Справа № 359/12517/25
Суддя: Чирка С. С.
Дата ухвалення: 2025-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження 2-а/359/149/2025

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2025 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.

при секретарі судового засідання Кулик Т.В.,

за участю

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вказаним адміністративним позовом у якому просить суд скасувати постанову серії ДП18 №746029 від 17.09.2025 року та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбачених ст. 125, ч. 3 ст. 121, 36 КУпАП, стягнути на користь позивача судові витрати.

В оскаржуваній постанові зазначено що він 17.09.2025 о 09 год. 54 хв. на а/д М06 Київ-Чоп 236 км, керував транспортним засобом «Volkswagen transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , поза населеним пунктом без увімкненого ближнього світла фар,також транспортний засіб підлягає обов`язковому технічному контролю та своєчасно його не прошов, чим порушив п.п. 9.8, 31.3 (б) ПДР України.

За вказане правопорушення його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 125, ч. 3 ст. 121, 36 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Позивач зазначає, що дії відповідача є такими, що суперечать чинному законодавству, а зазначена постанова про адміністративне правопорушення є незаконною та необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Крім того, зазначає що автомобіль марки «Volkswagen transporter» не є вантажним автомобілем, оскільки важить 2575 кг кількість місць для сидіння не перевищує більше ніж 8, не враховуючи місця водія, тобто є легковим автомобілем. Також зазначає, що працівник поліції не навів доказів, що автомобіль, яким він керував, відповідно до ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» підлягає обов`язковому технічному контролю, але вчасно його не пройшов та те, що вказаний автомобіль експлуатується юридичними особами чи фізичними особами-підприємцями під час провадження господарської діяльності з метою отримання прибутку, або фізичними особами під час виконання цивільно-правових угод з метою отримання прибутку, тобто того, що вказаний автомобіль належить до транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю.

Ухвалою судді від 03.11.2025 відкрито провадження у вказаній справі та призначено судове засідання.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Крім того, представник відповідача направив до суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого вказав на те, що твердження викладені позивачем у позові є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що до інформації, що міститься в інформаційно-комунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» транспортний засіб VOLKSWAGEN TRANSPORTER з номерним знаком НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_2 ) має тип кузова фургон малотоннажний та відноситься до вантажного типу транспортних засобів з повною масою 2575 т (категорія В), проходження обов`язкового технічного контролю відсутнє. Таким чином, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 р. № 137, що затверджує «Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів» транспортний засіб VOLKSWAGEN TRANSPORTER з номерним знаком НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_2 ) відноситься до категорії N1 та підлягає обов`язковому технічному контролю один раз на два роки. Якщо транспортний засіб у свідоцтві про реєстрацію має тип «фургон малотоннажний» він не вважається легковим, не підпадає під звільнення від проходження обов`язкового технічного контролю та зобов`язаний проходити обов`язковий технічний контроль згідно графіку для вантажних авто N1 (кожні 2 роки). Відповідачем до відзиву було долучено відеозапис поліцейського. З цих підстав представник відповідача просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

13.11.2025 до суду надійшла від позивача відповідь на відзив. Позивач зазначає, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію його транспортний засіб важить 2575 кг. з кількістю місць для сидіння, що не перевищує більше ніж 8 не враховуючи місце водія є легковим автомобілем, який не використовується для роботи в якості таксі або перевезення вантажу з метою отримання прибутку. Також зазначив, що доводи викладені відповідачем у відзиві лише додатково підтверджують його позицію щодо відсутності обов`язку у проходженні технічного огляду. Просив позов задовольнити.

Дослідивши матеріали справи,заслухавши думку позивача, суд дійшов наступного висновку.

Законність та обґрунтованість вказаної постанови та дій відповідача щодо винесення цієї постанови є предметом спору в цій справі.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Встановлено, що інспектором взводу № 1 роти № 2 батальйону УПП в Житомирській області ДПП старшим лейтенантом поліції Божок В.С. 17.09.2025 року винесена постанова про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 746029.

Вказаною постановою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 125, ч. 3 ст.121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.

З постанови слідує, що 17.09.2025 о 09 год. 54 хв. на а/д М06 Київ-Чоп 236 км, керував транспортним засобом «Volkswagen transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , поза населеним пунктом без увімкненого ближнього світла фар,також транспортний засіб підлягає обов`язковому технічному контролю та своєчасно його не прошов, чим порушив п.п. 9.8, 31.3 (б) ПДР України.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серїї НОМЕР_3 ОСОБА_1 є власником транспортного засобу «Volkswagen transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , тип фургон малотоннажний В, повна маса 2575, об`єм двигуна 1896.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За приписами п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 280 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями пункту 8 частини першої статті 23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, частини третьою статті 121).

Так, ст. 125 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність у вигляді попередження за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу.

Відповідно до п. 9.8 ПДР України на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Частиною 3 статті 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Пунктом 31.3 «б» Правил дорожнього руху передбачено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством: якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Частиною другою ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що обов`язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України".

Відповідно до п. 1.10 ПДР України, легковий автомобіль - автомобіль з кількістю місць для сидіння не більше дев`яти, з місцем водія включно, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів та їх багажу із забезпеченням необхідного комфорту та безпеки.

Як встановлено в судовому засіданні кількість місць для сидіння у транспортному засобі позивача не перевищує дев`ять.

Також судом встановлено, що автомобіль, яким керував позивач, не є службовим автомобілем, а використовується для власних потреб, тому його не слід вважати автомобілем, що здійснює перевезення пасажирів з метою отримання прибутку, тому він не підлягає обов`язковому проходженню технічного контролю.

З переглянутого в судовому засіданні відео вбачається лише факт зупинки транспортного засобу позивача на ділянці дороги без прив`язки до місцевості (блокпост). Також на відео не зафіксовано, що позивач керував транспортним засобом без увімкненого ближнього світла фар.

У силу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, усі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. При цьому принцип презумпції невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень, що визнав ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" (остаточне рішення від 15 травня 2008 року).

Позивачем заперечує факт порушення ПДР України.

Будь-яких належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 9.8, п.31.3 «б» ПДР України стороною відповідача не надано.

Відповідачем не надано доказів, які б спростовували наведені позивачем твердження про те, що він не порушив п. 9.8, п.31.3 «б» ПДР України та не вчиняв адміністративних правопорушень, передбачених ст. 125, ч.3 ст.121 КУпАП. Позивач заперечує проти вчинення адміністративного правопорушення, тоді як відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень у спірних відносинах не надав доказів правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, в зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу.

Під час розгляду справи встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1 у зазначеному в постанові місці та в зазначений час порушив п. 9.8, п.31.3 «б» ПДР України, а тому він не є суб`єктом відповідальності за ст. 125, ч.3 ст.121 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП - провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, та враховуючи, що відповідачем під час розгляду цієї справи не було доведено правомірності спірної постанови через ненадання доказів вчинення правопорушення, суд доходить висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Стосовно розподілу судових витрат по справі суд виходить з наступного.

Положенням частини 1 ст. 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судові витрати, що складаються із суми судового збору розміром 605,60 грн., сплаченої позивачем під час подання позовної заяви до суду, підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, службовою особою якої є поліцейський, який виніс спірну постанову, тобто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 7379, 205, 211, 217, 227228, 241246, 250, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 746029 від 17.09.2025 р., прийняту інспектором взводу № 1 роти № 2 батальйону УПП в Житомирській області ДПП старшим лейтенантом поліції Божком Вадимом Сергійовичем за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 125, ч. 3 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 340 гривень 00 копійок.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 125, ч. 3 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України подається протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Чирка С.С.