Справа № 160/9939/25
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2025-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 грудня 2025 року Справа № 160/9939/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЗахарчук-Борисенко Н. В.
за участі секретаря судового засіданняПархоменко К.В.
представник позивача представник відповідача Мунтян І.І. Герасименко К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
04.04.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій просить:
Ухвалою від 08.04.2025 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження.
Відповідач вказує, що несплачені зобов`язання за кредитним договором є доходом фізичної особи. Перевіркою дотримання встановленого порядку подання до органів ДПС податкових декларацій (у випадках коли згідно з нормами Кодексу №2755 таке подання є обов`язковим) встановлено, що платником податків ОСОБА_1 за період, що перевірявся, податкова декларація за 2019 рік до Кам`янської ДПІ ГУ ДПС не подавалась. ГУ ДПС у Дніпропетровській області на адресу ОСОБА_1 було направлено лист від 20.08.2020 року №3395/04-36-55-40 про надання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2019 рік у зв`язку з отриманням доходу у вигляді додаткового блага на загальну суму 2 516 017,25 грн. Лист від 20.08.2020 року №3395/04-36-55-40 отримано ОСОБА_1 особисто. На дату складання акту документальної позапланової перевірки фізична особа платник податків ОСОБА_1 податкову декларацію за 2019 рік до Кам`янської ДПІ ГУ ДПС не подала.
22.04.2025 року відповідачем подано клопотання про залишення позовної заяви без руху.
Суд вказує, що позивач не є особою, яка відповідно до КАС України зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, водночас, у вступній частині позову позивач вказала про відсутність у неї зареєстрованого електронного кабінету.
26.05.2025 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено зокрема таке.
По-перше, ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . У той же час в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях вказана адреса: АДРЕСА_1 . Тобто, позивач не міг отримувати будь-яку кореспонденцію.
По-друге, відповідно до 8 підрозділу 1 розділу ХХ ПК Україна не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.
Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року. у зв`язку з політичною та фінансовою кризою, яка сталася у 2014 році та спричинила девальвацію національної валюти в Україні, враховуючи скрутне становище, в якому опинилися позичальники - фізичні особи, які отримали споживчі кредити в іноземній валюті, з 7 травня 2015 року підрозділ 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України доповнений пунктом 8 на підставі Закону України «Про внесення змін до ПК України щодо кредитних зобов`язань».
Метою запровадження вказаних положень є фактична реалізація положень Закону України «Про реструктуризацію кредитних зобов`язань з іноземної валюти в гривню», згідно з якими платникам податків надаються певні податкові преференції.
Отже, на думку позивача, доводи Відповідача є безпідставними та необгрунтованими.
24.06.2025 року від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи.
- Договір кредиту № 07.1/191-7 від 07.07.2007 року;
- Детальний розрахунок суми заборгованості за кредитним Договором № 07.1/191-7;
- Договір іпотеки № 648 від 18.07.2007 року;
- Інформацію чи здійснювалось ПАТ «УКРСОЦБАНК» стягнення на предмет іпотеки для забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору № 07.1/191-7 від 07.07.2007 року та договором іпотеки № 648 від 18.07.2007 року;
- Інформацію чи було нараховано різницю між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 01.01.2019 року ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
Ухвалою від 14.08.2025 року зупинено провадження в адміністративній справі № 160/9939/25 до отримання витребуваних доказів судом від Акціонерного товариства «Сенс Банк».
06.09.2025 року від АТ «Сенс-Банк» надійшли витребувані судом документи.
Ухвалою від 12.09.2025 року поновлено провадження по справі.
06.10.2025 року представником ГУ ДПС у Дніпропетровській області подані додаткові пояснення по справі. Так, лист про необхідність подання декларації за 2019 рік (вих. 3395/04-36-55-40 від 20.08.2020) направлено засобами поштового зв`язку рекомендованим повідомленням про вручення за податковою адресою, а саме: АДРЕСА_2 . Платником лист отримано 05.09.2020 особисто, відповідь на лист до ГУ ДПС не надходила. Копія наказу ГУ ДПС від 13.08.2024 № 3475-п та письмове повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки від 13.08.2024 № 537/04-36-24-08 надіслані рекомендованим листом з повідомленням про вручення у порядку, визначеному ст.42 ПКУ та відповідно до вимог, встановлених п.79.2 ст.79 ПКУ на податкову адресу ФО ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_3 . Повернуто на адресу ГУ ДПС у Дніпропетровській області 19.08.2024 з позначкою «вручено особисто». Оскаржувані податкові повідомлення-рішення направлено ФО ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку за податковою адресою: АДРЕСА_1 , що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення. ФО ОСОБА_1 отримано податкові повідомлення-рішення 11.12.24 року, що підтверджується поштовою кореспонденцією наданою до суду. Виходячи з вищевикладеного, твердження ФО ОСОБА_1 , що: Позивач не міг отримувати будь-яку кореспонденцію суперечить дійсності, є безпідставним та необґрунтованим.
При цьому, Банк повідомив зазначену фізичну особу про прощення (анулювання) основної суми боргу із дотриманням вимог п.п.164.2.17 «д» Податкового кодексу». 07.05.2019 року на адреси Позичальника було направлено повідомлення № 2019/13 Довідка про отриманий дохід у вигляді прощеного боргу за 2019 рік.
Відповідач наголосив, що сума прощеного (анульованого) банком боргу складається лише з основної суми боргу (кредиту) платника податку (2 516 017, 25 грн).
Несплачені зобов`язання за кредитним договором є доходом фізичної особи. Наведене правило повністю відповідає економічній сутності доходу, оскільки при списанні заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов`язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом.
Зважаючи на вищевикладене відповідач вказав про правомірність та законність спірних ППР.
13.10.2025 року позивач скористався правом на подання додаткових пояснень у справі, в яких зазначено наступне. При прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень Відповідачем не досліджувалась, а відтак не враховувалась (і не могла бути врахована) інформація, яка зазначена у витребуваних у АТ «СЕНС БАНК» інформації, оскільки така не була наявна у контролюючого органу станом на момент проведення податкової перевірки. Витребування вказаної у клопотанні інформації може свідчити про підшукування суб`єктом владних повноважень чи судом на стадії судового розгляду справи інших (додаткових) підстав для прийняття спірного акту індивідуальної дії, а отже є неправомірним. Контролюючий орган мав право подати заяву щодо розкриття банківської таємниці в порядку окремого провадження визначеною Розділом IV ЦПК України щодо фізичної особи, але жодних дій для законного прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень Відповідач не здійснив, а отже його дії є незаконними, необгрунтованими та протиправними.
25.11.2025 року від ГУ ДПС надійшли додаткові пояснення по справі.
У судових засіданнях представники сторін підтримали свої позиції, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та аргументи сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.
18.07.2007 року між АТ «УКСОЦБАНК» (кредитор) та ОСОБА_4 (позичальник) укладено договір кредиту №07.1/191-7. Предметом договору у відповідності до п.1.1 Договору є: кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 55 000 доларів США, зі сплатою 12,5 %.
18.07.2007 року укладено іпотечних договір №648 між АТ «УКСОЦБАНК» (іпотекодержатель) та ОСОБА_4 (іпотекодавець), за яким іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов`язань за Договором кредиту №07.1/191-7 від 18.07.2007 року нерухоме майно (квартиру).
АТ «УКРСОЦБАНК» надіслав позивачу повідомлення №13-07/8130 від 23.04.2019 року про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору іпотеки у відповідності до ст. 37 Закону України «Про іпотеку», в якому зазначено вимогу про сплату боргу за кредитним договором, розмір якого станом на 23.01.2019 року складає 140 649,82 дол. США, що відповідно до курсу НБУ станом на 23.01.2019 року складає 3 923 544,59 грн. АТ має намір звернути стягнення на предмет іпотеки, яким забезпечено виконання зобов`язань по зазначеному кредитному договору та за договором іпотеки. Також повідомлено, що у випадку задоволення вимог іпотекодержателя в порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку», буде прощено (анульовано) залишок непогашеної заборгованості, у зв`язку з чим позивачу буде зобов`язаний сплатити 18% податку на доходи фізичних осіб та 1,5% військового збору з доходу у вигляді основної суми боргу, анульованого кредитором. (Поштове повідомлення було повернуто за закінченням строку зберігання).
ГУ ДПС листом №3395/04-36-55-40 від 20.08.2020 року повідомило ОСОБА_5 про необхідність подання податкової декларації за 2019 рік. У матеріалах справи наявні докази направлення цього листа.
На підставі пп. 191.1. п. 191.1 ст. 191, пп. 20.1.4. п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1, пп. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78, ст. 79, пп. 69.351 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПКУ, відповідно до наказу ГУ ДПС від 13.08.2024 року №3475-п, контролюючим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо встановлення своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року.
За результатами проведеної перевірки контролюючим органом складено Акт перевірки №2725/04-36-24-08/ НОМЕР_1 від 24.09.2024 року, в якому зафіксовані наступні встановлені порушення ФОП ОСОБА_4 :
1) пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п. 176.1 ст. 176, п. 179.1 ст. 179 ПКУ, а саме: неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2019 рік;
2) пп. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, пп. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168, п. 167.1 ст. 167, пп. 1.2, пп. 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ, а саме: заниження загального річного оподатковуваного доходу шляхом не декларування доходу, у зв`язку з отриманням додаткового блага у вигляді основної суми кредитної заборгованості, прощеної (анульованої) за самостійним рішення банку, в результаті чого визначено суму податкових зобов`язань за 2019 рік з податку на доходи фізичних осіб на суму 452 883,11 грн та військового збору на суму 37 740,26 грн.
На підставі Акту перевірки №2725/04-36-24-08/ НОМЕР_1 від 24.09.2024 року ГУ ДПС прийняло наступні ППР від 28.11.2024 року:
Означені ППР отримані позивачем 11.12.2024 року, що підтверджується відмітками на поштових повідомленнях.
Позивачем подано скаргу на ППР до ДПС України.
Рішенням ДПС України №5601/6/99-00-06-01-02-06 від 26.02.2025 року залишено ППР без змін, а скаргу без задоволення.

Вважаючи ППР від 28.11.2024 року №, №, № протиправними та незаконними, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України №2755-VI від 02.12.2010 (далі - ПК України).

Цим Кодексом передбачені функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (пункт 1.1 статті 1 ПК України).

Зокрема, підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України встановлено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

За змістом пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Приписами підпункту 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України встановлено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Порядок проведення документальних позапланових перевірок визначений статтею 78 ПК України.

Щодо аргументів позивача про порушення контролюючим органом процедури проведення перевірки, а саме: проведення перевірки без жодних документів, не направлення запиту щодо надання будь-яких документів, направлення документів не на вірну податкову адресу.

Так, у постанові Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №826/17123/18 сформульовано правовий висновок, відповідно до якого у разі, якщо платник податків посилається на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень, то таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Як встановлено з матеріалів справи, контролюючий орган направляв позивачу повідомлення про необхідність подання податкової декларації за 2019 рік, акт перевірки та ППР.

З матеріалів справи встановлено, що контролюючим органом поштові відправлення направлялись на адресу позивача: АДРЕСА_3 .

На думку суду, зазначення «Дніпро» у самих ППР замість «Кам`янське» не свідчить про його протиправність.

Стосовно нарахування позивачу оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та як наслідок військового збору, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 162.1 статті 162 Податкового кодексу України платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Відповідно до підпунктів 163.1.1, 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Як встановлено пунктом 164.1 статті 164 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

За правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

За підпунктами 14.1.47, 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем митних органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Отже, додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, у разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Крім того, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід. Разом з тим проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, та підвищені проценти, нараховані у разі прострочення платежу, не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, та підвищених процентів, нарахованих у разі прострочення платежу, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Отже, під додатковим благом розуміється основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором, що узгоджується з правовою позицією в постанові Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 826/12872/17.

За змістом підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Як встановлено судом з матеріалів справи, АТ «УКРСОЦБАНК» надіслав позивачу повідомлення №13-07/8130 від 23.04.2019 року про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору іпотеки у відповідності до ст. 37 Закону України «Про іпотеку», в якому зазначено вимогу про сплату боргу за кредитним договором, розмір якого станом на 23.01.2019 року складає 140 649,82 дол. США, що відповідно до курсу НБУ станом на 23.01.2019 року складає 3 923 544,59 грн. АТ має намір звернути стягнення на предмет іпотеки, яким забезпечено виконання зобов`язань по зазначеному кредитному договору та за договором іпотеки. Також повідомлено, що у випадку задоволення вимог іпотекодержателя в порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку», буде прощено (анульовано) залишок непогашеної заборгованості, у зв`язку з чим позивачу буде зобов`язаний сплатити 18% податку на доходи фізичних осіб та 1,5% військового збору з доходу у вигляді основної суми боргу, анульованого кредитором. (Поштове повідомлення було повернуто за закінченням строку зберігання).

Так, як вбачається з матеріалів справи, вирішуючи питання щодо обов`язку сплатити податок на доходи фізичних осіб внаслідок анулювання (прощення) боргу кредитором, відповідач виходив з даних ЦБД ДРФО, даних ГУ ДПС по формі 1-ДФ, відповіді АТ «АЛЬФА-БАНК» №15049-20.2-255795 від 22.02.2021 року.

Зокрема, згідно відомостей з ЦБД ДРФО за 2019 рік фізична особа - платник податку ОСОБА_2 отримала додаткове благо - анулювання боргу банком в сумі 2 516 017,25 грн.

Підпунктом «б» пункту 176.2 статі 176 Податкового кодексу України визначено, що особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду.

Довідник ознак доходів фізичних осіб (додаток до Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4 за ознакою доходу « 126» передбачає відображення доходу, отриманого платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 розділу IV Кодексу) (підпункт 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 розділу IV Кодексу).

Поряд із цим, за змістом підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, прощені (анульовані) кредитором.

Законом України від 09.04.2015 №321-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» (далі Закон №321-VIII, набрав чинності 07.05.2015) підпункт 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України доповнено абзацом другим, за змістом якого сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності не підлягають включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Наведені вище норми вказують на те, що основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощена (анульована) кредитором за його самостійним рішенням, є доходом такого платника. Визначальною ознакою доходу платника податку як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку. При прощенні (анулюванні) заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов`язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом. Тому боржник (платник податків), який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми основного боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідних сум податку.

Як встановлено судом, АТ «АЛЬФА-БАНК» листом №15049-20.2-255795 від 22.02.2021 року повідомило Кам`янське управління ГУ ДПС у Дніпропетровській області, що підтверджує, що по вказаних у запиті фізичних особах банком у Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма-ДФ) у 2019 році відображено нарахований та виплачений дохід з ознакою доходу «126» у вигляді основної кредитної заборгованості прощеної (анульованої) за самостійним рішення банку, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності: ОСОБА_1 , , сума нарахованого та виплаченого доходу у вигляді анульованої основної суми кредитної заборгованості відображена в ф.1-ДВ 2 516 017,25 грн, період включення в ф.1-ДФ 2 квартал 2019 року, повідомлення клієнта (пп. 164.2.17 «д» ПКУ) рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Перевіркою встановлено, що АТ «УКРСОЦБАНК» відображено вищевказаний дохід у звітності формою 1-ДФ за 2019 рік з ознакою доходу 126. Таким чином АТ «УКРСОЦБАНК» виконано вимоги підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПКУ в повному обсязі.

З досліджених судом матеріалів справи встановлено, що 18.07.2007 року між АТ «УКСОЦБАНК» (кредитор) та ОСОБА_4 (позичальник) укладено договір кредиту №07.1/191-7. Предметом договору у відповідності до п.1.1 Договору є: кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 55 000 доларів США, зі сплатою 12,5 %.

18.07.2007 року укладено іпотечних договір №648 між АТ «УКСОЦБАНК» (іпотекодержатель) та ОСОБА_4 (іпотекодавець), за яким іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов`язань за Договором кредиту №07.1/191-7 від 18.07.2007 року нерухоме майно (квартиру).

Так, як зазначалось судом вище АТ «УКРСОЦБАНК» надсилав позивачу повідомлення №13-07/8130 від 23.04.2019 року про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору іпотеки у відповідності до ст. 37 Закону України «Про іпотеку», в якому зазначено вимогу про сплату боргу за кредитним договором, розмір якого станом на 23.01.2019 року складає 140 649,82 дол. США, що відповідно до курсу НБУ станом на 23.01.2019 року складає 3 923 544,59 грн. АТ має намір звернути стягнення на предмет іпотеки, яким забезпечено виконання зобов`язань по зазначеному кредитному договору та за договором іпотеки. Також повідомлено, що у випадку задоволення вимог іпотекодержателя в порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку», буде прощено (анульовано) залишок непогашеної заборгованості, у зв`язку з чим позивачу буде зобов`язаний сплатити 18% податку на доходи фізичних осіб та 1,5% військового збору з доходу у вигляді основної суми боргу, анульованого кредитором. (Поштове повідомлення було повернуто за закінченням строку зберігання).

Повідомлення надсилалось на адресу позивача ( АДРЕСА_4 ), однак відправнику повернувся конверт за закінченням терміну зберігання.

Враховуючи досліджені судом докази, відповідачем було нараховане грошове зобов`язання виключно з анульованої суми заборгованості за основним боргом.

Зважаючи на вищевикладене суд приходить до висновку про правомірність оскаржуваних ППР, так як позивачем у порушення вимог ПКУ не подавалася декларація, а також не сплачено податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування та військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. 243, 245-247, 250, 295, 297 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 02 грудня 2025 року.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко