Справа № 607/14649/25
Суддя: Базан Л. Т.
Дата ухвалення: 2025-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.11.2025 Справа №607/14649/25 Провадження №2-а/607/624/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Базана Л.Т.

секретаря с/з Гоцак І.О.

за участю: позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Колодія А.С., представника відповідача Лобач М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Тернополя адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Колодій Артем Сергійович до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Колодій А.С. звернувся в суд з позовом до відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5123285 від 02.07.2025, згідно якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Так, згідно оскаржуваної постанови, позивач 02.07.2025 о 13.53 год. в м. Тернополі по вул. Оболоня, 1, здійснив зупинку тз Лексус д.н.з. НОМЕР_1 на перехресті, чим порушив п.15.9ґ ПДР. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що притягнення його до адміністративної відповідальності є безпідставним, необґрунтованим та незаконним. Зі слів ОСОБА_1 , 28.04.2025 о 15.20 год. в м. Тернопіль по вул. Г.М. Тарнавського, 6, він став учасником ДТП, в ході якої відбулося зіткнення керованого ним автомобіля Лексус та автомобіля Опель та постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.05.2025 водія автомобіля Опель притягнуто до адмінвідповідальності за ст. 124 КУпАП, а стосовно ОСОБА_1 провадження закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Внаслідок даної ДТП автомобіль ОСОБА_1 Лексус, зазнав значних механічних пошкоджень, пов`язаних із пошкодженням ходової частини автомобіля, оптики, кузова та силових кабелів гібридної установки двигуна та автоматичної трансмісії. У зв`язку з тим, що належний ОСОБА_1 автомобіль обладнаний гібридною установкою, при його відновленні виникали певні труднощі, пов`язані із налаштування електроніки автомобіля, в тому числі роботи гібридної установки та автоматичної коробки передач, про що автомобіль сигналізував відповідною інформацією на панелі приборів. Так, 02.07.2025 близько 13.40 год. ОСОБА_1 , вважаючи що його автомобіль справний, оскільки після ремонту пройшло близько 2-х тижнів і жодних несправностей він не виявляв, рухався на своєму автомобілі Лексус д.н.з. НОМЕР_1 , вулицею Торговиця в м. Тернополі в напрямку вул. Оболоня та проїжджаючи регульоване перехрестя вказаних вулиць, перед в`їздом на територію автовокзалу «Тернопіль», автомобіль почало сильно шарпати, а на панелі приладів почав мигати світловий покажчик «Чек» (сигнальна лампа на приладовій панелі, яка загоряється, коли система самодіагностики автомобіля виявляє несправність в двигуні або інших системах, що впливають на його роботу). На табло приладової панелі з`явилося інформаційне вікно, яким автомобіль вимагав терміново припинити рух та звернутися за допомогою до центру сервісного обслуговування (дилера). З метою встановлення причин технічної несправності свого автомобіля, їх серйозності, а відтак пересвідчитись чи можна надалі взагалі продовжувати рух, ОСОБА_1 , проїхавши вказане вище перехрестя, вимушено зупинив автомобіль на правому узбіччі вулиці Оболоня таким чином, щоб не заважати іншим учасникам дорожнього руху проїжджати вказаною вулицею та здійснювати заїзд на територію автовокзалу «Тернопіль». При цьому ОСОБА_1 одразу увімкнув аварійну світлову сигналізацію та розпочав переглядати інформаційні повідомлення на панелі приладів автомобіля з метою встановлення причин технічної несправності автомобіля. В цей час до автомобіля підійшли працівники поліції, які, представившись, звинуватили його у зупинці керованого ним транспортного засобу в забороненому місці, на що Візнюк В.І. вказав, що вимушено зупинився у вказаному місці через технічну несправність, про що його сигналізував бортовий комп`ютер автомобіля, а також неправильна робота автоматичної трансмісії. При цьому Візнюк В.І. додав, що попри це, зумів зупинити свій автомобіль таким чином та в такому місці, щоб не заважати іншим учасникам дорожнього руху та щоб його всі бачили, увімкнув аварійну світлову сигналізацію. Незважаючи на вищевказане, без пред`явлення будь-яких належних доказів, без роз`яснення суті та обставин правопорушення, його прав як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, працівник поліції, фактично провівши розгляд справи, виніс щодо нього оскаржувану постанову. З вказаною постановою ОСОБА_1 не погодився, про що неодноразового наголошував працівникам поліції, оскільки зупинив автомобіль вимушено через його технічну несправність. Зазначені обставини повністю підтверджуються долученим до позовної заяви відеозаписом із телефону ОСОБА_1 , який він здійснював з метою захисту своїх прав та інтересів. Так, працівник поліції, розглядаючи справу відносно ОСОБА_1 , не з`ясував всіх обставин справи, не надав їм належної оцінки, не вислухав особу, яку притягав до адміністративної відповідальності, не перевірив її доводів, чим порушив вимоги закону щодо всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Відтак, оскаржувана постанова підлягає скасуванню у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.07.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку, визначеному для розгляду окремої категорії термінових адміністративних справ, з урахуванням вимог параграфу 2 глави 11 КАС України.

28.07.2025 судом зареєстрований відзив на позов поданий представником відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції із змісту якого вбачається, що відповідач позов не визнає та заперечує проти нього. Так, представник відповідача вказує, що водій при керуванні автомобілем зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України. В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів. Згідно з приписами п. 2.3 д) ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху. Відповідно до вимог п. 15.9 (ґ) ПДР, зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга. Зазначена зона заборони зупинки поширюється на обидві сторони перехресть та забезпечує можливість водієві транспортного засобу займати крайнє праве положення під час повороту праворуч і безпечно виїхати на перехрестя. Таким чином, вказаним пунктом ПДР зупинка заборонена: безпосередньо на перехресті; ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу - в даному випадку у зв`язку з тим, що тими ж ПДР встановлена заборона зупинки ближче 10 м від пішохідних переходів. Матеріалами відеофіксації підтверджується факт здійснення позивачем зупинки на перехресті вулиці Оболоня. Відповідні заміри не здійснювалися, оскільки зупинка мала місце безпосередньо на перехресті у розумінні визначень, наданих п.1.10 ПДР України, у відповідності до яких перехрестя - це місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. полягає, зокрема у порушенні правил зупинки. Так, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що здійснена ним зупинка транспортного засобу була вимушеною. Відтак, зазначаючи, що здійснена позивачем зупинка транспортного засобу була вимушеною, позивач не звільняється від обов`язку довести такі обставини патрульному поліцейському під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та суду під час розгляду даної адміністративної справи. Однак жодні докази, з яких можливо було б встановити, що 02.07.2025 о 13.53 год. у позивача мала місце технічна несправність транспортного засобу, суду не надані. Окрім того, після винесення постанови, позивач безперешкодно продовжив рух транспортним засобом, що підтверджує той факт, що будь-яка несправність у автомобіля була відсутня, а пояснення, які надавав позивач на місці події, спрямовані виключно на уникнення адміністративної відповідальності за вчинене порушення. Так само суду не надані докази, що позивач після зупинки транспортного засобу у повній мірі виконав вимоги пунктів 9.9-9.11 ПДР, зокрема установив знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар. Указані обставини у сукупності дають підстави дійти висновку, що відповідач довів належними та достатніми доказами, а позивач не спростував наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. та відсутність з боку патрульного поліцейського порушень під час розгляду справи про це адміністративне правопорушення. З урахуванням викладеного вважає, що під час винесення оскаржуваної постанови патрульний поліцейський діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а сама постанова відповідає вимогам ст. 268,278.279.280.283 КУпАП, є правомірною та відсутні підстави для її скасування. Матеріалами відеофіксації з нагрудного відеореєстратора зафіксовано факт вчинення правопорушення, той момент, коли працівником поліції позивачу роз`яснено суть вчиненого правопорушення, права особи, що притягається до адміністративної відповідальності. Поліцейським роз`яснено позивачу про порушення ним вимог ч.1 ст. 122 КУпАП. Після ознайомлення з положеннями статей КУпАП позивач заявляв клопотання про те, що бажає скористатись правовою допомогою адвоката, яке було задоволено та надано можливість скористатись своїм правом на захист, а відтак твердження позивача, мають на меті лише уникнення адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. З огляду на викладене представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Колодій А.С. позов підтримали з підстав, викладених у ньому, та просили його задовольнити.

Представник відповідача УПП в Тернопільській області ДПП Лобач М.В. підтримала відзив на позов та просила суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення позивача, його представника та представника УПП в Тернопільській області ДПП, дослідивши подані документи і матеріали, а також відтворені в залі судового засідання відеозаписи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Судом встановлено, що 02.07.2025 інспектором 1 взводу 3 роти 1 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП Лукач С.М. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5123285, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 02.07.2025 о 13.53 год. в м. Тернополі по вул. Оболоня, 1, водій ОСОБА_1 здійснив зупинку тз Лексус д.н.з. НОМЕР_1 на перехресті, чим порушив п.15.9ґ ПДР.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 №580-УІП, поліцейський вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, Іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Статтею 222 КУпАП встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 222 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень, зокрема, і за частиною 1 статті 122 КУпАП.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до п. 2.3 рішення Конституційного суду України N 5-рп/2015 від 26,05.2015 "у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення", законодавство передбачає випадки коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення виноситься постанова (ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП), в такому разі притягнення особи до адміністративної відповідальності фактично відбувається у скороченому провадженні.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (в даному випадку відповідач) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Так, відповідачем до відзиву долучено відеозаписи із нагрудної камери поліцейського.

Разом з тим, позивач долучив до позову відеозапис зафіксований на власний мобільний телефон.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 №1306 ( із змінами і доповненнями).

Згідно з вимогами п. 1.1 ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих правил.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Судом встановлено, що згідно оскаржуваної постанови позивачу ставиться у вину те, що він керуючи транспортним засобом здійснив зупинку на перехресті, чим порушив п.15.9ґ ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Пунктом 15.9ґ ПДР передбачено, що зупинка забороняється: на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга

Диспозицією ч.1 ст.122 КУпАП, передбачена відповідальність водія, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року №1395 (далі за текстом Інструкція №1395), постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Статтею 283 КУпАП передбачено, що постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, містить відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення; опис обставин, установлених при розгляді справи; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження.

Суд звертає увагу на те, що позивач в позовній заяві не оспорював той факт, що він здійснив зупинку транспортного засобу на перехресті, однак вказує, що зупинка була вимушеною, у зв`язку із технічною несправністю автомобіля.

Статтею 40 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

На спростування викладених у позовній заяві обставин, до відзиву, надісланому до суду представником відповідача додано відеозапис з боді-камери поліцейського. Враховуючи ст. 40 ЗУ «Про дорожній рух», даний відеозапис є належним та допустимим доказом по справі.

Суд, дослідивши відеозапис, поданий представником відповідача на доведення правомірності дій працівників поліції встановив, що автомобіль Лексус д.н.з. НОМЕР_1 , під керування ОСОБА_1 зупинився на перехресті, без увімкненої аварійної світлової сигналізації, тому до нього підійшли працівники УПП в Тернопільській області ДПП. Надалі, водій увімкнув аварійну світлову сигналізацію. Поліцейський повідомив причину зупинки, на що водій пояснив, що на панелі приборів загорівся чек несправності, тому він і зупинився. В той же час поліцейський, оглянувши панель приборів автомобіля ОСОБА_1 вказав, що світиться помилка фар, на що водій вказав, що він не знає, що це за помилка, можливо якісь фари не горять або ж стопи, вважає, що руху не заважає. Поліцейські попросили водія надати для перевірки посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію тз та поліс страхування, у зв`язку із порушенням ним правил дорожнього руху, на що останній передав вказані документи. Після перевірки документів, поліцейський повідомив, що буде проводити розгляд справи та роз`яснив ОСОБА_1 права передбачені ст. 268 КУпАП. ОСОБА_1 забажав скористатися своїми правами, а саме можливістю скористатися правовою допомогою. Після спілкування з адвокатом, водій почав фільмувати на власний мобільний телефон панель приборів автомобіля, де показало помилку фар. Поліцейський провів розгляд справи та оформив Постанову.

У позовній заяві сторона позивача зазначає, що зупинка транспортного засобу була вимушена через непередбачені обставини, а саме технічна несправність автомобіля (засвітився «чек несправності»), а також участь даного автомобіля нещодавно у ДТП та його суттєві механічні пошкодженні, і тому він був вимушений зупинитись на перехресті, при цьому ввімкнув на автомобілі сигнал аварійної сигналізації.

Також, позивач долучив до матеріалів позову відеозапис з власного мобільного телефону, оглядом якого встановлено, що на панелі приборів транспортного засобу міститься напис «Headlight system malfunction» - несправність у системі керування фарами.

Пунктом 2.3а ПДР, передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: перед виїздом перевірити та забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Відповідно до п.1.5 ПДР, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Отже посилання позивача та його представника на те, що технічна несправність транспортного засобу могла виникнути як наслідок ДТП, участь в якому приймав автомобіль позивача, суперечить вимогам вказаних вище пунктів Правил дорожнього руху, а також тому, що після ремонту автомобіль підлягає перевірці за низкою вимог, зокрема огляду на якість ремонту (відсутність механічних пошкоджень, корозії, витоків рідин та тестуванню ключових систем (гальмівна система, рульове керування, освітлення), за результатами якої необхідно переконатися у належній роботі всіх компонентів та безпечності транспортного засобу.

Згідно п.1.10 ПДР, зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Вимушена зупинка припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

З пункту 15.1 ПДР вбачається, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Відповідно до п. 15.14 ПДР у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих Правил.

Згідно з п. 9.9.а ПДР аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі вимушеної зупинки на дорозі.

Пунктом 9.10 ПДР передбачено, що разом з увімкненням аварійної світлової сигналізації слід установити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20 м до транспортного засобу в населених пунктах.

З наведеного вбачається, що позивач в разі виникнення непередбачуваної обставини у вигляді технічної несправності транспортного засобу, зобов`язаний здійснити зупинку автомобіля з дотриманням ПДР України, а в разі вимушеної зупинки, де зупинку заборонено, повинен увімкнути аварійну світлову сигналізацію та вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб.

Так, матеріалами відеозапису, з нагрудної боді-камери, підтверджується факт увімкнення водієм сигналу аварійної сигналізації в місці, де зупинку заборонено лише після того, коли до вказаного автомобіля підійшов поліцейський - 13.57.51 год., в той же час запис на боді-камеру почав здійснюватися о 13.57.41 год., що спростовує пояснення позивача вказані у позовній заяві про те, що ОСОБА_1 одразу після вимушеної зупинки увімкнув аварійну світлову сигналізацію.

Отже, в період часу з 13.57.41 год. по 13.57.51 год., в порушення вимог п.9.9.а ПДР, аварійна світлова сигналізація на автомобілі позивача не була увімкнена.

Крім цього, відеозаписом з нагрудної боді-камери поліцейського УПП в Тернопільській області ДПП зафіксовано, що позивач здійснив зупинку на перехресті, хоча у напрямку руху автомобіля позивача розміщені місця для стоянки автомобілів, до яких міг слідувати останній, аби не створювати перешкод для руху іншим учасникам дорожнього руху та не порушувати ПДР України.

Разом з тим, п. 31.4 ПДР містить вичерпний перелік технічних несправностей згідно яких забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством.

Так, відтвореним у судовому засіданні відеозаписом зафіксовано технічну несправність фар автомобіля марки Лексус, що не входить до переліку несправностей визначених п.31.4 ПДР, згідно яких забороняється експлуатація транспортних засобів, а отже не є критичним з огляду на те, що подія мала місце у світлу пору доби, тому позивач мав можливість продовжити рух та здійснити зупинку з дотриманням ПДР або ж до найближчої СТО.

Пункт 34.5 ПДР передбачає, що у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

Однак жодних доказів на підтвердження наявності технічної несправності транспортного засобу, у зв`язку з якою позивач, згідно з його поясненнями, здійснив вимушену зупинку в місці, де зупинку заборонено, стороною позивача не надано, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 77 КАС України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Разом з тим, позивач, після оформлення оскаржуваної постанови, мав можливість звернутися до сервісного центру чи станції технічного обслуговування, з приводу технічної несправності автомобіля, однак не зробив цього та не надав суду жодних доказів на підтвердження даної несправності.

Слід зауважити, що при дослідженні відеозапису встановлено, що позивач почав фільмувати технічну несправність на панелі приладів автомобіля, лише після тоді коли поліцейський підійшов до нього, повідомив про причину зупинки та про порушення ПДР. На момент, коли поліцейський підійшов до автомобіля водій перебував за кермом та жодних дій для усунення технічної несправності не вчиняв, зокрема не телефонував до СТО чи сервісного центру.

Суд вбачає те, що позивач знехтував Правилами дорожнього руху та зупинив транспортний засіб у зручному для нього місці, покликаючись при цьому на вимушену зупинку. Також з даного відеозапису вбачається, що водій повідомив інспектора, що зупинився тому, що транспортний засіб має технічну несправність, проте на відеозаписі 14.20.40 год. відображено, що водій, після оформлення оскаржуваної постанови, продовжив рух транспортним засобом.

Враховуючи наведене, суд вважає, що технічна несправність фар автомобіля є не критичною і, що водій все ж міг продовжувати рух транспортного засобу, а також міг передбачити, що в його діях є порушення ПДР України.

Доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем та його представником надано не було. Позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження обставин, яким він обґрунтував свій позов. У цьому ж випадку, пояснення позивача в позовній заяві вказують лише на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідків у зв`язку з притягненням до адміністративної відповідальності, але не вказують на неправомірність дій відповідача.

Таким чином, суд погоджуються з доводами представника відповідача, що позивач без достатніх правових підстав зупинився на перехресті та критично сприймає пояснення позивача та його представника, що така зупинка була вимушеною, оскільки такі твердження не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються долученим до матеріалів справи відеозаписом із нагрудної камери поліцейського.

Відтак, суд приходить до висновку, що відповідачем в повній мірі доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП. Постанова винесена з дотриманням норм чинного законодавства, стягнення відповідачем застосовано без порушень, в межах санкції ч.1 ст.122 КУпАП, тому підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.

Таким чином, заперечення позивача щодо безпідставності винесення постанови спростовуються вищевказаними доказами. Самі лише заперечення не мають юридичної сили, оскільки свою позицію та невинуватість позивач, мав би довести шляхом надання доказів на спростування обставин викладених у оскаржуваній постанові, адже відповідно до ч.1 ст.8 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом; ч.1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Втім, доказів, які б спростовували факт наявності адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем надано і таких не було встановлено судом в ході розгляду справи по суті.

Європейським судом з прав людини зазначено, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).

Приймаючи рішення, суд враховує, що визначений правовою нормою ст.77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 року у справі № 520/2261/19.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про залишення рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позову без задоволення.

Також відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Згідно зі ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Зважаючи на те, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Колодій А.С. відмовлено, відповідно до ст.139 КАС України, судові витрати, а саме судовий збір йому не відшкодовується.

Керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст. 2, 9, 72, 77, 139, 241-246, 286 КАС України, ст.ст. 7, 9, 19, 122, 247, 251, 252, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

У задововленні позову ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Колодій Артем Сергійович до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5123285 від 02.07.2025, згідно якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

На виконання вимог п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України суд зазначає повне найменування сторін у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: Колодій Артем Сергійович, РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса місцезнаходження: І. Мазепи, 12, оф.51 м. Тернопіль, 46009.

Відповідач: Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, , адреса місця знаходження: вул. Котляревського,24, м. Тернопіль, 46001.

Головуючий суддяЛ. Т. Базан