Справа № 480/4236/25
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2025-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 р. Справа № 480/4236/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Бегунца А.О. , П`янової Я.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.08.2025 (головуючий суддя І інстанції: І.Г. Шевченко) по справі № 480/4236/25

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання рішення та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ), звернулась до суду з позовною заявою в якій просила:

- визнати протиправними рішення та бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , які полягають у відмові у виплаті грошового забезпечення безвісти зниклого військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 ) на користь законного представника його неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , оформлене листом від 05 травня 2025 року № 1822/4167 та скасувати його,

- зобов`язати відповідача - Військову частину НОМЕР_1 , вчинити дії по нарахуванню та виплаті грошового забезпечення безвісти зниклого військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_2 на користь законного представника його неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 20.08.2025 позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не нарахуванні та не виплаті грошового забезпечення безвісти зниклого військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_2 на користь законного представника його неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 .

Зобов`язано Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошове забезпечення безвісти зниклого військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_2 на користь законного представника його неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ.

Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 в рахунок повернення сплачений при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 968грн.96коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття з порушенням норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що відповідно до п. 6 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції Закону України №3995-ІХ від 08.10.2024 позивач не має право на отримання грошового забезпечення зниклого без вісті військовослужбовця, оскільки отримує аліменти від нього на неповнолітню дитину, призначені в судовому порядку.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.

ОСОБА_2 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

21.12.2024 позивач дізнався, що солдат ОСОБА_2 , стрілець-помічник гранатометника 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 2 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 , 10.12.2024 під час виконання бойових завдань в районі населеного пункту АДРЕСА_1 , зник безвісти, що підтверджено сповіщенням ІНФОРМАЦІЯ_2 від 21.12.2024 №2193.

З 07.04.2011 до 30.01.2025 державним виконавцем здійснювалося утримання аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 щомісячно 1/4 частини усіх видів заробітку до досягнення ОСОБА_3 повноліття в примусовому порядку, на підставі рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області у справі №2-452/2011, виконавчого листа.

Постановою старшого державного виконавця від 30.01.2025 на підставі заяви позивача від 29.01.2025 у виконавчому провадженні №72122974 виконавчий документ повернуто стягувачу.

За період з 01.02.2025 до 19.05.2025 виконавчі документи про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , не перебували на примусовому виконанні, що підтверджено довідкою Шосткинського відділу державної виконавчої служби у Шосткинському районі Сумської області.

28.03.2025 позивач звернулася до відповідача із заявою про виплату грошового забезпечення безвісти зниклого військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 на користь законного представника його неповнолітньої дитини.

У відповідь на звернення відповідача листом від 05.05.2025 №1822/4167 повідомив, з посиланням на п.6 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у редакції Закону 01.02.2025, у разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону, грошове забезпечення виплачується законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей ( крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовця аліменти.

Повідомлено, що на користь позивача був виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 аліментів щомісячно 1/4 частини усіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття, що являється способом реалізації права законного представника неповнолітньої дитини військовослужбовця на отримання аліментів для утримання дитини шляхом отримання рішення суду, яке набрало законної сили, на отримання аліментів. Втім 10.04.2025 на адресу відповідача надійшла вимога державного виконавця про повернення виконавчого документу без виконання. У зв`язку з цим з метою правильного застосування норм, військовою частиною було направлено запит до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України щодо роз`яснення можливості/неможливості отримання законним представником неповнолітньої дитини грошового забезпечення військовослужбовця, які реалізували своє право на отримання аліментів, однак з тих чи інших причин виконавче провадження не було відкрито/завершено.

Не погодившись з даною відповіддю відповідача, позивач звернувся з позовною заявою до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, позивач має право на грошове забезпечення зниклого безвісті військовослужбовця, як законний представник неповнолітнього сина ОСОБА_3 , оскільки не одержує від військовослужбовця аліменти. Отже відмова відповідача не відповідає вимогам Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірним у цій справі є відносини у сфері виплати грошового забезпечення безвісті зниклого військовослужбовця.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII), а військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігається виплата грошового забезпечення.

Військовослужбовець має право скласти у письмовій довільній формі особисте розпорядження на випадок захоплення його в полон або заручником, інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти про виплату належного йому грошового забезпечення особі (особам) за його вибором, визначивши розмір частки таких осіб у відсотках (далі - особисте розпорядження на випадок полону).

Порядок підтвердження справжності підпису військовослужбовця на особистому розпорядженні на випадок полону, оформлення та зберігання такого розпорядження та його скасування здійснюються у порядку, передбаченому пунктом 4 статті 16 цього Закону.

У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону грошове забезпечення виплачується дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовця аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови що ці права не були поновлені). Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 50 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань.

У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзаці четвертому цього пункту, грошове забезпечення виплачується повнолітнім дітям, рідним братам (сестрам), законним представником яких є військовослужбовець. Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 20 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань.

Виплата грошового забезпечення особі (особам), визначеній (визначеним) в особистому розпорядженні на випадок полону, та особам, передбаченим цим пунктом, здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців у нейтральних державах або зникнення безвісти, їх звільнення з полону або визнання судом безвісно відсутніми чи оголошення судом померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини.

Грошове забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, підлягає індексації відповідно до закону. Порядок та умови перерахунку розміру грошового забезпечення таких військовослужбовців встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзацах четвертому - п`ятому цього пункту, належні та не виплачені військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками, а також інтернованим у нейтральних державах або зниклим безвісти, суми грошового забезпечення після оголошення їх судом померлими включаються до складу спадщини.

Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

За військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігаються передбачені законом інші види забезпечення.

Відповідно до пункту 2 розділу I Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260(далі-Порядок №260), грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 8 розділу I Порядку №260 грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.

Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).

Пунктом 3 розділу ХХХ Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення військовослужбовцям, зокрема безвісно відсутніми (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно) виплачується відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884, військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець.

Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх затвердженопостановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884(в редакції чинній на час звернення позивача до відповідача, далі - Порядок №884).

Цей Порядок визначає механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (далі - військовослужбовці).

Відповідно до п. 1-4 Порядку №884 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що цей Порядок визначає механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (далі - військовослужбовці).

У цьому Порядку під терміном «безвісно відсутній військовослужбовець» слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби.

За військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

Пунктом 3 Порядку № 884 передбачено, що за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

Виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

Відповідно до пункту 6 Порядку № 884 виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей:

- військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах, - до дня їх звільнення включно;

- військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

У Порядку № 884 під терміном «безвісно відсутній військовослужбовець» слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби.

За військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що на час звернення позивачки до відповідача, вона не одержувала аліментів від військовослужбовця , оскільки виконавчий лист повернуто стягувачу та не перебував на примусовому виконанні, про що повідомлено також військову частину, де проходив службу ОСОБА_2 .

Доводи апелянта щодо відсутності підстав виплати грошового забезпечення з посиланням на введення з 01.02.2025 в дію пункту 6 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції Закону України №3995-ІХ від 08.10.2024, , оскільки позивачці в судовому порядку призначені аліменти з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини, не спростовують висновків суду, що право на отримання грошового забезпечення зниклого безвісті військовослужбовця не мають лише особи, які одержують аліменти.

Колегія суддів зазначає, що лише наявність судового рішення про стягнення аліментів не є достатнім свідченням одержання аліментів стягувачем.

Проте, відповідачем визначається, що у державного виконавця не перебуває на примусовому виконанні судове рішення про стягнення аліментів на користь позивача, доказів одержання нею аліментів , відповідачем не надано.

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо дотримання позивачем умов нарахування спірного грошового забезпечення, оскільки на час введення в дію змін до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та станом на час звернення до відповідача, вона не одержувала аліментів від військовослужбовця ОСОБА_4 .

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.08.2025 по справі № 480/4236/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді А.О. Бегунц Я.В. П`янова