Справа № 160/12536/25
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2025-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 грудня 2025 року м. Дніпросправа № 160/12536/25
Суддя І інстанції Сластьон А.О.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Коршуна А.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Міністерства оборони України

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 21.03.2025 №22/д про повернення документів ОСОБА_1 як дружині загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 у період дії воєнного стану солдата ОСОБА_2 на доопрацювання для вжиття заходів щодо приведення даних зазначених у відповідність до висновку ВЛК, а також з метою надання додаткових матеріалів (документів), які підтверджують, що смерть (загибель) військовослужбовця сталася внаслідок травми, під час безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 15000000 грн (п`ятнадцять мільйонів гривень) як члену сім`ї (дружині) загиблого (померлого) під час захисту Батьківщини військовослужбовця ОСОБА_2 .

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 21.03.2025 №22/д про повернення документів ОСОБА_1 на доопрацювання.

Зобов`язано Міністерство оборони України здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 15000000 грн (п`ятнадцять мільйонів гривень) як члену сім`ї (дружині) загиблого (померлого) під час захисту Батьківщини військовослужбовця ОСОБА_2 .

Не погодившись з рішенням суду першої Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована помилковістю висновків суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Вказує на те, що відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №3141/НЕ від 09.12.2022, виданого КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради Новокодацьким відділенням смерть ОСОБА_2 1966 року народження настала внаслідок захворювання «Гострої недостатності кровообігу. Атеросклеротичної хвороби серця». Відтак, підстав для виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 15000000 грн передбачених Постановою КМУ 168 не має, оскільки вказана постанова поширюється на військовослужбовців смерть яких настала внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 12 вересня 2024 року ОСОБА_1 , звернулася до Міністерства оборони України через ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю військовослужбовця ОСОБА_2 під час дії воєнного стану в розмірі та в порядку, передбачених п.2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стачу».

ІНФОРМАЦІЯ_4 надіслано позивачці листа №7/16445/19 від 08.04.2025, до якого було долучено виписку з протоколу комісії Міністерства оборони України від 28.03.2025 №22/д, яким в свою чергу позивачу повернуто документи на доопрацювання, оскільки причинний зв`язок смерті солдата ОСОБА_2 зазначений в наказі не відповідає причинному зв`язку смерті, зазначеному у витязі ВЛК. Також, відповідач вказав в оскаржуваному рішенні, що факт загибелі військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби не є підставою для виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою КМУ №168. Зокрема, відповідач зазначив, що пункт 2 постанови КМУ №168 в редакції, яка діяла на момент смерті військовослужбовця, визначено виплату одноразової грошової допомоги виключно внаслідок смерті військовослужбовця внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва). Повертаючи позивачці документи на доопрацювання, Міністерство оборони України вказало на необхідність приведення даних, зазначених в наказі про проведення службового розслідування, у відповідність до висновку ВЛК, а також необхідність надання додаткових матеріалів (документів), які підтверджують, що смерть (загибель) військовослужбовця сталася внаслідок травми, під час безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, під час безпосереднього перебування в районах здійснення зазначених заходів.

Позивач, вважаючи таке рішення відповідача протиправним, звернувся до суду з адміністративним позовом.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі Закон №2011-XII) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Пунктом 1 ст.3 Закону №2011-XII встановлено, що дія цього Закону поширюється на:

1) військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей;

2) військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти;

3) військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей;

4) членів добровольчих формувань територіальних громад під час їх участі у заходах підготовки добровольчих формувань територіальних громад, а також виконання ними завдань територіальної оборони України.

Відповідно до п.2 ст.3 Закону №2011-XII дія цього Закону не поширюється на членів сімей військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які загинули чи померли під час проходження військової служби (зборів), проходження служби у резерві внаслідок вчинення ними кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо загибель (смерть) військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста сталася внаслідок вчинення ними дій у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння, чи є наслідком навмисного заподіяння собі військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом тілесного ушкодження.

Забезпечення виконання Закону №2011-XII, інших нормативно-правових актів щодо соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей покладається на органи державної влади та органи місцевого самоврядування (ст.4 Закону №2011-XII).

Питання призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця регламентоване статтями 16 -16-4 Закону №2011-XII.

Відповідно до п.1 ст.16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктом 2 ст.16 Закону №2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:

1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;

2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби;

3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві;

4) встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті;

5) встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби;

6) встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві;

7) отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби;

8) отримання військовослужбовцем строкової військової служби поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою із строкової військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, пов`язаних з проходженням військової служби, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її із строкової військової служби;

9) отримання військовозобов`язаним, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, або резервістом поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності в період проходження зборів чи служби у військовому резерві або не пізніше ніж через три місяці після закінчення таких зборів чи виконання резервістом обов`язків служби у військовому резерві.

Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до п.1 ст.16-1 Закону №2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (п.2 ст.16-1 Закону №2011-XII).

Відповідно до п.1 ст.16-3 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.

Пунктом 6 ст.16-3 Закону №2011-XII встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Відповідно п. 7-9 ст.16-3 Закону №2011-XII, якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася до Міністерства оборони України через ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю військовослужбовця ОСОБА_2 під час дії воєнного стану в розмірі та в порядку, передбачених п.2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стачу».

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стачу» передбачено, що особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-12 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень.

Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період воєнного стану під час виконання ним обов`язків військової служби не може становити менше 15 млн. гривень.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 , проходив військову службу в лавах Збройних сил України за мобілізацією з 20.09.2022 до 01.12.2022 на посаді стрільця-помічника гранатометника 1 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти НОМЕР_1 мотопіхотного батальйону Військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 09.12.2022 Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 09.12.2022 складено відповідний актовий запис №2027. Місце смерті: Україна, Донецька область, м. Костянтинівка.

Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть Новокодацького відділення КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради №3141/НЕ від 09.12.2022 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , смерть настала в зоні бойових дій; хвороба (патологічні стани), що призвели до смерті: а) гостра недостатність кровообігу; б) атеросклеротична хвороба серця.

Новокодацьким відділенням К3 «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради видано довідку від 09.12.2022 про причини смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок гострої недостатності кровообігу, атеросклеротичної хвороби серця.

Наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 02.03.2023 №116 (по стройовій частині) солдата за призовом про мобілізації ОСОБА_2 , колишнього стрільця-помічника гранатометника 1 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти НОМЕР_1 мотопіхотного батальйону, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_6 внаслідок отримання вогневого поранення несумісного з життям під час виконання бойових завдань в районі проведення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 01.12.2022. У наказі вказано, що загибель настала під час виконання обов?язків військової служби при захисті Батьківщини.

Згідно з витягом з протоколу засідання 20 регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця від 09 травня 2023 року №136, захворювання солдата ОСОБА_2 , 1966 року народження, «Гостра недостатність кровообігу. Атеросклеротична хвороба серця», яке згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №116 від 02.03.2023, повідомлення про смерть № НОМЕР_5 від 02.12.2022, виданого командиром військової частини НОМЕР_2 , лікарського свідоцтва про смерть №3141/НЕ від 09.12.2022, виданого КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради Новокодацьким відділенням, свідоцтва про смерть НОМЕР_3 від 09.12.2022, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), послужило причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 , - захворювання і причина смерті, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини.

В свою чергу, відповідно до довідки про обставини смерті (загибелі) від 19.01.2024 №426, виданої Військовою частиною НОМЕР_2 , солдат ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 загинув від поранення, несумісного з життям, за наступних обставин: 01.12.2022 приблизно о 13:10 внаслідок ракетного обстрілу сил російської федерації по місцю розташування 3 мотопіхотної роти НОМЕР_1 мотопіхотного батальйону поблизу АДРЕСА_1 . Військовослужбовець перебував у засобах індивідуального захисту. Смерть (загибель) військовослужбовця сталася під час виконання ним обов`язків військової служби при захисті Батьківщини, не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення, та не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства.

06 березня 2024 ІНФОРМАЦІЯ_7 звернувся до Військової частини НОМЕР_2 з проханням надати роз`яснення щодо виданої довідки №426 від 19.01.2024 про обставини смерті солдата ОСОБА_2 , оскільки інформація довідки щодо поранення несумісного з життям суперечить лікарському свідоцтву про смерть №3141/НЕ від 09.12.2022, де причиною смерті зазначена хвороба - «гостра недостатність кровообігу. Атеросклеротична хвороба серця». Також, з листа вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_7 просить військову частину здійснити перевірку відповідності виданої довідки свідоцтву про смерть.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 29.04.2024 №3592 призначено службове розслідування за фактом смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 солдата ОСОБА_2 .

В акті службового розслідування від 12.05.2024 комісією було встановлено, що під час виконання бойових завдань при безпосередній участі в заходах національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України 01.12.2022 стрілець - помічник гранатометника 1 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти НОМЕР_1 мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_2 виконував службові обов?язки у складі 3 мотопіхотної роти НОМЕР_1 мотопіхотного батальйону, в районі проведення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в н.п. Костянтинівна Краматорського району Донецької області.

01.12.2022 року приблизно о 13.10 у промзоні м. Костянтинівна Донецької області, під час ракетного обстрілу регулярними військами збройних сил російської федерації, місця зосередження з мотопіхотної роти НОМЕР_1 мотопіхотного батальйону, внаслідок обрушення фасаду будівлі було завалено солдата ОСОБА_2 . Після обстрілу тіло військовослужбовця одразу знайти не вдалося. 01.12.2022 приблизно о 18.00 в ході розбирання завалів будівлі, в якої під час ракетного обстрілу відпочивав особовий склад 3 мотопіхотної роти, молодшим сержантом ОСОБА_3 разом з молодшим сержантом ОСОБА_4 , під завалами було знайдено тіло солдата ОСОБА_2 без ознак життя та візуально військовослужбовець втратив багато крові. Військовослужбовець перебував у засобах індивідуального захисту та без ознак алкогольного, наркотичного чи токсичного сп?яніння. В подальшому тіло солдата ОСОБА_2 силами медичної роти було евакуйовано до стабілізаційного пункту військової частини НОМЕР_2 , в АДРЕСА_2 .

В акті службового розслідування наявне посилання на те, що встановлені в ході службового розслідування обставини знайшли своє підтвердження у поясненнях головного сержанта з мотопіхотного взводу з мотопіхотної роти НОМЕР_1 Мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_4 (на той час водія 3 мотопіхотної роти 1 військової частини НОМЕР_4 ) молодшого сержанта ОСОБА_4 та сержанта з матеріального забезпечення 3 мотопіхотної роти НОМЕР_1 мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 молодшого сержанта ОСОБА_3 , а також підтверджуються витягом з журналу бойових дій військової частини НОМЕР_2 №14/окп/т від 01.12.2022.

Відтак, за результатами проведеного службового розслідування Комісією встановлено наступні причини смерті військовослужбовця ОСОБА_2 : сталася під час виконання ним обов?язків військової служби при захисті Батьківщини, безпосередній участі у бойових діях, забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України, непов?язана з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення та не с наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп?яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Відповідно, як правильно було вказано судом першої інстанції, у випадку ОСОБА_2 , медична причина смерті (гостра недостатність кровообігу) була ускладнена зовнішнім фактором - ракетним обстрілом, який призвів до завалення будівлі. Це створює прямий причинно-наслідковий зв`язок між зовнішнім впливом і загостренням захворювання, що призвело до смерті.

Відповідно, ракетний обстріл, під який потрапив ОСОБА_2 , що встановлено результатами службового розслідування військової частини міг призвести до тяжких травм, що в гострий період призвели до захворювань, які були зафіксовані в лікарському свідоцтві про смерть.

В будь-якому випадку, в спірних правовідносинах істотне значення для встановлення причинного зв`язку смерті військовослужбовця мав ракетний обстріл, під який потрапив загиблий військовослужбовець.

При цьому, колегія суддів враховує, що протокол засідання 20 регіональної військово-лікарської комісії від 09 травня 2023 року №136, яким встановлено, що захворювання і причина смерті солдата ОСОБА_2 , 1966 року народження - ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини, було складено комісією на підставі досліджених «…витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №116 від 02.03.2023, повідомлення про смерть № НОМЕР_5 від 02.12.2022, виданого командиром військової частини НОМЕР_2 , лікарського свідоцтва про смерть №3141/НЕ від 09.12.2022, виданого КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради Новокодацьким відділенням, свідоцтва про смерть НОМЕР_3 від 09.12.2022, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)…».

Відтак, зазначені обставини у своїй сукупності підтверджували загибель ОСОБА_2 або смерть внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого під час захисту Батьківщини.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність та як наслідок необхідності скасування рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 21.03.2025 №22/д про повернення документів ОСОБА_1 на доопрацювання.

Поряд з цим, суд апеляційної інстанції вважає передчасним висновок суду першої інстанції про необхідність зобов`язання Міністерства оборони України здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 у розмірі 15000000 грн як члену сім`ї (дружині) загиблого (померлого) під час захисту Батьківщини військовослужбовця ОСОБА_2 , оскільки відповідачем було направлено документи ОСОБА_1 на доопрацювання, тобто не вирішувалося питання щодо наявності чи відсутності у позивача права на отримання такої допомоги.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції вважає, що належним та достатнім способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання Міністерства оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12 вересня 2024 року про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю військовослужбовця ОСОБА_2 під час дії воєнного стану в розмірі передбаченому п.2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стачу» та прийняти рішення з урахуванням висновків суду зроблених у цій справі.

Виходячи з вищенаведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, які мають значення для справи, що у відповідності до статті 317 КАС України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову.

В свою чергу, відповідно до ч.6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Здійснюючи розподіл судових витрат у відповідності до ст. 139 КАС України, суд апеляційної інстанції виходить із наступного.

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивач має пільги зі сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір». Відповідно, позивачем не понесено судових витрат пов`язаних зі сплатою судового збору.

Разом з тим, позивачем було заявлено до відшкодування витрати на правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 20000,00 грн. та у суді апеляційної інстанції у розмірі 30000,00 грн.

В свою чергу, за змістом частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною четвертою наведеної статті передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частини п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанції до суду надано:

- договір про надання професійної правничої допомоги від 23 квітня 2025 року;

- додаткову угоду №1 до договору про надання правної допомоги від 23 квітня 2025 року;

- довідку до договору про надання правної допомоги від 23 квітня 2025 року;

- додаткову угоду №2 до договору про надання правної допомоги від 23 квітня 2025 року;

- довідку договору про надання правної допомоги від 23 квітня 2025 року.

Подані докази судова колегія бере до уваги, аналізуючи обґрунтованість суми, заявленої до відшкодування витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції та апеляційної інстанції.

Верховний Суд у постанові від 01 вересня 2022 року у справі №640/16093/21 вказав, що в будь-якому випадку, суд зобов`язаний перевірити докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, їх вартість, з огляду на положення частини четвертої статті 134 КАС України, згідно з якою для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанції і пропорційності їх складності правовому супроводу справи, беручи до уваги викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву заперечення щодо стягнення витрат на правничу допомогу, колегія суддів вважає, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу в сумі 50000,00 грн в суді першої та апеляційної інстанції є не співмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, виходячи із наступного.

Колегія суддів зауважує, що предмет спору у справі №160/12536/25 не є значно складним та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними. Зі змісту позовної заяви вбачається, що наведені в ній норми чинного законодавства є типовим для даного виду публічно-правових спорів. При цьому, з аналізу правової допомоги у суді апеляційної інстанції вбачається, що вона складається лише із написання відзиву на апеляційну скаргу. Разом з тим, на час апеляційного провадження між учасниками вже була сформована правова позиція, у тому числі щодо захисту прав та інтересів позивача та доводів відповідача. Відзив на апеляційну скаргу фактично ґрунтується на правових позиціях викладених в позовній заяві та процетованих висновків суду першої інстанції.

З огляду на те, що витрати у сумі 50000 грн. є неспівмірними із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, враховуючи, що розгляд цієї справи в суді першої та апеляційної інстанції не вимагав від адвоката значного обсягу юридичної і технічної роботи, а також враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат та виходячи з документального підтвердження послуг з надання правничої допомоги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у суді першої та апеляційної інстанції у розмірі 11000 грн.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2025 року скасувати та прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 21.03.2025 №22/д про повернення документів ОСОБА_1 на доопрацювання.

Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12 вересня 2024 року про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю військовослужбовця ОСОБА_2 під час дії воєнного стану в розмірі передбаченому п.2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стачу» та прийняти рішення з урахуванням висновків суду зроблених у цій справі.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з Міністерства оборони України за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у суді першої та апеляційної інстанції у розмірі 11000 грн. (Одинадцять тисяч гривень)

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 02 грудня 2025 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова

суддя А.О. Коршун