Справа № 440/12918/25
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2025-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/12918/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чеснокової А.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ" до Головного управління ДПС у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

28 серпня 2025 року позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення форми «С» від 27.06.2025 № 5 прийняте на підставі акту фактичної перевірки, що не містить опису та обґрунтування, в чому саме полягає порушення порядку ведення обліку товарних запасів пального за місцем їх реалізації та порушення яких саме норм законодавства, якими врегульовано порядок ведення обліку товарних запасів. Позивач пояснює, що фактичні залишки нафтопродуктів на АЗС мають відповідати обліковим залишкам надходження нафтопродуктів за певний проміжок часу, що підтверджені відповідними документами (ТТН), змінного звіту АЗС за формою №17-НП, за вирахуванням кількості відпущених нафтопродуктів за сумарними показниками лічильників паливно-роздавальних колонок. Дані про оприбутковане за даними бухгалтерського обліку пальне повинні відповідати даним реєстратора розрахункових операцій, який є носієм доказової інформації про обіг пального на АЗС. Усі нафтопродукти та СВГ, які поступають на АЗС для продажу, у відповідній кількості заносяться до РРО, який і здійснює облік товарно-матеріальних цінностей. Звертає увагу на те, що акт фактичної перевірки не містить зауважень до документів, якими підтверджується походження та облік товарних запасів пального на АЗС, а також зауважень до порядку ведення такого обліку, передбаченого як Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» так і Інструкцією №281, Інструкцією №332. Також при проведенні фактичної перевірки було здійснено зняття фактичних залишків нафтопродуктів в резервуарах та здійснювалось їх кількісне порівняння з обліковими даними РРО. Акт фактичної перевірки не містить висновків та/або фактів виявлення нестачі пального та/або його надлишків.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2025 року у справі № 440/12918/25 клопотання Головного управління ДПС у Полтавській області із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження залишено без задоволення.

09.10.2025 до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідно за висновками акту від 30.05.2025 №9691/5Ж/0716/7/РРО/44702151 встановлено порушення: п. 12 ст.3 Закону № 265/95-ВР, а саме: під час перевірки виявлено порушення ТОВ «ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ» порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації станом на 11 год 00 хв 22.05.2025 бензину автомобільного А-95 Євро5-Е5» в розмірі 3770 літрів на загальну суму 195 964,60 грн.; палива дизельного ДП-Л-Євро5-ВО в розмірі 4360 літрів на загальну суму 217912,80 грн; газу нафтового скрапленого в розмірі 2370 літрів на загальну суму 79347,60 грн.. За результатами розгляду акта перевірки прийнято ППР від 27.06.2025 № 5, згідно з яким застосовано до ТОВ «ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ» штрафні (фінансові) санкції у сумі 493 255,00 грн. (423255,00 грн. х 100%) за здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку. Відповідно вважає рішення прийняте податковим органом правомірне та таке, що не підлягає скасуванню.

14.10.2025 до суду надійшла відповідь на відзив, в якому позивач повністю підтримував позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Справу за вказаним позовом розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини четвертої статті 229 вказаного Кодексу.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

ТОВ «ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ» створене та зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб 14 липня 2022 року, номер запису 000003876. Основним видом здійснення Товариством господарської діяльності згідно КВЕД є: роздрібна торгівля пальним (основний) (47.30), а також іншими супутніми товарами. Господарська діяльність ТОВ "ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ" здійснюється на автозаправних станціях, що знаходиться в користуванні товариства на підставі договорів оренди, зокрема на АЗС, що знаходиться за адресою: м. Закарпатська область, Мукачівський район, місто Мукачево, вул. Данила Галицького, 100.

Головним управління ДПС в Закарпатській області підставі п.п.20.1.10 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, п.п.80.2.2, 80.2.3 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ зі змінами та доповненнями, прийнято наказ №433-п від 15.05.2025 "Про проведення фактичної перевірки", яким наказано провести фактичну перевірку ТОВ "ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ" () за адресою: Закарпатська область, Хустинський район, село Гребля, вул. Без назви, буд.341, з 22.05.2025 по 30.05.2025 .

На підставі вищевказаного наказу були видані направлення на проведення перевірки від 22.05.2025 №2250/07-16-07-05, від 22.05.2025 № 2251/07-16-07-05, від 28.05.2025 №2311/09-03.

За результатом проведення фактичної перевірки оформлено Акт від 30.05.2025 року №9691/5Ж/0716/7/РРО/44702151, в якому контролюючий орган дійшов до висновків про порушення, зокрема п. 12 ст.3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», із змінами та доповненнями (далі - Закону № 265/95-ВР), а саме: під час перевірки виявлено порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації станом на 11 год 00 хв 22.05.2025 бензину автомобільного А-95 Євро5-Е5» в розмірі 3770 літрів на загальну суму 195 964,60 грн.; палива дизельного ДП-Л-Євро5-ВО в розмірі 4360 літрів на загальну суму 217 912,80 грн; газу нафтового скрапленого в розмірі 2370 літрів на загальну суму 79347,60 грн.

Копія акту перевірки вручена представнику суб`єкта господарювання ТОВ "ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ" 30.05.2024.

10.06.2025 ТОВ «ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ» 10.06.2025 подано до ГУ ДПС у Закарпатської області заперечення на акт фактичної перевірки від 30.05.2025 року №9691/5Ж/0716/7/РРО/44702151, відповідно до висновку про розгляд заперечення від 24.06.2025 року заперечення залишено без задоволення.

27.06.2025 на підставі акту фактичної перевірки від 30.05.2025 року №9691/5Ж/0716/7/РРО/44702151 ГУ ДПС у Полтавській області прийнято податкове повідомлення-рішення форми «С» № 5, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та /або пені у розмірі 493 255,00 грн.

Позивач не погодився з податковим повідомленням-рішенням ГУ ДПС у Полтавській області форми «С» № 5від 27.06.2025 та оскаржив до ДПС України.

Рішенням ДПС України від 02.09.2025 року № 2594/6/99-00-06-03-02-06 скаргу платника часткову задоволено, скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області «С» № 5 від 27.06.2025 в частині застосованих штрафних санкцій у сумі 30,00 грн., в іншій частині зазначене ППР залишено без змін.

Позивач не погодився з податковим повідомленням-рішенням ГУ ДПС у Полтавській області форми «С» № 5 від 27.06.2025 та звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню суд дійшов таких висновків.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (надалі ПК України).

Згідно з підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Як встановлено судом, у період з 13 год. 05 хв. 22.05.2025 до 15 год. 10 хв. 30.05.2025 посадовими особами ГУ ДПС у Закарпатській області проведено фактичну перевірку господарської одиниці АЗС з магазином, що розташована за адресою: Закарпатська область, Хетський район, село Гребля, вулиця без назви, буд. 341 суб`єкта господарської діяльності ТОВ "ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ", за результатами якої складено акт фактичної перевірки щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, обігу підакцизних товарів та наявності ліцензій, патентів, свідоцтв від 30.05.2025, що був зареєстрований за №9691/5Ж/0716/7/РРО/44702151.

В акті фактичної перевірки від 30.05.2025 №9691/5Ж/0716/7/РРО/44702151 зазначено, що після ознайомлення з направленнями на проведення фактичної перевірки та вручення копії наказу оператору АЗС ТОВ «Оіл Центр Рітейл» - Газдик Сніжані Євгннівній було запропоновано зробити Х-звіт та зробити замір ПММ станом на 11:00 год.. Згодом 22.05.2025 в 12:19:50 год. оператором було здійснено операції з приймання пального : "Бензину автомобільного А-95 Євро5-Е5" в розмірі 3770 літрів на загальну суму 195 964,60 грн.; "Палива дизельного ДП-Л-Євро5-ВО" в розмірі 4360 літрів на загальну суму 217 912,80 грн; "Газу нафтового скрапленого" в розмірі 2370 літрів на загальну суму 79347,60 грн, але фактично пальне не отримувалось (бензовозів на АЗС не було). Згідно акцизних накладних довоз та відгрузка пального здійснювалась автомобілем (з державним номерним знаком НОМЕР_1 ). В ході проведення перевірки було наданий запит в Бюро Економічної Безпеки України для ідентифікування даного автомобіля через систему Безпекове Закарпаття. Відповідно до наданої відповіді транспортний засіб з державним номерним знаком НОМЕР_1 за маршрутом м. Ужгород м. Мукачево с. Гребля не зафіксовано. Отже, встановлено порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації станом на 11:00 год. 22.05.2025р. "Бензину автомобільного А-95 Євро5-Е5" в розмірі 3770 літрів на загальну суму 195 964,60 грн.; "Палива дизельного ДП-Л-Євро5-ВО" в розмірі 4360 літрів на загальну суму 217912,80 грн; "Газу нафтового скрапленого" в розмірі 2370 літрів на загальну суму 79347,60 грн.

За висновками акту перевірки від 30.05.2025 №9691/5Ж/0716/7/РРО/44702151 під час перевірки встановлено порушення пункту 12 статті 3 Закону України від 6 липня 1995 року №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР (діла - Закону №265/95-ВР). Дія цього закону поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Статтею 3 Закону №265/95-ВР встановлено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:

12) вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті). Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Згідно з пунктом 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах:

1) у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання:

100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше;

150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Відповідно до статті 20 Закону № 265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Слід зазначити, що 01 серпня 2020 року набрав чинності Закон України від 20 вересня 2019 року № 128-ІХ «Про внесення змін до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та інших законів України щодо детінізації розрахунків у сфері торгівлі та послуг», яким стаття 20 Закону № 265/95-ВР викладена у новій редакції, де відповідальність суб`єктів господарювання передбачена не тільки за реалізацію необлікованих товарів, а і за ненадання документів, які підтверджують облік товарів.

При цьому зазначеним Законом було уведено обов`язок суб`єктів господарювання надавати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи, що підтверджують облік та походження товарних запасів.

Такі висновки щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду від 07.02.2024 у справі № 280/6422/22.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV), бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; облікова політика - сукупність принципів, методів і процедур, що використовуються підприємством для складання та подання фінансової звітності.

Відповідно до п. 2 ст. 3 цього Закону бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Частиною 5 ст. 8 цього Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підприємство, зокрема, самостійно визначає облікову політику підприємства, розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського обліку), звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписанні бухгалтерських документів, затверджує правила документообігу і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Отже, документами, що є підставою для внесення записів до бухгалтерського обліку є накладні, витратні накладні, товарно-транспортні накладні та інші документи, що складаються за результатом господарської операції та фіксують її здійснення.

Наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 №281/171/578/155, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.09.2008 за №805/15496, затверджено Інструкцію про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, яка встановлює єдиний порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти і нафтопродуктів (далі по тексту - Інструкція № 281/171/578/155).

Вимоги цієї Інструкції є обов`язковими для всіх суб`єктів господарювання (підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців), що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України (далі - підприємства).

Згідно з підпунктом 10.2.1 пункту 10.2 розділу 10 Інструкції № 281/171/578/155 приймання нафтопродуктів, що надійшли автомобільним транспортом від постачальників, здійснюється працівниками автозаправної станції за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки) за даними товарно-транспортних накладних у разі наявності паспорта якості та копії сертифіката відповідності. Приймання нафтопродуктів здійснюється відповідно до вимог робочої інструкції оператора АЗС та інструкції з охорони праці, які повинні бути затверджені керівником підприємства, якому належить АЗС.

Відповідно до підпункту 10.2.10 пункту 10.2 розділу 10 Інструкції № 281/171/578/155 на підставі ТТН та акта приймання (у разі його наявності) оператор АЗС має оприбуткувати прийнятий нафтопродукт за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки), тобто зробити необхідні записи в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою N 13-НП. Дані про оприбутковані нафтопродукти заносяться до змінного звіту АЗС за формою N 17-НП (додаток 14).

Виходячи з положень підпунктів 10.3.1-10.3.4 пункту 10.3 Інструкції №281/171/578/155, облік реалізації нафтопродуктів ведеться через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений до фіскального режиму роботи РРО з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій кожною АЗС, яка здійснює розрахунки із споживачами готівкою.

Відпуск нафтопродуктів за готівку, талони, платіжними картками відображається у змінному, звіті АЗС за формою №17-НП, а відпуск нафтопродуктів за відомостями здійснюється АЗС на підставі договорів, укладених між підприємством та споживачем, та відображається у відомості на відпуск нафтопродуктів за формою №16-НП.

Відповідно до підпункту 10.4.1 пункту 10.4 розділу 10 Інструкції № 281/171/578/155 на АЗС здійснюється оперативне кількісне контролювання, результати якого використовуються для ведення обліку, звіряння кількості отриманих і відпущених нафтопродуктів. Кількісний облік нафтопродуктів на АЗС здійснюється за формою змінного звіту АЗС № 17- НП.

Після завершення зміни оператором АЗС складається змінний звіт АЗС за формою N 17-НП у двох примірниках, з яких один з доданими ТТН здається до бухгалтерської служби, а другий - залишається на АЗС (підпункт 10.4.3).

Облік нафтопродуктів на АЗС регламентовано положеннями пункту 16 Інструкції №281/171/578/155. Матеріально відповідальні особи АЗС ведуть облік руху нафтопродуктів за марками і видами (для дизельного палива в залежності від масової частки сірки) нафтопродуктів у змінному звіті за формою N 17-НП. який складається у двох примірниках. Перший примірник разом з первинними документами здається до бухгалтерської служби, а другий - залишається у матеріально відповідальної особи (підпункт 16.1).

Бухгалтерські служби підприємств перевіряють та приймають змінні звіти з доданими до них первинними документами (ТТН, талони, відомості встановленої форми, супровідні відомості за інкасацією готівки та інші), перевіряють правильність перенесення показників лічильників ГІРК, ОРК з попередньої зміни, звіт про обсяг реалізації і форми оплати за РРО, визначення фактичних залишків нафтопродуктів у резервуарах АЗС за результатами вимірювання, відображених у формі N 17-НП, та надходження готівки. Зроблені під час перевірки змінних звітів виправлення засвідчуються підписами операторів АЗС, керівника АЗС та головного бухгалтера або за його дорученням іншим працівником бухгалтерської служби підприємства (підпункт 16.2).

В журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою N 13-НП наявний запис за 22.05.2025 про надходження на АЗС на підставі ТТН №82412, № 82401 бензину марки А95 об`ємом 3770 літрів.

У змінний звіт АЗС за формою N 17-НП 22.05.2025 внесено дані про оприбутковані нафтопродукти - бензин марки А95 об`ємом 3770 літрів.

Згідно Z-звіту за 22.05.2025 до резервуару №1 було прийнято бензин автомобільний А-95 Євро5-ЕО об`ємом 3770 літрів за ціною 51,98 грн.

Способом перевірки наявності неоприбуткованих нафтопродуктів є співставлення даних обліку звітів АЗС за формою № 16-НП, № 17-НП та даних РРО з фактичними вимірюваннями залишків пального в резервуарах, тобто визначення різниці між кількістю нафтопродуктів, які надійшли на АЗС та кількістю реалізованих нафтопродуктів.

Розділ 13 Інструкції №281/171/578/155 регулює порядок проведення інвентаризації нафти та нафтопродуктів на підприємствах.

Відповідно до пункту 13.5 Інструкції №281/171/578/155 для здійснення інвентаризації розпорядчим документом керівника підприємства створюються робочі і постійно діючі інвентаризаційні комісії, до складу яких залучаються особи, що мають досвід здійснення інвентаризації. Забороняється вводити до складу робочої інвентаризаційної комісії головного бухгалтера підприємства та матеріально відповідальних осіб. Забороняється призначати головою робочої інвентаризаційної комісії у тих самих матеріально відповідальних осіб одного й того самого працівника два рази підряд. Розпорядчим документом керівника підприємства установлюються терміни початку та завершення робіт з інвентаризації.

Пунктом 13.13 Інструкції №281/171/578/155 передбачено, що результати вимірювань у резервуарах і технологічних трубопроводах інвентаризаційною комісією заносяться до журналу реєстрації проведення вимірювань нафтопродуктів (нафти) у резервуарах за формою №7-НП, а також до акта вимірювання нафтопродуктів (нафти) у резервуарах за формою №3-НП (додаток 26). Розрахунки наявності нафти та/або нафтопродуктів у технологічних нафтопродуктопроводах підприємств заносяться до відомості наявності нафтопродуктів (нафти) у технологічних нафтопродуктопроводах за формою №23-НП (додаток 27) та на АЗС до відомості нафтопродуктів у технологічних трубопроводах АЗС за формою №35-НП (додаток 28).

Співставлення даних обліку звітів АЗС за формою N 16-НП та N 17-НП та даних РРО з фактичними вимірюваннями залишків пального в резервуарах, тобто визначення різниці між кількістю нафтопродуктів, які надійшли на АЗС та кількістю реалізованих нафтопродуктів, є належним та правомірним способом перевірки наявності неоприбуткованих нафтопродуктів (якщо різниця показників є меншою ніж кількість фактично наявного в резервуарах пального, то має місце реалізація товарів, які не обліковані у встановленому порядку).

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені Верховним Судом у постанові від 08.09.2020 у справі №823/990/16.

Суд наголошує, що станом на час проведення фактичної перевірки, оформленої актом від 30.05.2025 №9691/5Ж/0716/7/РРО/44702151 єдиним можливим способом перевірки наявності необлікованих нафтопродуктів є співставлений даних обліку звітів АЗС за формою №16-НП та №17-НП та даних РРО із фактичними вимірюваннями залишків пального в резервуарах, тобто визначення різниці між кількістю нафтопродуктів, які надійшли на АЗС та кількістю реалізованих нафтопродуктів.

При проведенні фактичної перевірки було здійснено зняття фактичних залишків нафтопродуктів в резервуарах та здійснювалось їх кількісне порівняння з обліковими даними РРО. Акт фактичної перевірки не містить висновків та/або фактів виявлення нестачі пального та/або його надлишків

Такої різниці між кількістю нафтопродуктів, які надійшли на АЗС, та кількістю реалізованих нафтопродуктів, перевіряючі не встановили.

Суд зауважує, що підпунктами 4.2.5.4-4.2.5.6 пункту 4.2 Інструкції №281/171/578/155 передбачено, що для дистанційного керування паливно-роздавальними колонками мають використовуватись технічні засоби, що належать до складу спеціалізованих електронних контрольно-касових апаратів, унесених до Державного реєстру електронних контрольно-касових апаратів і комп`ютерних систем України для сфери застосування на АЗС. Зазначені засоби мають відповідати технічним вимогам до спеціалізованих електронних контрольно-касових апаратів для сфери застосування на АЗС та забезпечувати реєстрацію грошових коштів і надання розрахункових документів у єдиному технологічному циклі з відпусканням нафтопродуктів.

Місцеве керування паливно-роздавальними колонками має передбачати можливість функціонування з РРО.

Обсяг реалізації нафтопродукту, що фіксується лічильником сумарного обліку паливно-роздавальних колонок за певний проміжок часу, має збігатися з обсягом реалізації, відображеним у звітних документах касового апарата за всіма формами оплати за цей самий проміжок часу. При цьому розбіжність за добу між показами лічильника сумарного обліку і даними звітних документів касового апарата не повинна перевищувати 0,1 % від об`єму відпущених пального або олив.

Наведені законодавчі норми свідчать про те, що після оприбуткування нафтопродуктів, дані лічильника сумарного обліку паливно-роздавальних колонок, система керування паливно-роздавальними колонками та реєстратори розрахункових операцій діють як одне ціле та не повинні мати розбіжностей даних більш ніж на 0,1%.

Отже, реєстратор розрахункових операцій є носієм доказової інформації про обіг пального на АЗС.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

У постанові Верховного Суду від 25.05.2022 у справі №1.380.2019.004011 викладено правовий висновок про те, що законодавством не передбачено, що за місцем знаходження господарської одиниці суб`єкта господарювання повинні зберігатись оригінали первинних документів на придбання товарно-матеріальних цінностей, які є підставою для бухгалтерського обліку, ведення якого відповідно до статті 8 Закону № 996-ХIV покладено на уповноважену особу.

Частинами першою та другою статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо). Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

До перевірки як і до матеріалів справи позивачем надавалися товарно-транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів (нафти) форми 1-ТТН, журнали обліку надходження нафтопродуктів та газу вуглеводного скрапленого, змінні звіти за формою №17-НП, №14-ГС, які є документами, що підтверджують факт здійснення господарської операції щодо поставки нафтопродуктів на АЗС.

В акті перевірки від 30.05.2025 №9691/5Ж/0716/7/РРО/44702151 контролюючим органом не зафіксовано ненадання до фактичної перевірки 22.05.2025 саме товарно-транспортних накладних на відпуск нафтопродуктів (нафти) форми 1-ТТН.

Як зазначається в акті фактичної перевірки від 30.05.2025 №9691/5Ж/0716/7/РРО/44702151 та відзиві на позовну заяву було здійснено приймання пального "Бензину автомобільного А-95 Євро5-Е5" в розмірі 3770 літрів на загальну суму 195 964,60 грн.; "Палива дизельного ДП-Л-Євро5-ВО" в розмірі 4360 літрів на загальну суму 217912,80 грн; "Газу нафтового скрапленого" в розмірі 2370 літрів на загальну суму 79347,60 грн, але фактично пальне не отримувалось (бензовозів на АЗС не було). Згідно акцизних накладних довоз та відгрузка пального здійснювалась автомобілем (з державним номерним знаком НОМЕР_1 ). В ході проведення перевірки було наданий запит в Бюро Економічної Безпеки України для ідентифікування даного автомобіля через систему Безпекове Закарпаття. Відповідно до наданої відповіді транспортний засіб з державним номерним знаком НОМЕР_1 за маршрутом м. Ужгород м. Мукачево с. Гребля не зафіксовано.

Разом з тим, позивачем до матеріалів справи надано Товарно-транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів (нафти) за № 000021791 від 22.05.2025, № 82413 від 22.05.2025, № 82412 від 22.05.2025, № 82402 від 22.05.2025, № 82401 від 22.05.2025 згідно яких перевезення "Бензину автомобільного А-95 Євро5-Е5", "Палива дизельного ДП-Л-Євро5-ВО". "Газу нафтового скрапленого" здійснювалося на замовлення ТОВ «ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ» автомобілями: марки - Scania, державний номерний знак - НОМЕР_2 та марки - DAF, державний номерний знак - НОМЕР_3 .

Водночас транспортний засіб державний номерний знак: НОМЕР_1 згідно Товарно-транспортних накладних на відпуск нафтопродуктів (нафти) за № 82413 від 22.05.2025, № 82412 від 22.05.2025, № 82402 від 22.05.2025, № 82401 від 22.05.2025 значиться як причіп, а не автомобіль.

Відповідно в Бюро Економічної Безпеки України відсутня інформація за транспортним засобом державний номерний знак: НОМЕР_1 за маршрутом м. Ужгород - м. Мукачево - с. Гребля.

Відтак твердження відповідача про те, що довоз і відгрузка здійснювалась автомобілем державний номерний знак: НОМЕР_1 у зв`язку з чим відсутній факт отримання пального не знайшов свого підтвердження в ході розгляду справи і є безпідставним.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідачем ГУ ДПС у Полтавській області не доведено факту порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації суб`єктом господарювання.

Підсумовуючи викладене вище, зважаючи на встановлені обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що прийняте податкове повідомлення-рішення форми «С» № 5, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та /або пені у розмірі 493255,00 грн. - прийняте відповідачем не на підставі, що визначені Конституцією та законами України, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Отже, позов ТОВ " ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ " обґрунтований та підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору загальному розмірі 3028,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача

На підставі викладеного, керуючись статтями 2-9, 139, 243-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ" (вул. Чкалова, буд. 213, м. Кременчук, Полтавська область, 39623, ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Полтавській області форми «С» № 5від 27.06.2025.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ" (вул. Чкалова, буд. 213, м. Кременчук, Полтавська область, 39623, ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 7398,82 грн. (сім тисяч триста дев`яносто вісім гривень 82 копійки).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.О. Чеснокова