Справа № 440/4521/25
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2025-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/4521/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Костенко Г.В.,

за участю: секретаря судового засідання Козак А.К.,

представника позивача (за первісним позовом) Подшивайло Г.І.,

представника відповідача (за первісним позовом), позивача (за зустрічним позовом) - Гусача С.Ю.,

представника відповідача за зустрічним позовом Бушуєва О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за первісним позовом Головного управління ДПС у Полтавській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС у Полтавській області звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у розмірі 49404,74 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за відповідачем рахується заборгованість перед бюджетом, яка виникла через несплату ПДФО та військового збору .

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

23.04.2025 через "Електронний суд" представником відповідача подано відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на протиправність податкових повідомлень рішень згідно яких нараховано борг по ПДФО та військовому збору.

23.04.2025 через "Електронний суд" відповідачем подано зустрічний позов до первісного позивача, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення рішення від 06.06.2019 №, № та №.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що спірні податкові повідомлення - рішення прийняті за наслідком проведеної позапланової документальної перевірки щодо повноти нарахування та сплати ПДФО та військового збору з доходів, як додаткове благо, що отримано ОСОБА_1 в сумі 589512,36 грн. від юридичної особи - ПАТ "УкрСиббанк", із яких не сплачено податок. Відповідно до пункту 165.1.59 пункту 165.1. статті 165 Податкового кодексу України (норма набула чинності з 1 січня 2016 року) сума, прощена (анульована) кредитором у порядку, передбаченому законом щодо реструктуризації зобов`язань громадян України за кредитами в іноземній валюті, що отримані на придбання єдиного житла (іпотечні кредити) відноситься до доходу, які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу. Кредитні кошти позивачем були отримані як іпотечний кредит для придбання єдиного житла житлового будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 прийнято до розгляду зустрічний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

08.05.2025 через "Електронний суд" подано заперечення на відповідь на відзив, в яких представник відповідача вкотре зазначила, що не вважається додатковим благом сума, прощена кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті визначена за офіційним курсом Національного банку України, та сумою такого боргу визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 р.

Згідно з пунктом 8 підрозділу 1 Розділу ХХ Перехідні Положення Податкового кодексу України, не вважається додатковим благом платника податку та не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням , не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року. Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитором в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

29.07.2025 ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні представник податкового органу первісний позов підтримав та просив задовольнити, в задоволенні зустрічного позову просив відмовити.

Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним в судове засідання не з`явилась подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, відтак, суд протокольною ухвалою на місці постановив здійснити розгляд справи за відсутності представника.

Розглянувши матеріали справи , заслухавши пояснення , суд встановив наступне.

Контролюючим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_1 з питань правильності та повноти нарахування і сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2017 по 31.12.2017.

В ході перевірки встановлено наступне.

Платник податків - фізична особа ОСОБА_1 згідно інформації про фізичну особу платника податків з ЦБД ДФС України у 2017 році окрім отриманих доходів, обов`язок щодо відображення яких у податковій декларації вважається виконаним і податкова декларація не подається, фактично отримала дохід у вигляді додаткового блага в сумі 589512,36 грн. від юридичної особи - ПАТ "УкрСиббанк", із яких не сплачено податок.

Головним управлінням ДФС у Полтавській області направлено лист за №26319/10/16-31-51-13 від 29.11.18 до ПАТ "УкрСиббанк" з метою отримання інформації про суми нарахованих та виплачених доходів платнику податків - фізичній особі ОСОБА_1 зазначених в Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку за 1 квартал 2017 року.

Листом від 10.01.2019 року вх. №1632/10/16-31-51-13 отримано відповідь, згідно якої підтверджено інформацію про суми нарахованих та виплачених доходів з ознакою доходу "126" у вигляді анулювання (прощення) заборгованості за кредитом громадянам, у т.ч. ОСОБА_1 у сумі 589512,36 грн. та надано копію Повідомлення про анулювання боргу від 24.03.2017 за Кредитним договором №0 від 25.04.2008 року з Позичальником - ОСОБА_1 .

Листом із ПАТ "УкрСиббанк" повідомлено, що на підставі Кредитного договору №0 від 25.04.2008 (далі - Договір) з фізичною особою ОСОБА_1 станом на 24 березня 2017 року обліковується кредитна заборгованість у сумі 23183,45 доларів США, що складає 627290,58 гривень, по курсу НБУ станом на 24 березня 2017 року.

ПАТ "УкрСиббанк", як кредитор, з метою виконання вимог пп.164.2.17 "д", п.164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, було прийняте рішення про анулювання кредитної заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором №0 від 25.04.2008 року, а саме:

- сума основного боргу (кредиту) - 21787,24 (двадцять одна тисяча сімсот вісімдесят сім дол. США 24 центи) доларів США, що складає 589512,36 гривень по курсу НБУ станом на 24 березня 2017 року;

- суми процентів - 1396,21 доларів США, що складає 37778,22 гривень по курсу НБУ станом на 24 березня 2017 року.

Документальною невиїзною позаплановою перевіркою фізичної особи ОСОБА_1 встановлені порушення:

1. пп.16.1.2, пп.16.1.3 п.16.1 ст. 16, пп.49.18.4 п.49.18, ст.49, п. 176.1 "в" ст.176 та п. 179.7 ст. 179 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. N?2755-VI (із змінами та доповненнями), а саме неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за звітний 2017 рік;

2. пп. 163.1 ст.163, пп.164.2.17 "д" п.164.2 ст. 164 п.8 підрозділу 1 Розділу ХХ Перехідних Положень Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та доповненнями) в результаті чого занижено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся (за звітний 2017 рік) на суму 31202,17 грн.;

3. пп.1.2, п.п.1.3 п.16' підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України від 22.12.2010р. №2755-VI (із змінами та доповненнями) у результаті чого занижено суму грошового зобов`язання по військовому збору за період, що перевірявся (за звітний 2017 рік) на суму 2600,18 грн.

За результатами перевірки складено акт №464/16-31-13-05-11/ від 08.04.2019.

На підставі проведеної перевірки винесено податкові повідомлення-рішення: від 06.06.2019 форми "Р" № , яким нараховано основного платежу у розмірі 31 202,17 грн та застосовано штрафну санкцію у розмірі 7 800,54 грн; від 06.06.2019 форми "ПС" № , яким застосовано штрафну санкцію у розмірі 170,00 гривень.

Платнику нараховано пеню в розмірі 6 444,74 грн на податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 06.06.2019 року.

Враховуючи не сплату боргу за даними рішеннями податковий орган звернувся до суду із позовом про стягнення податкового боргу.

Відповідач ж не погоджуючись із рішеннями 06.06.2019 №, № та № звернувся із зустрічний позовом до суду про їх оскарження.

Визначаючись щодо вимог заявлених в зустрічному позові, суд керується та виходить з наступного .

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі ПК України), який визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту14.1статті14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є вичерпним.

Відповідно до підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті164 ПК України (в редакції, чинній на дату прощення боргу) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом..

Пунктом 8 підрозділу 1 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України встановлено, що не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Оцінюючи спірні рішення , суд враховує наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплату пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків і визначає заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу є Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).

Так, за змістом підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (далі - ПК України, в редакції, чинній на момент спірних правовідносин), контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Приписами статті 75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підстави проведення документальних позапланових перевірок визначено у пункті 78.1 статті 78 ПК України.

Згідно пункту 78.4 статті 78 ПК України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Положеннями статті 79 ПК України передбачено, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова.

Отже, проведення перевірки як контрольного заходу передбачає такі етапи її проведення: встановлення підстав для проведення перевірки; прийняття контролюючим органом рішення про проведення перевірки, яке оформлюється наказом керівника цього органу; допуск до перевірки; вивчення наданих платником податків документів та/або інших матеріалів; оформлення результатів перевірки.

Реалізація зазначених етапів означає, що податкова перевірка відбулася як юридичний факт, на підставі якого керівник податкового органу може зробити висновок про наявність податкового правопорушення та прийняти відповідне рішення.

Згідно з підпунктом 163.1.1. пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є вичерпним.

За приписами підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Отже боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу (кредиту) та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, у тому числі шляхом повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Законом України від 28 грудня 2014 року №71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", який набрав чинності 01 січня 2015 року, внесено зміни до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, у відповідності до яких тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Таким чином, сума основного боргу (тіла кредиту), анульованого кредитором за його самостійним рішенням до закінчення строку позовної давності, відповідно до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є додатковим благом, а тому підлягає включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду у справі №809/1343/17 від 07 червня 2018 року, від 5 листопада 2019 року у справі №821/465/17, від 19 червня 2020 року у справі №260/769/19, від 13 січня 2021 року у справі №815/3071/18, від 13 липня 2023 року у справі №160/8319/20, від 28 червня 2024 року у справі № 640/1123/19.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 квітня 2008 ОСОБА_1 уклала з Акціонерним банком "УкрСиббанк" кредитний договір № 0.

Листом із ПАТ «УкрСиббанк» повідомлено, що на підставі Кредитного договору №0 від 25.04.2008 з фізичною особою ОСОБА_1 станом на 24 березня 2017 року обліковується кредитна заборгованість у сумі 23183,45 доларів США, що складає 627290,58 грн., по курсу НБУ станом на 24 березня 2017 року.

ПАТ "УкрСиббанк", як кредитор, з метою виконання вимог пп. 164.2.17 "д", п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, було прийняте рішення про анулювання кредитної заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором №0 від 25.04.2008, а саме:

- сума основного боргу (кредиту) 21787,24 доларів США, що складає 589512,36 гривень по курсу НБУ станом на 24 березня 2017 року;

- суми процентів 1396,21 доларів США, що складає 37778,22 гривень по курсу НБУ станом на 24 березня 2017 року.

З підписанням Повідомлення про анулювання боргу ОСОБА_1 вважається повідомлена, відповідно до підпункту 164.2.17 "д", п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, про анулювання (прощення) заборгованості в сумі основного боргу (неповернутого кредиту), що зазначена вище та про те, що сума анульованого (прощеного) основного боргу буде включена Кредитором до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь Позичальника ОСОБА_1 , за підсумками звітного періоду, в якому борг було анульовано (прощено).

Позичальника ОСОБА_1 повідомлено, що про анулювання (прощення) його основного боргу Кредитором ПАТ "УкрСиббанк" буде відзвітовано органам Державної фіскальної служби шляхом включення суми анульованого (прощеного) основного боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь Позичальника ОСОБА_1 , за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощено).

При цьому на Позичальника відповідно до Податкового кодексу України покладається обов`язок сплати податку на доходи фізичних осіб з суми анульованого (прощеного) основного боргу та відображення суми отриманого доходу у вигляді анульованого (прощеного) основного боргу у річній податковій декларації.

На Повідомленні про анулювання боргу від 24.03.2017 міститься прізвище та підпис ОСОБА_1 датований 24.03.2017. Також, Кредитор ПАТ "УкрСиббанк" зазначає, що Повідомлення про анулювання боргу від 24.03.2017 було вручено боржнику ОСОБА_1 під підпис особисто.

Також, звернуто увагу, що відповідно до вимог ПК України анульована сума заборгованості за основним боргом є доходом ОСОБА_1 , отриманим як додаткове благо і їй необхідно самостійно сплатити податок на доходи фізичних осіб з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб, а також сплатити військовий збір.

Обставини отримання вказаного повідомлення банку позивачкою не заперечувалися та не спростовані у ході розгляду справи.

Головне управління ДПС у Полтавській області, керуючись підпунктом "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України включило суму прощеного основного зобов`язання 174145,41 грн до загального річного оподатковуваного доходу ОСОБА_1 , що стало підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Так, в обґрунтування доводів зустрічної позовної заяви, позивачка наголошує, що банк здійснив прощення (анулювання) заборгованості за кредитом в іноземній валюті, що був отриманий на придбання єдиного житла, у зв`язку з чим до спірних правовідносин належить застосувати підпункту 165.1.59 пункту 165.1 статті 165 ПК України, однак контролюючий орган не врахував відповідну норму.

Статтю 165 Податкового кодексу України було доповнено підпунктом 165.1.59 згідно із Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році", який набув чинності з 01 січня 2016 року.

Відповідно до підпункту 165.1.59 пункту 165.1 статті 165 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається сума, прощена (анульована) кредитором у порядку, передбаченому законом щодо реструктуризації зобов`язань громадян України за кредитами в іноземній валюті, що отримані на придбання єдиного житла (іпотечні кредити).

Отже, суд звертає увагу, що за змістом підпункту 165.1.59 пункту 165.1 статті 165 ПК України, вказана норма може бути застосована лише за умови набрання чинності законом про реструктуризацію зобов`язань громадян України за кредитами в іноземній валюті, що отримані на придбання єдиного житла, та прощення (анулювання) кредиту згідно умов такого закону.

Разом з тим, приймаючи рішення про прощення (анулювання) ОСОБА_1 боргу за кредитним договором №0 від 25.04.2008, банк не керувався законом щодо реструктуризації зобов`язань громадян України за кредитами в іноземній валюті, які отримані на придбання єдиного житла (іпотечні кредити), такий закон станом на час прощення (анулювання) кредиту не прийнято, а отже, вказана норма не може бути застосована до спірних правовідносин.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 06.05.2020 у справі №820/6319/16, від 08.08.2024 у справі № 200/6518/20-а, від 28.08.2024 у справі № 640/1123/19.

При цьому суд звертає увагу, що прощення (анулювання) ПАТ "УкрСиббанк" ОСОБА_1 кредиту відбулось не в порядку, передбаченому законом щодо реструктуризації зобов`язань громадян України за кредитами в іноземній валюті, які отримані на придбання єдиного житла, а за інших обставин, і позивачка погодилась на прощення їй кредиту за інших умов.

Окрім того, навіть прийняття в подальшому закону щодо реструктуризації зобов`язань громадян України за кредитами в іноземній валюті, які отримані на придбання єдиного житла (іпотечні кредити), не змінило б факту прощення позивачці кредиту не в порядку такого закону, тобто, за відсутності підстав, визначених підпунктом 165.1.59 пункту 165.1 статті 165 ПК України, а тому згода позивачки на прощення ій кредиту не на умовах (за відсутності) закону щодо реструктуризації зобов`язань громадян України за кредитами в іноземній валюті, які отримані на придбання єдиного житла (іпотечні кредити), виключає наявність у ОСОБА_1 законного сподівання, що сума прощеної ПАТ "УкрСиббанк" заборгованості за кредитом не є об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб та військовим збором.

Таким чином, ОСОБА_1 , яка отримала додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу за кредитом та була належним чином повідомлена про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язана відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Окрім того, слід зазначити, що приписами пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, визначено, що не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Виходячи з аналізу наведеної норми, суд зазначає, що з метою оподаткування, доходи, отримані платником податку у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням та суми прощеної (анульованої) кредитором у розмірі різниці, розрахованої відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, слід розглядати окремо.

Враховуючи викладене, у разі якщо кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" Кодексу, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу з урахуванням норм підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України та оподатковується податком на доходи фізичних осіб.

Таким чином, з огляду на те, що прощена (анульована) сума боргу позивачки є саме основною сумою боргу (кредиту), застосування положень пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України до даних правовідносин не є можливим.

Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у рішенні, ухваленому по справі №826/6896/17 (адміністративне провадження №К/9901/57674/18) 24 жовтня 2018 року.

Отже, суд дійшов висновку, що прощена сума боргу (кредиту) позивачки у розумінні підпункту «д» 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку та оподатковується податком на доходи фізичних осіб, а тому правомірними є дії відповідача щодо винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Щодо правомірності збільшення відповідачем суми грошового зобов`язання зі сплати військового збору, суд зазначає наступне.

Згідно із пунктом 16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Платники військового збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

За приписами підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 ПК України (в редакції, чинній на час прощення боргу за кредитним договором та прийняття оскаржуваних рішень) контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

У відповідності до пункту 167.1 статті 167 ПК України, ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Пунктом 123.1. статті 123 ПК України встановлено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання (п.120.1 ст.120 ПК України).

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 73 КАС України передбачає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до положень статті 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Отже, відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що ГУ ДПС у Полтавській області приймаючи податкові повідомлення-рішення від 06.06.2019 №, та № діяв правомірно, оскільки боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, що не було спростовано під час апеляційного розгляду справи, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, первісний позов належить задовольнити повністю, а у задоволенні зустрічного позову - відмовити.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Первісний позов Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, код ЄДРПОУ ВП 44057192) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) податковий борг:

- з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 45617,45 (сорок п`ять тисяч шістсот сімнадцять гривень сорок пять копійок) на р/р UA0016706, код бюджетної класифікації платежу - 11010500, одержувач ГУК у Полт.обл/тг м. Кременчук/11010500, код отримувача (ЄДРПОУ) 37959255, банк отримувача - Казначейство України (ел.адм.подат.);

- з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 3787,29 (три тисячі сімсот вісімдесят сім гривень двадцять дев`ять копійок) на р/р UA0016001, код бюджетної класифікації платежу - 11011001, одержувач ГУК у Полт.обл/Полтавська/11011001, код отримувача (ЄДРПОУ) 37959255, банк отримувача - Казначейство України (ел.адм.подат.).

У задоволенні зустрічного адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 03 грудня 2025 року.

Головуючий суддя Г.В. Костенко