Справа № 480/1271/25
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2025-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 р. Справа № 480/1271/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.03.2025, головуючий суддя І інстанції: М.М. Шаповал, по справі № 480/1271/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві , Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії, в якому просила суд:

- визнати протиправним рішення від 03.02.2023 № 94 Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області, яке полягає у відмові в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV у зв`язку з незарахуванням до страхового стажу періодів робіт з 01.04.1997 по 01.05.1997, з 01.05.1997 по 31.12.1997, з 29.11.2001 по 23.11.2002 згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV із зарахуванням до страхового стажу періодів робіт з 01.04.1997 по 01.05.1997, з 01.05.1997 по 31.12.1997, з 29.11.2001 по 23.11.2002, а також трудову книжку серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 .

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 19.03.2025 року у справі № 480/1271/25 позовну заяву задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 03.02.2023 № 94 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди її роботи з 01.04.1997 по 01.05.1997, з 01.05.1997 по 31.12.1997, з 29.11.2001 по 23.11.2002 та призначити ОСОБА_1 з 27.01.2023 пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору в сумі 1211,20 гривень.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.03.2025 року у справі № 480/1271/25 та ухвалити постанову, якою відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову в повному обсязі.

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві вказує, що у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, підтвердженого в установленому законодавством порядку, позивачу відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відмовлено у призначенні пенсії; дії пенсійного органу щодо незарахування періодів роботи згідно з трудовою книжкою з 01.04.1997 по 01.05.1997 у зв`язку з розбіжністю в даті звільнення та даті наказу на звільнення, з 01.05.1997 по 31.12.1997 у зв`язку з нечіткою датою наказу про прийняття на роботу, з 29.11.2001 по 23.11.2002, оскільки в трудовій книжці в записі про припинення виплати відсутня печатка організації, є правомірними. Апелянт зазначає, що у спірних правовідносинах пенсійний орган діяв у відповідності до вимог чинного законодавства та в межах своєї компетенції. Додатково скаржник наголошує, що структурний підрозділ органу, що призначає пенсію та формує атрибути сканованих документів, електронну справу, визначається за принципом екстериторіальності засобами програмного забезпечення.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 27.01.2023 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV та надала необхідні документи, зокрема, трудову книжку серії НОМЕР_1 .

У відповідь на заяву від 27.01.2023 Головне управління ПФУ в м. Києві повідомило позивача про те, що їй відмовлено у призначенні пенсії за віком рішенням від 03.02.2023 № 94 Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області у зв`язку з тим, що згідно з наданими документами її загальний страховий стаж складає 22 роки 20 місяці 0 днів; вік позивача 60 років. За наданими документами право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України № 1058-1V "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відсутнє. До стажу не зараховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою: з 01.04.1997 по 01.05.1997 у зв`язку з розбіжністю в даті звільнення та даті наказу на звільнення, з 01.05.1997 по 31.12.1997 у зв`язку з нечіткою датою наказу про прийняття на роботу, з 29.11.2001 по 23.11.2002, оскільки в трудовій книжці в записі про припинення виплати відсутня печатка організації.

Не погодившись з діями Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області щодо відмови у в призначенні пенсії за віком, позивач звернулася до суду з позовною заявою.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Суд першої інстанції дійшов висновків, що у позивача наявні необхідні записи в трудовій книжці, що підтверджують періоди роботи з 01.04.1997 по 01.05.1997, з 01.05.1997 по 31.12.1997, з 29.11.2001 по 23.11.2002, тому незарахування до страхового стажу позивача спірних періодів роботи є протиправним.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV), право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно з цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Абзацом 1 частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною 1 статті 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1058-ІV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, при призначенні пенсії в період з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Згідно з частиною 4 статті 26 Закону № 1058-ІV, у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Частиною 1, 3 статті 44 Закону № 1058-ІV передбачено, що звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Згідно з частиною 3 статті 44 Закону № 1058-ІV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Водночас, процес призначення пенсії регламентується Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 19.12.2023 № 55-1) (далі Порядок № 22-1).

Згідно з пунктом 1.1 Розділу «Звернення за призначенням (перерахунком), виплатою пенсії» Порядку № 22-1, заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України.

Відповідно до приписів пункту 2.1 Порядку № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

1) документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків;

2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок підтвердження наявного стажу роботи). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі Положення), а у разі необхідності за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу);

3) для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення);

4) відомості про місце проживання особи.

Відповідно до пункту 4.7 Порядку № 22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Отже, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи відповідно до встановленого Переліку для їхнього розгляду органом, що призначає пенсію.

Із матеріалів справи вбачається, що 27.01.2023 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV та надала необхідні документи, у тому числі трудову книжку серії НОМЕР_1 від 30.09.1981.

Зокрема, згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 30.09.1981, позивач:

- 01.04.1997 прийнята до житлово-комунального відділу № 33 ОАО «Південдизельмаш» маляром на масляній фарбі 4-го розряду (згідно з наказом № 04 від 27.03.1997);

- 01.05.1997 звільнена за переведенням до дочірнього підприємства «Житлово-комунальне господарство» (згідно з наказом № 12/1 від 21.01.1997);

- 01.05.1997 прийнята до дочірнього підприємства «Житлово-комунальне господарство» маляром на масляній фарбі (згідно з наказом № 12/1 від 21.01.1997);

- 31.07.2000 звільнена за переведенням до комунального підприємства «Вікторія» (наказ № 01 від 01.08.2000);

- 29.11.2001 розпочато виплату допомоги по безробіттю згідно зі ст. 23 п. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття";

- 23.11.2002 припинено виплату допомоги по безробіттю згідно зі ст. 31 п. 1 пп. 12 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Доказів на підтвердження недостовірності записів у трудовій книжці позивача відповідачем суду не надано.

У відповіді на заяву від 27.01.2023 Головне управління ПФУ в м. Києві повідомило позивача про те, що їй відмовлено у призначенні пенсії за віком рішенням від 03.02.2023 № 94 Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області.

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Сумській області до стажу не зараховано період роботи згідно з трудовою книжкою: з 01.04.1997 по 01.05.1997 у зв`язку з розбіжністю в даті звільнення та даті наказу на звільнення, з 01.05.1997 по 31.12.1997 у зв`язку з нечіткою датою наказу про прийняття на роботу, з 29.11.2001 по 23.11.2002, оскільки в трудовій книжці в записі про припинення виплати відсутня печатка організації.

Згідно з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області від 03.02.2023 № 94, за наданими документами загальний страховий стаж позивача складає 22 роки 20 місяці 0 днів. Вік позивача складає 60 років.

Щодо доводів скаржника про те, що дії пенсійного органу щодо незарахування періодів роботи згідно з трудовою книжкою з 01.04.1997 по 01.05.1997 у зв`язку з розбіжністю в даті звільнення та даті наказу на звільнення, з 01.05.1997 по 31.12.1997 у зв`язку з нечіткою датою наказу про прийняття на роботу, з 29.11.2001 по 23.11.2002 у зв`язку з відсутністю печатки організації у записі про припинення виплати в трудовій книжці, є правомірними, колегія суддів зазначає таке.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637).

Згідно з пунктом 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі персоніфікований облік), є трудова книжка.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

При цьому, колегія суддів зазначає, що у період оформлення трудової книжки позивачки (1981 рік) діяв порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, який визначався Інструкцією, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 № 162 (далі Інструкція № 162).

Пунктом 2.2 Інструкції № 162 передбачалося, що заповнення трудової книжки вперше проводиться адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу.

Приписами пункту 2.3 Інструкції № 162 визначено, що всі записи в трудову книжку про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також нагородження та заохочення вносяться адміністрацією після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення та повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи проводяться охайно, перовою чи кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього чи фіолетового кольору.

Пунктом 2.5 Інструкції № 162 передбачено, зокрема, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується адміністрацією того підприємства, де було внесено відповідний запис.

Відповідно до пункту 2.8 Інструкції № 162, виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на підставі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці.

Крім того, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 № 301, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання та видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою відмови Головним управлінням Пенсійного фонду України у Сумській області у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" стало неврахування періодів роботи позивача з 01.04.1997 по 01.05.1997 у зв`язку з розбіжністю в даті звільнення та даті наказу на звільнення, з 01.05.1997 по 31.12.1997 у зв`язку з нечіткою датою наказу про прийняття на роботу, з 29.11.2001 по 23.11.2002, оскільки в трудовій книжці в записі про припинення виплати відсутня печатка організації.

При цьому, доказів на підтвердження недостовірності записів у трудовій книжці позивача відповідачем суду не надано.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів зазначає, що відповідачем до заяви про призначення пенсії від 27.01.2023 надано трудову книжку, в якій містяться дані про періоди роботи з 01.04.1997 по 01.05.1997, з 01.05.1997 по 31.12.1997, з 29.11.2001 по 23.11.2002.

При цьому, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження стажу роботи на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, є необхідним лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Даний висновок підтверджуються правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду від 18.04.2019 у справі № 156/173/17, від 11.07.2019 у справі № 423/1156/17, від 18.11.2022 у справі № 560/3734/22.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а, від 25.04.2019 у справі №593/283/17, від 11.07.2019 у справі №607/14795/16-а, від 31.07.2019 у справі №750/10916/16-а, від 19.09.2019 у справі №229/1905/17, від 15.11.2019 у справі №495/5161/17 та від 27.02.2020 у справі №545/4197/16-а.

Водночас, колегія суддів зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Неналежний порядок ведення і заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком. Певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Аналогічні правові позиції містяться у постановах Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а.

Виходячи з наведеного вище, колегія суддів зазначає, що виключення тих чи інших періодів роботи з трудового стажу працівника, який дає йому право на призначення пенсії за віком, з підстав неточності записів у трудовій книжці, нечіткості або відсутності відбитку печатки підприємства, є необґрунтованим.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача щодо правомірності незарахування до страхового стажу позивача періодів з 01.04.1997 по 01.05.1997, з 01.05.1997 по 31.12.1997, з 29.11.2001 по 23.11.2002 згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 .

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 03.02.2023 № 94 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV.

Щодо доводів скаржника стосовно того, що структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, визначається за принципом екстериторіальності засобами програмного забезпечення, колегія суддів зазначає наступне.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок №22-1).

Аналіз положень Порядку №22-1 свідчить про те, що сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення (перерахунок) пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території.

Після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Враховуючи вимоги Порядку №22-1, органом, що приймав рішення за первісною заявою позивача про призначення пенсії визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області.

Положеннями п. 4.10 Порядку №22-1, передбачено, що після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання) особи, для здійснення виплати пенсії.

Отже, з урахуванням принципу екстериторіальності, повторний розгляд заяви, зарахування певного періоду роботи до страхового стажу у випадку скасування судом рішення про відмову в призначенні пенсії має здійснюватися саме тим територіальним органом Пенсійного фонду України, який було уповноважено розглядати подану особою заяву вперше.

Дана позиція узгоджується з висновками постанови Верховного Суду від 08.02.2024 у справі №500/1216/23.

Колегія суддів зазначає, що оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області розглянуло заяву позивача, прийняло рішення про відмову в призначені пенсії від від 03.02.2023 № 94, яке рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 19.03.2025 року у справі № 480/1271/25 визнано протиправним та скасовано, саме Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області має повторно розглянути заяву позивача.

Таким чином, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди її роботи з 01.04.1997 по 01.05.1997, з 01.05.1997 по 31.12.1997, з 29.11.2001 по 23.11.2002 та призначити ОСОБА_1 з 27.01.2023 пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV.

Водночас, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди її роботи з 01.04.1997 по 01.05.1997, з 01.05.1997 по 31.12.1997, з 29.11.2001 по 23.11.2002 та призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) з 27.01.2023 року пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV.

Без установлення відповідності позивача всім критеріям, які дають їй право на призначення пенсії за віком, у тому числі й щодо наявності у неї відповідного страхового стажу, зобов`язання пенсійного органу призначити пенсію за віком не є правильним способом захисту прав особи, яка претендує на призначення пенсії.

Подібні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 31.01.2025 року у справі №120/8471/23.

З огляду на посилання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на неточності у заповненні трудової книжки серії НОМЕР_1 , даний пенсійний орган не зарахував до страхового стажу позивача періоди з 01.04.1997 по 01.05.1997, з 01.05.1997 по 31.12.1997, з 29.11.2001 по 23.11.2002.

За таких обставин суд не наділений повноваженнями щодо обрахунку загального стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, оскільки в силу частини 2 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» такими повноваженнями наділені органи ПФУ, з огляду на що суд не може перебирати повноваження пенсійного органу щодо проведення такого обрахунку та визначення достатності відповідного стажу.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 25.06.2024 у справі №620/11015/23.

Таким чином, враховуючи, що питання наявності чи відсутності у позивача права на призначення пенсії не вирішено у зв`язку з незарахуванням Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області до страхового стажу позивача періодів з 01.04.1997 по 01.05.1997, з 01.05.1997 по 31.12.1997, з 29.11.2001 по 23.11.2002 згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 , колегія суддів доходить висновку, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 27.01.2023 з урахуванням висновків суду.

Подібна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 22.11.2023 у справі №300/3457/20, від 23.09.2024 року №620/2027/23.

В іншій частині колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставин справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, колегія суддів частково підтримує висновки суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги знайшли часткове підтвердження в ході розгляду судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 315, пунктом 1 частини 1 статті 317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення у разі неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Отже, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди її роботи з 01.04.1997 по 01.05.1997, з 01.05.1997 по 31.12.1997, з 29.11.2001 по 23.11.2002 та призначити ОСОБА_1 з 27.01.2023 пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - задовольнити частково.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.03.2025 по справі № 480/1271/25 - скасувати в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди її роботи з 01.04.1997 по 01.05.1997, з 01.05.1997 по 31.12.1997, з 29.11.2001 по 23.11.2002 та призначити ОСОБА_1 з 27.01.2023 пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.01.2023 щодо призначення пенсії за віком та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 періоди її роботи з 01.04.1997 по 01.05.1997, з 01.05.1997 по 31.12.1997, з 29.11.2001 по 23.11.2002.

У задоволенні іншої частини вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві відмовити.

В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.03.2025 у справі № 480/1271/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.М. Макаренко
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова