Справа № 580/9104/24
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/9104/24 Суддя (судді) першої інстанції: Олексій РІДЗЕЛЬ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Василенка Я.М.,

Кузьменка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому позивач просив:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати позивачу період роботи на Запорізькій АЕС з 07.10.1991 до 20.07.20001 згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що має достатній пільговий стаж та досяг віку для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, однак під час вирішення питання про призначення пенсії протиправно відмовлено у такому призначенні.

Ухвалою від 18.10.2024 суд залучив до участі у справі другим відповідачем Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 23.08.2024 №11 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №2 стаж роботи з 07.10.1991 по 20.07.2001, а також прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 31.07.2024.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідачі подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, при цьому, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційні скарги до розгляду в порядку письмового провадження.

Розгляд апеляційної скарги 26.11.2025 не здійснювався, у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відрядженні.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційних скарг, згідно норм ст. 309 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги відповідачів підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 16.08.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 23.08.2024 № 11 за принципом екстериторіальності було відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю пільгового стажу.

У спірному рішенні зазначено, що до пільгового стажу не зараховано період роботи, згідно трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 10.06.1988, з 07.10.1991 по 20.07.2001, у зв`язку з відсутністю пільгової довідки, форма якої затверджена додатком 5 Порядку

Не погоджуючись з відмовою у призначенні пенсії, позивач звернувся в суд з цим позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що, оскільки дані трудової книжки позивача підтверджують його роботу з 07.10.1991 по 20.07.2001 (9 років 9 місяців 14 днів) зі шкідливими умовами праці, позивач має право на зарахування цього стажу роботи до пільгового стажу за Списком №2, а відповідач не довів законності відмови у зарахуванні вказаного вище стажу.

Натомість, ГУ ПФУ в Черкаській області вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, позаяк в трудовій книжці позивача відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а на підтвердження спеціального трудового стажу позивачем не було надано уточнюючої довідки підприємства за вказаний період, тому відповідач правомірно прийняв рішення від про відмову в призначенні пенсії в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи.

Також, у заявлених правовідносинах, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області виконало функції з прийняття документів та інформування позивача про результати розгляду заяви про призначення пенсії. Безпосередній розгляд матеріалів, доданих до заяви позивача про призначення пенсії, обчислення стажу та прийняття акту владно-розпорядчого характеру (результат) у формі рішення здійснило Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області.

Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, повідомляючи позивача листом про результати розгляду його заяви щодо відмови у призначенні пенсії, не допустило порушення заявленого права позивача на призначення пенсії та діяло відповідно до норм Порядку № 22-1 щодо такого інформування. Вказаний лист не є актом владно-розпорядчого характеру, безпосередньо не порушує заявлене право позивача на пенсію, оскільки не містять владних приписів.

Доводи апеляційної скарги ГУ ПФУ у Волинській області. Подана для призначення пенсії позивачем трудова книжка колгоспника серії НОМЕР_1 видана 10 червня 1988 року на його ім`я, не містить інформації про характер виконуваної роботи у спірному періоді, обґрунтування спірного рішення є повним та відповідає вимогам законодавства.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до положень ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон №1788-XIІ), до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно норм ч. 1 ст. 62 Закону № 1788-XII, основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок №637), зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Тож, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, при цьому, спірним у цій справі є зарахування до пільгового стажу позивачу за Списком №2 періоду роботи з 07.10.1991 по 20.07.2001.

Відповідно до ч.1 ст.114 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Так, відповідно до записів №№6-15 у трудовій книжці серії НОМЕР_1 позивач у спірному періоді працював на Запорізькій атомній електростанції: з 07.10.1991 працював у ремонтному підрозділі служби ремонту та технічного обслуговування обладнання турбінного відділення по ремонту турбіни САРЗ газотурбінного обладнання; з 20.07.2007 звільнений з роботи за власним бажанням.

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що у трудовій книжці йдеться посилання на відповідні накази, як на підставу внесення записів, вони завірені підписами повноважних осіб та печатками, не містять виправлень, підчисток, тобто оформлені належним чином, що не викликає у суду сумнівів у їх достовірності.

На період роботи позивача діяли Списки, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36, постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461, відповідно до яких правом на пільгову пенсію за Списком №2 користуються Слюсарі, електромонтери, електрослюсарі всіх найменувань, зайняті на обслуговуванні, ремонті котельного, турбінного (парогазотурбінного) устаткування, устаткування паливоподавання і пилоприготування, що забезпечують його роботу засобів вимірювання та автоматики, зокрема, на електростанціях (код 2140000а-18455).

Крім того, слід звернути увагу й на те, що трудова книжка позивача містить запис, що за результатами атестації робочих місць встановлено право на пільгову пенсію за списком №2.

Отже, суд першої інстанції мав підстави для висновку про те, що пільговий стаж позивача за Списком №2 у період з 07.10.1991 по 20.07.2001 (9 років 9 місяців 14 днів) підтверджений належними доказами, на противагу чому, колегія суддів зауважує, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Оскільки дані трудової книжки позивача підтверджують його роботу з 07.10.1991 по 20.07.2001 (9 років 9 місяців 14 днів) зі шкідливими умовами праці, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач має право на зарахування цього стажу роботи до пільгового стажу за Списком №2.

Натомість, відповідачами ні під час розгляду спору в суді першої інстанції, ні під час апеляційного перегляду, не доведено законності відмови у зарахуванні вказаного вище стажу.

Згідно з відомостями паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто на час вирішення спору досяг 55 років.

За наслідками розгляду документів позивача органом Пенсійного фонду встановлено, що його страховий стаж становить 38 років 9 днів (з урахуванням кратності - 42 роки 9 днів).

Стаж за Списком №1 - 4 роки 8 місяців 2 дні.

Як установлено, позивач має пільговий стаж роботи за Списком №2 (9 років 9 місяців 14 днів).

Відповідно до положень ч. 5 ст. 114 Закону № 1058, у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Таким чином, пільговий стаж позивача для призначення пенсії за Списком №2 становить більше 14 років, що є достатнім для призначення такої пенсії, з огляду на що, є необґрунтованими доводи про відсутність у позивача права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону № 1058, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки позивач досягла пенсійного віку 55 років 31.07.2024, а звернення за пенсією відбулось 16.08.2024, тобто у межах 3 місяців після досягнення пенсійного віку, пенсію позивачу має бути призначена з часу досягнення пенсійного віку ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Тому, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю, з урахуванням обраного судом першої інстанції способу захисту прав позивача.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що у заявлених правовідносинах, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області виконало функції з прийняття документів та інформування позивача про результати розгляду заяви про призначення пенсії, а безпосередній розгляд матеріалів, доданих до заяви позивача про призначення пенсії, обчислення стажу та прийняття акту владно-розпорядчого характеру (результат) у формі рішення здійснило Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, колегія суддів бере їх до уваги, оскільки Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1) передбачено опрацювання заяв про призначення/перерахунки пенсії бек-офісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від місця подачі заяви та місця проживання пенсіонера.

Порядком № 22-1 передбачено опрацювання заяв про призначення/перерахунки пенсії бек-офісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від місця подачі заяви та місця проживання пенсіонера.

У даному випадку, заява позивача від 16.08.2024 про призначення пенсії була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області за принципом екстериторіальності, відповідно до Порядку № 22-1 та винесено рішення № 11 від 23.08.2024 про відмову у призначенні пенсії в зв`язку з відсутністю пільгового стажу.

Про прийняте рішення Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повідомило позивача листом від 28.08.2024 № 2300-0215-8/63239. Тож, судом першої інстанції не було враховано того, що у заявлених правовідносинах, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області виконало функції з прийняття документів та інформування позивача про результати розгляду заяви про призначення пенсії. Безпосередній розгляд матеріалів, доданих до заяви позивача про призначення пенсії, обчислення стажу та прийняття акту владно-розпорядчого характеру (результат) у формі рішення здійснило саме Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області.

Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області є самостійною юридичною особою та не несе відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність інших територіальних органів Пенсійного фонду, тому колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зміни рішення суду першої інстанції в резолютивній частині, шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №2 стаж роботи з 07.10.1991 по 20.07.2001, а також прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 31.07.2024.

Щодо зазначення про те, що орган ПФУ, який первинно розглядав заяву ГУ ПФУ у Волинській області, після винесення рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу, в подальшому, не має доступу до електронної пенсiйної справи, i у випадку зобов`язання його судом вчинити певнi дiї, як то зарахувати певнi перiоди до стажу, повторно розглянути заяву або призначити пенсію, цей орган позбавлений можливостi вчинити такi дії внаслiдок вiдсутностi доступу до електронної пенсiйної справи, колегія суддів вважає, що такі доводи порушують принцип екстериторіальності та не можуть зобов`язувати орган ПФУ, що не приймав рішення по особі позивача та в якому така особа не перебуває на обліку, зараховувати періоди та призначати пенсію, позаяк вказані дії має здійснити на виконання рішення суду саме той орган, який був визначений за Порядком.

Стосовно зазначення про те, що електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації) особи для здійснення виплати пенсії, тобто до ГУ ПФУ в Черкаській області, колегія суддів вважає, що такі доводи апелянта не є визначальними для даного випадку, позаяк, позивач не перебуває на обілку в ГУ ПФУ в Черкаській області, як отримувач пенсії, при цьому, можливість надання доступу для ГУ ПФУ у Волинській області до електронної справи позивача для вчинення дій на виконання рішення суду, лежить у площині компетенції органу ПФУ.

Доводи апеляційних скарг лише частково знайшли своє підтвердження в частині органу, якого слід зобов`язати вчинити дії на виконання рішення суду, однак, по суті вимог, останні є необґрунтованими. Рішення суду першої інстанції підлягає зміні в резолютивній частині.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області - задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року - змінити в п. 1 резолютивної частини, шляхом викладення абз. 2 наступним чином:

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №2 стаж роботи з 07.10.1991 по 20.07.2001, а також прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 31.07.2024.

У іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Я.М. Василенко

В.В. Кузьменко