Справа № 420/7132/24
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2025-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7132/24
У Х В А Л А

02 грудня 2025 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши в порядку письмового провадження звіт на виконання рішення суду по справі №420/7132/24 за позовом ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

Рішенням суду від 13.05.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 вирішено задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції щодо не застосування пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» в редакції чинній з 29.01.2020 при обчисленні в період з 29.01.2020 по 25.03.2021 включно ОСОБА_1 розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом № 294-IX на 01.01.2020, Законом № 1082-IX на 01.01.2021.

Зобов`язати Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції перерахувати та виплатити ОСОБА_1 грошового забезпечення (основні, щомісячні додаткові та одноразові додаткові види грошового забезпечення, премія), матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за період з 29.01.2020 по 23.03.2021 включно, з урахуванням посадового окладу та окладу за спеціальним (військовим) званням, надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 8, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017, та згідно з Порядком виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 28.03.2018 № 925/5.

Ухвалою суду від 30.04.2025 зобов`язано Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань подати до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду №420/7132/24 від 13.05.2024, протягом тридцяти днів з дня отримання копії ухвали.

22.07.2025 до суду надійшов звіт Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (вх. №74063/25), в якому заявник просить суд прийняти звіт про виконання рішення.

У вказаному звіті зазначили, що з метою виконання рішення суду Управління листами від 03.07.2024 №3.1/193, 07.05.2025 №3.1/197 та від 30.06.2025 №3.1/198 направлено потребу в додатковому фінансуванні розпоряднику бюджетних коштів вищого рівня - Міністерству юстиції України із розрахунком сум. Надалі Управлінням платіжними інструкціями від 08.07.2025 №25, від 07.07.2025 №18 та від 08.07.2025 №22 сплачено кошти, належні до виплати ОСОБА_1 згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.05.2024.

Ухвалою суду від 25.07.2025 прийнято до провадження звіт Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (вх.№74063/25 від 22.07.2025).

04.11.2025 від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кампанієць А.В. надійшли заперечення на звіт.

У вказаних запереченнях зазначили, що відповідно до вказаного звіту Південне МРУ платіжними інструкціями від 08.07.2025 № 25, від 07.07.2025 № 18 та від 08.07.2025 № 22 сплачено кошти, належні ОСОБА_1 згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.05.204. З метою перевірки правильності виконання судового рішення, 10.07.2025 представником Позивача до Південного МРУ було зроблено відповідний запит. Згідно листа Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань від 17.07.2025 № 3.1/215 останнє надало розрахунок заборгованості, а також копії платіжних інструкцій. Згідно розрахунку сума заборгованості за рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 складає 123094,61 грн. Згідно платіжної інструкції № 18 від 07.07.2025 ОСОБА_1 на картковий рахунок було перераховано 99 101,60 грн. Водночас, згідно платіжної інструкції № 25 від 08.07.2025 та № 22 від 08.07.2025 Південним МРУ сплачено із нарахованої суми військовий збір та ПДФО. Відповідно до листа Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань від 17.07.2025 № 3.1/215 розмір сплаченого військового збору складає 5215,87 грн або 5% та розмір ПДФО 18 777,14 грн. або 18%. Позивач не погоджується із сумами податків, стягнутих із нарахованої заборгованості за судовим рішенням у даній справі.

25.11.2025 з П`ятого апеляційного адміністративного суду до Одеського окружного адміністративного суду надійшли матеріали адміністративної справи №420/7173/24.

Приймаючи рішення щодо розгляду звіту, суд виходить з наступного.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення (абзац другий частини першої статті 382 КАС України).

Статтею 382-2 КАС України визначено порядок розгляд звіту про виконання судового рішення.

Так, відповідно до частини першої статті 382-2 КАС України суд розглядає звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду питання, не перешкоджає судовому розгляду.

Відповідно до частини другої статті 382-2 КАС України звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення має містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається звіт; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) особи, яка подає звіт, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); 4) номер справи, в межах якої ухвалено відповідне судове рішення; 5) відомості про виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, строк, порядок та спосіб його виконання; 6) у разі невиконання судового рішення: орієнтовні строки виконання такого рішення та їх обґрунтування; відомості про обставини, які ускладнюють виконання судового рішення суб`єктом владних повноважень, які заходи вжито та вживаються ним для їх усунення; 7) перелік документів та інших матеріалів, що додаються до звіту та підтверджують обставини, зазначені у ньому.

За приписами частини третьої статті 382-2 КАС України до звіту додаються: 1) довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо звіт поданий представником і такі документи раніше не подавалися; 2) докази направлення копій звіту та доданих до нього матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу.

Судом встановлено, що звіт ПМУ ПВКП Міністерства юстиції відповідає вимогам, встановленим частинами другою, третьою статті 382-2 КАС України.

Розглянувши звіт ПМУ ПВКП Міністерства юстиції про виконання рішення суду в порядку статті 382-2 КАС України, суд встановив таке.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 було зобов`язано Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції перерахувати та виплатити ОСОБА_1 грошового забезпечення (основні, щомісячні додаткові та одноразові додаткові види грошового забезпечення, премія), матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за період з 29.01.2020 по 23.03.2021 включно, з урахуванням посадового окладу та окладу за спеціальним (військовим) званням, надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 8, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017, та згідно з Порядком виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 28.03.2018 № 925/5.

Вказане рішення суду набрало законної сили 13.06.2024.

Згідно долученої до заперечень довідки про перерахунок грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 25.03.2021 у загальному розмірі нараховано у сумі 123094,51 грн.

На підтвердження виконання рішення суду відповідачем надано платіжні інструкції:

- №18 від 07.07.2025 у сумі 99101,60 грн (призначення платежу: виплата на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.05.2025 №420/7132/24 за позовом ОСОБА_1 );

- №22 від 08.07.2025 у сумі 18777,14 грн (призначення платежу: ПДФО із дох.випл.на вик.ріш. Одеського.окр.адм.суму від 13.05.2025 №420/7132/24 за позовом ОСОБА_1 перерах. До бедж.повн.);

- №25 від 08.07.2025 у сумі 5215,87 грн (призначення платежу: Військовий збір із дох.випл.на вик.ріш. Одеського.окр.адм.суму від 13.05.2025 №420/7132/24 за позовом ОСОБА_1 перерах. До бедж.повн.).

Однак позивач не погоджується із сумами податків стягнутих із нарахованої заборгованості за судовим рішенням та зазначає розмір сплаченого військового збору складає 5215,87 грн або 5% та розмір ПДФО 18 777,14 грн або 18%.

Суд зазначає, що в адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.

Зазначені висновки суду узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 1 лютого 2022 року у справі № 420/177/20 та ухвалах від 26 січня 2021 року у справі № 611/26/17, від 7 лютого 2022 року у справі № 200/3958/19-а.

Як зазначив Верховний Суд в ухвалі від 04 липня 2023 року по справі № 200/3958/19-а, судом можуть бути вжиті заходи реагування судового контролю за невиконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту та накладення штрафу на особу відповідальну за виконання рішення суду. При цьому, для прийняття судом звіту суб`єкта владних повноважень необхідним є встановлення виконання відповідним суб`єктом судового рішення у повному обсязі та у спосіб, визначений таким рішенням (п. 40).

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 23 квітня 2020 року у справі №560/523/19 зазначив, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи.

Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист.

Специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює.

Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.

Суд враховує, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10.02.2022 у справі № 160/13013/19.

Так, з звіту вбачається, що відповідно до розрахунку, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 ОСОБА_1 було перераховано та виплачено грошове забезпечення (основні, щомісячні додаткові та одноразові додаткові види грошового забезпечення, премія), матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за період з 29.01.2020 по 23.03.2021, з урахуванням посадового окладу та окладу за спеціальним (військовим) званням, надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021 та у загальному розмірі нараховано у сумі 123094,61 грн. Виплачено ж позивачу: 07.07.2025 у сумі 99101,60 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 18 від 07 липня 2025 року, що надані відповідачем.

Разом з тим, нарахувавши вказану суму, відповідач утримав з неї суму ПДФО 18% (18777,14 грн) та суму військового збору 1,5% (5215,87 грн), не здійснивши при цьому відповідно до приписів постанови Кабінету Міністрів України № 44 від 15.01.2004 виплату компенсації суми ПДФО, що передбачена пунктом 2 вказаного Порядку № 44, та яка виплачується (згідно п.4 Порядку № 44) одночасно з виплатою грошового забезпечення.

Тобто, на виконання рішення суду відповідач замість належної до сплати суми 117 878,74 грн (99101,60 грн (сума виплати після утримання податків і зборів) + 18777,14 грн (сума компенсації ПДФО)) здійснив позивачу виплату лише суми 99101,60 грн, що неможна вважати повним виконанням рішення суду.

Тому для належного виконання судового рішення відповідачу слід доплатити позивачу суму 18777,14 грн, про що повідомити суд шляхом подання звіту про виконання судового рішення з відповідними доказами сплати цієї суми та доказами надіслання копії звіту з додатками позивачу.

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що відповідачем частково рішення суду вже виконано, а отже наявні підстави для прийняття звіту та встановлення відповідачу нового строку для подання звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 по справі № 420/7132/24 у повному обсязі, зобов`язавши відповідача у 30-денний строк з дати отримання копії цієї ухвали.

Керуючись статтями 241-243, 248, 256, 382, 382-2, 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Прийняти звіт Південного міжрегіонального Управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від (вх. №74063/25 від 22.07.2025) про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 у справі № 420/7132/24.

Встановити новий строк Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 в адміністративній справі №420/7132/24, в 30-денний строк з моменту отримання копії цієї ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Олена СКУПІНСЬКА