подані нею документи, якщо підтверджено, що зазначені в них відомості залишилися без змін.

Згідно п. 30 Порядку №441 особа має право звернутися до уповноваженої особи повторно із заявою-анкетою про видачу посвідчення в разі зміни або усунення обставин, з огляду на які їй було відмовлено у видачі документа.

Системний аналіз зазначених норм чинного законодавства, дозоляє стверджувати, що процедури оформлення посвідчення особи моряка та його обміну за своїм змістом передбачають подання різних документів згідно встановленого Порядком №441 переліку. В свою чергу, процедура оформлення посвідчення особи моряка не передбачає надання посвідчення особи моряка навіть у випадку, якщо воно вже надавалось особі.

З огляду на викладене, колегія суддів критично оцінює посилання апелянта на не усунення обставини, через які було відмовлено у видачі посвідчення особи моряка рішенням Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України від 28.03.2025 № 5413/02-2-1/15-25, з огляду на те, що вказане рішення стосувалось заяви про обмін посвідчення особи моряка, а не його видачу, що узгоджується з положенням п. 30 Порядку №441 та свідчить про відсутність повторності звернення.

Щодо посилань відповідача на ненадання посвідчення особи моряка судом першої інстанції вірно зауважено, що вказане посвідчення було надано заявником разом із заявою про обмін посвідчення від 31.01.2025, що не суперечить п.32 Порядку №441, а звернення відповідача із заявою до правоохоронних органів з метою дослідження зазначених обставин, не є підставою для відмови у видачі посвідчення особи моряка.

З огляду на викладене, оскільки пунктом 9 Порядку №441 не передбачено подання тих документів, ненадання яких апелянт вважає підставою для відмови у наданні посвідчення, а жодних інших підстав для відмови в оформлення посвідчення особи моряка, передбачених п.28 Порядку №441, судом не встановлено, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що відмова відповідача в видачі посвідчення особи моряка прийнята з підстав, що не передбачені п.28 Порядку №441, а отже є протиправною.

Разом із цим, вирішуючи позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача вчинити певні дії, апеляційний суд виходить з наступного.

Так, положеннями ст. 2 Закону України «Про адміністративну процедуру» від 17 лютого 2022 року № 2073-IX (далі - Закон №2073-IX) визначено, що дискреційне повноваження - повноваження, надане адміністративному органу законом, обирати один із можливих варіантів рішення відповідно до закону та мети, з якою таке повноваження надано.

Частиною 3 статті 6 Закону №2073-IX визначено, що здійснення адміністративним органом дискреційного повноваження вважається законним у разі дотримання таких умов: дискреційне повноваження передбачено законом; дискреційне повноваження здійснюється у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законом; правомірний вибір здійснено адміністративним органом для досягнення мети, з якою йому надано дискреційне повноваження, і відповідає принципам адміністративної процедури, визначеним цим Законом; вибір рішення адміністративного органу здійснюється без відступлення від попередніх рішень, прийнятих тим самим адміністративним органом в однакових чи подібних справах, крім обґрунтованих випадків.

Згідно із позицією Верховного Суду, яка сформована, зокрема, у постановах від 13.02.2018 у справі № 361/7567/15-а, від 07.03.2018 у справі № 569/15527/16-а, від 20.03.2018 у справі № 461/2579/17, від 20.03.2018 у справі № 820/4554/17, від 03.04.2018 у справі №569/16681/16-а, від 12.04.2018 справі № 826/8803/15, від 21.06.2018 у справі № 274/1717/17, від 14.08.2018 у справі № 820/5134/17, від 17.10.2019 у справі № 826/521/16, від 30.03.2021 у справі № 400/1825/20, від 14.09.2021 у справі № 320/5007/20 та від 27.09.2021 року у справі №380/8727/20, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними); відповідно до завдань адміністративного судочинства, визначених статтею 2 КАС України, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею; завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади; принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно - дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності; перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі адміністративного судочинства; адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесенні до компетенції цього органу.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд враховує правову позицію, що міститься, зокрема у постановах Верховного Суду від 10.09.2020 у справі № 806/965/17 та від 27.09.2021 у справі № 380/8727/20, відповідно до якої у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому особою дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення. Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання особою усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Таким чином, у випадку коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд може зобов`язати відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення, та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

Варто наголосити, що адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскільки заява позивача не була фактично розглянута по суті поставлених у ній питань, зазначене свідчить про наявність правових підстав для зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача з урахуванням висновків суду. При цьому, обраний судом спосіб захисту, всупереч доводам апелянта, не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

Враховуючи викладене, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2025 року залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державне підприємство «СЕРВІСНИЙ ЦЕНТР МОРСЬКОГО ТА РІЧКОВОГО ТРАНСПОРТУ», про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: Н.В. Вербицька