Справа № 420/21241/25
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2025-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
---------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/21241/25

Перша інстанція: суддя Скупінська О.В.,

повний текст судового рішення

складено 17.09.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Джабурія О.В.,
судді -Вербицької Н.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання нарахувати і виплатити одноразову грошову допомогу відповідно до п. 4 постанови КМУ 153 від 11.02.2025,-

В С Т А Н О В И В:

01.07.2025 ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (надалі відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 у формі не нарахування та не виплати ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень у відповідності до пункту 4 Постанови КМУ «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану» від 11 лютого 2025 року №153;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову винагороду у розмірі 1 млн. гривень у відповідності до пункту 4 Постанови КМУ «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану» від 11 лютого 2025 року №153.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що від з 27.02.2022 був прийнятий на військову службу на період мобілізації на посаді осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення. Під час проходження військової служби, брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 08.11.2024 за №1605. Також позивач вказував, що 22.04.2024 він одержав поранення пов`язане із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) військової частини НОМЕР_2 №14/22 від 24.04.2024.

Позивач посилався на те, що у травні 2025 року його представником до відповідача була подана заява, в якій, окрім іншого, відповідача просили нарахувати і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову винагороду у розмірі 1 млн. гривень у відповідності до пункту 4 Постанови КМУ «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану» від 11 лютого 2025 року № 153.

Проте, листом від 02.06.2025 військова частина НОМЕР_1 , посилаючись на те, що позивач участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, визначених постановою КМУ № 153, не брав, відмовила у нарахуванні та виплаті грошової допомоги згідно з вищезазначеною постановою.

Також, позивач звертав увагу на те, що його представником бува направлений адвокатський запит на отримання довідки про безпосередню участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення борони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України за період проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 ; витягів (копій) бойових донесень, витягів (копій) з журналів бойових дій (оперативних завдань, ведення оперативної обстановки), витягів (копій) з вахтових журналів, копії польових листів, копії матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, контузій, каліцтв щодо позивача; копій рапортів командирів підрозділів (груп) про виконання військовослужбовцем - позивачем бойових (службових) завдань (знищення, захват техніки або живої сили противника); довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 відповідно до наказу МОУ №402 від 14.08.2008, отриманої позивачем.

Натомість, на вказаний адвокатський запит відповідач надав відповідь в якій зазначалось, що надати копії документів неможливо, оскільки в них міститься інформація із обмеженими доступом. За наведених обставин, позивач вважав, що відповідачем не вказано, що він не брав участь у бойових діях, та згідно із наданими довідками, періоди безпосередньої участі у бойових діях та отримання травми позивачем співпадають.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17.09.2025, ухваленим в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження, частково задоволений позов ОСОБА_1 :

- зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову винагороду у розмірі 1000000,00 грн у відповідності до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану» від 11 лютого 2025 року № 153;

- у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, оскільки п. 4 постанови КМУ №153 від 11.02.2025, однією з умов отримання одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень, є проходження військової служб та безпосередня участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора.

Апелянт звертає увагу, що поняття «бойові дії», наведене у постанові КМУ №153 від 11.02.2025 є значно вужчим від цього ж поняття, наведеного у Законі України «Про оборону України», та стосується безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій:

- на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України,

- на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора,

- на території держави-агресора.

На вказане нормативне обґрунтування права на отримання допомоги за постановою КМУ №153 від 11.02.2025 суд першої інстанції, на думку апелянта, уваги не звернув, що призвело до неправильного вирішення спору по суті.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу посилаючись на доводи, що узгоджуються з висновками, викладеними в рішенні суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії військового квитка серії НОМЕР_3 (а.с.14-16), ОСОБА_1 призваний на строкову військову службу і направлений у військову частину 22.04.2021.

У подальшому ОСОБА_1 27.01.2024 прийнятий на військову службу за контрактом.

Також, матеріали справи містять довідку військової частини НОМЕР_1 від 08.11.2024 про безпосередню участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України (а.с.21), відповідно до якої ОСОБА_1 в період з 06.03.2024 по 22.04.2024 брав участь у таких заходах, перебуваючи в: Запорізька область, Василівський район, Степаногірська селищна громада, с. Степногірськ.

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_2 від 24.04.2024 №14/22 (а.с.22) про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), ОСОБА_1 22.04.2024 отримав травму, пов`язану з захистом Батьківщини. Також вказана довідка містить інформацію про те, що під час виконання бойового завдання з будівництва та інженерно-технічних та фортифікаційних споруд (влаштування протитанкових ровів з встановленням бетонних протитанкових загороджень тетраедрів) в Запорізькій області відповідно до бойового розпорядження Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 18.01.2024 № 48т, близько о 08 год. 35 хв. 22.04.2024 під час облаштування позицій в районі населеного пункту Лук`янівське з напрямку населеного пункту Долинка противником було атаковано дроном-камікадзе типу FPV автомобіль ЗиЛ-131 військовий номер НОМЕР_4 , внаслідок чого отримав поранення водій-кранівник кранового відділення технічного взводу ремонтно-технічної роти військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 , який був приряджений до зведеного підрозділу військової частини НОМЕР_5 .

Відповідно до матеріалів справи, представником позивача 22.04.2025 до військової частини НОМЕР_1 був направлений адвокатський запит, в якому адвокат просив:

- надати довідку командира військової частини про безпосередню участь ОСОБА_1 у заходах, необхідних для забезпечення борони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України за період проходження служби у військовій частині НОМЕР_6 ;

- надати витяги (копії) бойових донесень, витяг (копію) з журналів бойових дій (оперативних завдань, ведення оперативної обстановки), витяги (копії) з вахтових журналів, копії польових листів, копії матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, контузій, каліцтв щодо ОСОБА_1 ;

- надати копії рапортів командирів підрозділів (груп) про виконання військовослужбовцем ОСОБА_1 бойових (службових) завдань (знищення, захват техніки або живої сили противника);

- надати довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) форму якої визначено додатком 5 до наказу МОУ №402 від 14.08.2008, отриманої ОСОБА_1 .

На вказаний адвокатський запит, військова частина НОМЕР_7 листом від 09.05.2025 за вих.№ 1009, повідомила адвоката позивача про те, що оригінал довідки про безпосередню участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, а також оригінал довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), ОСОБА_1 були видані на руки безпосередньо ОСОБА_1 .

Також адвоката повідомлено, що надання інших запитуваних документів не вбачається можливим, оскільки в них міститься інформація з обмеженим доступом.

Відповідно до матеріалів справи, 27.05.2025 представником позивача до військової частини НОМЕР_1 , через Адміністрацію державної спеціальної служби транспорту, була подана заява про нарахування та виплату одноразової грошової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 11 лютого 2025 року № 153, в якій представник позивача просив:

- надати інформацію чи був виданий наказ командира військової частини про нарахування і виплату ОСОБА_1 одноразової грошової, передбаченої постановою КМУ №153 від 11.02.2025; якщо так, то надати копію витягу з наказу, як що ні - включити позивача до наказу про виплату позивачу одноразової грошової винагороди, передбаченої постановою КМУ №153 від 11.02.2025;

- нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову винагороду у розмірі 1 млн. гривень у відповідності до пункту 4 постанови КМУ №153 від 11.02.2025;

- надати обґрунтовану відповідь, у разі відсутності для цього підстав;

- повідомити про результати розгляду заяви за адресою: АДРЕСА_1 , а також, за можливості, продублювати відповідь на електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1

У відповідь на заяву від 27.05.2025, військова частина НОМЕР_8 листом від 02.03.2025 за вих.№22/142-559,повідомила представника позивача про те, що відповідно до пункту 4 постанови КМУ від 11 лютого 2025 року № 153 особам рядового, сержантського і старшинського України складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального прийняті призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були або прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64, проходять військову службу та брали безпосередню участь бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема у тимчасово окупованій на території Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (бойових) (далі - бойові дії в районах ведення воєнних дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень.

Також в листі від 02.03.2025 за вих.№22/142-559, вказано, що ОСОБА_1 участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, визначених постановою КМУ № 153, не брав, а отже підстав для нарахування або виплати грошової допомоги згідно з вищезазначеною постановою - відсутні.

Вирішуючи спір та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на час виникнення спірних правовідносин чинним законодавством не було врегульоване питання щодо отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 1000000 грн, передбаченої постановою КМУ від 11.02.2025 №153, проте, на час ухвалення рішення, законодавство змінилось та позивач набув право на вказану одноразову грошову допомогу, як особа, що відповідає вимогам щодо виплати такої винагороди, та була прийнята на військову службу за контрактом під час воєнного стану, з числа осіб, які проходили строкову військову службу.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

11.02.2025 Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (постанова КМУ №153).

Так, пунктом 1 вказаної постанови вирішено погодитися з пропозицією Міністерства оборони та Міністерства внутрішніх справ стосовно реалізації протягом двох років з дня, що настає за днем набрання чинності цією постановою, експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану (далі - експериментальний проект).

Пунктом 2 постанови КМУ від 11.02.2025 №153 затверджено, зокрема, Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану (надалі Порядок №153).

Пунктом 3 постанови КМУ №153 установлено, що:

1) учасниками експериментального проекту є: громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу; Збройні Сили; Національна гвардія; Державна прикордонна служба; Міністерство оборони; Міністерство внутрішніх справ; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби;

2) координатором експериментального проекту є Міністерство оборони;

3) фінансування експериментального проекту здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Пунктом 4 постанови КМУ №153 (в редакції постанови КМУ №387 від 01.04.2025, чинній на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що:

особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. №64, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. №2102-ІХ, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень;

військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);

військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;

військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони два або більше разів за сукупністю притягувалися до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин, приписи постанови КМУ №153 встановлюють 5 (п`ять) обов`язкових умов, в разі виконання яких військовослужбовцю може бути виплачена одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах в розмірі 1 млн. гривень (диспозиція правової норми), а саме:

1. приналежність військовослужбовця на дату виплати до певної категорії: особи рядового, сержантського і старшинського складу рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення;

2. вік на дату прийняття або призову на військову службу до набрання чинності Постановою №153 (11 лютого 2025 року): до 25 років;

3. факт прийняття або призову на військову службу під час воєнного стану, тобто після 24 лютого 2022 року, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. №64;

4. фактичне проходження служби на дату звернення за вказаною виплатою;

5. безпосередня участь у бойових діях в районах ведення воєнних бойових дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою №153 (11 лютого 2025 року) (абз. 2 п. 4); або безпосередня участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою №153 (11 лютого 2025 року) у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) (абз. 4 п. 4).

В подальшому Міністром оборони України видано Доручення №999/уд від 20.02.2025 (далі - Доручення №999/уд), відповідно до якого передбачено виплату одноразової грошової допомоги після укладення контракту на проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах рядового складу, затвердженого Постановою, у розмірі один мільйон гривень, яка виплачується трьома частинами (далі - Допомога); одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - Винагорода) у розмірі один мільйон гривень. Виплата здійснюється один раз за весь період проходження військової служби та не підлягає поділу на частини.

Дорученням № 999/уд визначено, що право на Винагороду мають виключно особи рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які до набрання чинності Постановою (до 13.02.2025) у віці до 25 років (яким не виповнилося 25 років) були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (далі військовослужбовці) строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на 13.02.2025.

Підтвердження участі військовослужбовців у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій здійснюється на підставі щонайменше одного документа з кожної з наступних груп: а) бойовий наказ (бойове розпорядження); б) журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно- вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення; в) рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових в районах ведення воєнних (бойових) дій.

Військовослужбовцям, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на 13.02.2025, Винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від одного мільйону гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених).

Військовослужбовцям, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на 13.02.2025 у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон), винагорода виплачується в повному обсязі.

На час розгляду справи судом першої інстанції до постанови КМУ №153 від 11.02.2025 були внесені зміни постановою КМ У №942 від 30.07.2025, відповідно до яких:

- абзац 2 п. 4 постанови КМУ №153 установлює, що громадянам України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 р. №64, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 р. №2102-ІХ, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень;

- абз. 4 п. 4 постанови КМУ №153 передбачає, що військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі.

При цьому пункт 4 постанови КМУ №1053 доповнений новими абзацами, за приписами яких виплата винагороди здійснюється також військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які відповідають вимогам щодо виплати винагороди, зазначеним в абзаці другому цього пункту, та були прийняті на військову службу за контрактом під час воєнного стану, з числа осіб, які проходили строкову військову службу (абз 6 та 7 п. 4).

Суд першої інстанції встановив та матеріалами справи підтверджено і не заперечується сторонами у справі, що позивач (31.12.2000 року народження) 22.04.2021 був призваний на строкову військову службу та був прийнятий на військову службу за контрактом під час дії воєнного стану, до досягнення 25-річного віку, та за час проходження військової служби не був притягнутий до кримінальної, адміністративної та дисциплінарної відповідальності.

При цьому, спірним є питання безпосередньої участі позивача у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій в розумінні абз. 2 п. 4 постанови КМУ №153.

В підтвердження відповідної обставини позивач надав, а суд першої інстанції прийняв як належний доказ, копію довідки №1605 від 08.11.2024, форми 6 до Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (в редакції постанови КМУ №887 від 22.08.2023); копії довідки від 24.04.2024 №14/22 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) відповідно до додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України прим №2; копію посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_9 , виданого 15.01.2025.

Відповідно до копії довідки №1605 від 08.11.2024, форми 6, ОСОБА_1 в період з 06.03.2024 по 22.04.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в: Запорізька область, Василівський район, Степаногірська селищна громада, с. Степногірськ.

Апеляційний суд зазначає, що вказане у довідці №1605 від 08.11.2024 формулювання є загальним визначенням щодо осіб, які відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» мають право на статус учасника бойових дій. У вказаній довідці зазначено, що вона є підставою для надання статусу учасника бойових дій.

Разом з тим, п.4 постанови КМУ №153 від 11.02.2025 не використовує поняття «учасник бойових дій», та формулює поняття значно вужче ніж сформульовано у п. 19 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» - безпосередня участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави - агресора.

Колегія суддів звертає увагу на те, що абзац 2 п. 4 постанови КМУ №153 містить прислівник «зокрема», який вживається у даному випадку для пояснення попередньої думки. Тобто роз`яснює в яких саме районах ведення воєнних (бойових) дій особа має брати безпосередню участь у бойових діях.

Довідка від 24.04.2024 №14/22 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) відповідно до додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України прим №2, та посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_9 , виданого 15.01.2025 не є належними та допустимими доказами участі позивача у бойових діях на тимчасово окупованій російською федерацією території України, або на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, або на території держави-агресора.

Апеляційний суд зазначає, що позивач не заперечує того факту, що територія с. Степногірськ, Степаногірська селищна громада, Василівський район, Запорізька область, в період проходження позивачем там військової служби, або територія району населеного пункту Лук`янівське з напрямку населеного пункту Долинське в Запорізькій області (місце отримання травми) не відноситься до тимчасово окупованої російською федерацією території України, або до території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, або до території держави-агресора, що є однією з вимог постанови КМУ №153 від 11.02.2025.

Також, в цій справі не є предметом спору віднесення території с. Степногірськ, Степаногірська селищна громада, Василівський район, Запорізька область (в період з 06.03.2024 по 22.04.2024), яка зазначена у довідці №1605 від 08.11.2024 для отримання статусу учасника бойових дій та території району населеного пункту Лук`янівське з напрямку населеного пункту Долинське в Запорізькій області (у квітні 2024 року), зазначеної в довідці від 24.04.2024 №14/22 про обставини травми, до територій України тимчасово окупованих російською федерацією, або до території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, або до території держави-агресора.

Навпаки у листі від 02.06.2025, наданому на адвокатський запит представника позивача від 27.05.2025, зазначено, що ОСОБА_1 участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, визначених постановою КМУ №153 від 11.02.2025, не брав.

Отже, додані до заяви представника позивача від 27.05.2025 про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою КМУ №153 від 11.02.2025, додатки (копія довідки №1605 від 08.11.2024, копія довідки від 24.04.2024 №14/22) не є беззаперечним підтвердженням безпосередньої участі позивача у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності постановою КМУ від 11.02.2025 №153.

Посилання представника позивача у позовній заяві на не надання усіх документів запитуваних адвокатським запитом, не є підставою для визнання дій апелянта протиправними, оскільки не надання повної відповіді та документів на адвокатський запит не є предметом спору в цій справі. Окрім іншого, а ні позивачем, і ні його представником не порушувалось питання щодо витребування доказів.

За наведених фактичних обставин та правового врегулювання спірних правовідносин, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржуване рішення - скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329 КАС України апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 - задовольнити, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2025 року - скасувати та ухвалити нову постанову.

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання нарахувати і виплатити одноразову грошову допомогу відповідно до п. 4 постанови КМУ №153 від 11.02.2025.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач К.В. Кравченко
Судді Н.В. Вербицька О.В. Джабурія