Справа № 826/11582/13-а
Суддя: Валентин ГАРАЩЕНКО
Дата ухвалення: 2025-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

01 грудня 2025 року Справа № 826/11582/13-а
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаращенка В. В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи адміністративну справу № 826/11582/13-а за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві про зняття арешту,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві про зняття арешту з належного позивачу на праві приватної власності автомобіля марки Mercedes Benz S-class W/V221, державний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , накладеного Управлінням державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві під час здійснення виконавчого провадження №30205886 щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 за кредитним договором №МL-006/1325/2006 від 24.11.2006, згідно з рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 05.09.2011 по цивільній справі №2-2645/11.

Окружний адміністративний суд міста Києва ухвалою від 11.07.2014 прийняв справу до свого провадження.

Ухвалою від 21.07.2014 Окружний адміністративний суд міста Києва зупинив провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.07.2014 у адміністративній справі № 826/15361/13-а.

У зв`язку з ліквідацією Окружного адміністративного суду міста Києва справу передано на розгляд до Черкаського окружного адміністративного суду. Справа передана шляхом автоматизованого розподілу судді Гаращенку В. В.

Ухвалою від 22.01.2025 суддя прийняв до свого провадження матеріали адміністративної справи № 826/11582/13-а та вирішив розгляд справи проводити спочатку у порядку спрощеного позовного провадження (без виклику учасників справи в судове засідання).

Ухвалою від 01.12.2025 Черкаський окружний адміністративний суд поновив провадження у цій справі.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що ухвалою від 20.08.2012 у справі № 2-5464/12 Солом`янський районний суд міста Києва наклав арешт на автомобіль марки Mercedes Benz S-class W/V221, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 . Також на виконання рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 05.09.2011 по цивільній справі № 2-2645/11 (виконавчий лист від 29.11.2011 № 2-2645) Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві відкрило виконавче провадження № 30205886 та наклало арешт на зазначений автомобіль. Тому з метою зняття арешту з автомобіля, накладеного державним виконавцем, позивач звернулась до адміністративного суду з цим позовом.

Відповідач відзив на позовну заяву до суду не подав.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з такого.

Суд встановив, що заочним рішенням від 05.09.2011 у справі № 2-2645/11 Голосіївський районний суд м. Києва стягнув у солідарному порядку з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Київ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження Луганська область, Слов`яносербський район, с. Трьохізбетка) на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (п/ НОМЕР_3 в АТ «ОТП Банк», м. Київ, МФО 300528, код -36789421.) заборгованість за договором кредиту в розмірі 194681 (сто дев`яносто чотири тисячі шістсот вісімдесят один) долар США 39 центів (еквівалент у гривнях на день проведення розрахунку за курсом НБУ 1545770 (один мільйон п`ятсот сорок п`ять тисяч сімсот сімдесят) грн. 24 коп. та 1588112 (один мільйон п`ятсот вісімдесят вісім тисяч сто дванадцять) грн. 85 коп.

29.11.2011 суд видав виконавчий лист про стягнення вказаних сум із зазначених осіб.

05.12.2011 старшим державний виконавець підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби ГУ юстиції у м. Києві Григорян О. Г. прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 30205886 щодо примусового виконання виконавчого листа від 29.11.2011. Боржником визначено ОСОБА_2 , стягувачем ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

05.12.2011 державний виконавець прийняв постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Постанова прийнята на підставі заяви стягувача про накладення арешту на все майно, що належить боржнику в межах суми заборгованості. Накладено арешт на все майно, що належить боржнику у межах суми звернення стягнення 3 133 883,09 грн. Заборонено боржнику здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику.

06.12.2011 до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено реєстраційний запис про публічне обтяження.

Також ухвалою від 20.08.2012 у справі № 2-5464/12 Солом`янський районний суд міста Києва в порядку розгляду заяви про забезпечення позову наклав арешт на автомобіль марки Mercedes Benz S-class W/V221, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 .

Відповідно до рішення від 17.10.2012, що набрало законної сили 29.10.2012, у справі № 2-5464/12, з урахуванням ухвали від 27.06.2013 про виправлення описки, Солом`янський районний суд м. Києва визнав за ОСОБА_1 особистою приватною власністю автомобіль марки Mercedes Benz S-class W/V221, державний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 .

З метою зняття арешту з належного їй на праві приватної власності зазначеного вище автомобіля, накладеного Управлінням під час здійснення ВП № 30205886, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно до пункту 2 цієї частини публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Пунктом 7 вказаної частини визначено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За приписами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, за змістом вказаних статей справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома або більше визначеними суб`єктами стосовно їхніх прав та обов`язків у конкретних правовідносинах, у яких хоча б одним суб`єктом виступає законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єктів, водночас на цих суб`єктів покладено обов`язок виконувати вимоги та приписи.

Разом із тим, неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватно-правові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Враховуючи наведені вище нормативні положення, не є публічно-правовим спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб`єктом владних повноважень) як суб`єктом публічного права та суб`єктом приватного права фізичною особою чи юридичною особою, в якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

З установлених обставин справи вбачається, що в даному випадку позивач звернулася до суду за захистом свого права власності на автомобіль.

Тобто, предметом розгляду в цій справі є не стільки дії та рішення відділу державної виконавчої служби, як суб`єкта, наділеного владно-управлінськими функціями, скільки приватний інтерес позивача щодо права власності рухомого майна.

Суд зазначає, що згідно із статтею 56 Закону України Про виконавче провадження арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Так, відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України Про виконавче провадження.

Отже, вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції.

Таким чином, спір у цій справі не є публічно-правовим, оскільки має приватно-правовий характер та, з огляду на суб`єктний склад сторін спору, його слід вирішувати за правилами цивільного судочинства.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15.02.2024 у справі №140/26445/23.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вказаний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а тому провадження у справі слід закрити.

Згідно ч. 2 ст. 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

При подачі позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в розмірі 34,41 грн, тому вказана сума судового збору підлягає поверненню на користь позивача з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 132, 238, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження в адміністративній справі № 826/11582/13-а за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві про зняття арешту закрити.

Роз`яснити позивачу, що позивач має право звернутися за судовим захистом в порядку цивільного судочинства.

Повернути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 34 (тридцять чотири) грн 41 коп, сплачений згідно з квитанцією від 19.07.2013.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, однак може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статями 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

СуддяВалентин ГАРАЩЕНКО