Справа № 120/14157/24
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2025-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 грудня 2025 року

м. Київ

справа №120/14157/24

адміністративне провадження №К/990/32174/25

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Гриціва М. І. перевірив матеріали касаційної скарги Міністерства юстиції України про перегляд рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21 січня 2025 року та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2025 в адміністративній справі за позовом приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України (далі також - Мінюст, скаржник), третя особа - Державне підприємство «Національні інформаційні системи», про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії, і

ВСТАНОВИВ:

Мінюст подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21 січня 2025 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2025 року і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Верховний Суд ухвалою від 20 серпня 2025 року відкрив касаційне провадження за поданою касаційною скаргою та запропонував учасникам справи надати відзив на касаційну скаргу.

09 вересня 2025 року адвокат Зінченко Д. В., який діє в інтересах приватного нотаріуса ОСОБА_1., подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу.

22 вересня 2025 року скаржник надіслав до Верховного Суду додаткові пояснення.

Мінюст одночасно із вимогами касаційної скарги заявив клопотання про касаційний розгляд цієї справи за участі представника скаржника. Інші учасники справи такі клопотання не заявляли.

Вирішуючи клопотання скаржника про розгляд справи за участі його представника (на судовому засіданні), суд касаційної інстанції виходить з такого.

Згідно з вимогами статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі ? КАС України) суд касаційної інстанції у касаційному порядку: переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги; на підставі встановлених фактичних обставин справи лише перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. До того ж суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним; вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу; надавати перевагу одних доказів над іншими; збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази; приймати та розглядати вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції; допускати зміну предмета або підстав позову.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово висловлювався з приводу національних законодавчих обмежень публічних слухань із викликом сторін взагалі та у судах касаційної інстанції, зокрема, згідно із частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) однією з істотних гарантій справедливого судового розгляду є публічний судовий розгляд.

Зокрема, публічний характер провадження у судових органах, згаданих у частині першій статті 6 Конвенції, захищає учасників справи від здійснення правосуддя таємно, поза контролем громадськості та є також одним із засобів збереження довіри до судів вищих і нижчих ланок (рішення у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, пункт 25).

Натомість у справі «Covalenco v. the Republic of Moldova» (заява № 72164/14, пункти 19- 22) ЄСПЛ вказав, що право учасника справи на «публічне слухання» передбачає право на обов`язковість «усного слухання»; тільки у разі наявності виняткових обставин, які виправдовують відмову від такого слухання.

Також у справах «Goc v. Turkey» (заява № 36590/97, пункт 48) та «Ramos Nunes de Carvalho E Sа v. Portugal» [GC] (заява № 55391/13, пункт 187) Суд наголосив, що право на «публічне слухання» у розумінні пункту 1 статті 6 передбачає право на «усне слухання», за винятком наявності виняткових обставин, що можуть виправдати відмову від слухань: a) справи, у яких немає питань достовірності чи спірності фактів, які потребують слухання, і суди можуть справедливо та розумно вирішити справу на підставі матеріалів справи (рішення у справах: «Dцry v. Sweden», заява № 28394/95, пункт 37; «Saccoccia v. Austria», заява № 69917/01, пункт 73). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи (рішення у справі «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01, пункт 28); (b) у справах, що порушують суто юридичні питання обмеженого обсягу, або пункти права, що не становлять особливої складності (рішення у справах: «Simsek v. Turkey», заява № 5488/05, пункти 29- 31; «Varela Assalino v. Portugal», заява № 64336/01; «Speil v. Austria», заява № 42057/98, пункт 2); (c) коли справа стосується вузькоспеціалізованих питань, зокрема питань соціального забезпечення.

Натомість Суд визнав необхідним проведення слухання у таких випадках: (a) там, де потрібно оцінити, чи правильно встановлені факти владою (рішення у справі «Malhous v. the Czech Republic» [GC], № 33071/96, пункт 60); (b) у разі неможливості сформувати правову позицію у спірних правовідносинах без пояснень сторін щодо обставин, що мають значення для справи (рішення у справах: «Goc v. Turkey», заява № 36590/97, пункт 51 та «Andersson v. Sweden», заява № 17202/04, пункт 57); (c) коли суду необхідно отримати роз`яснення з певних питань, зокрема, шляхом проведення слухання (рішення у справах: «Fredin v. Sweden» (№ 2), заява № 18928/91, пункт 22 та «Lundevall v. Sweden», заява № 38629/97, пункт 39).

Про легітимність обмеження усного слухання у судах третьої (касаційної) інстанції зазначається, зокрема, у рішенні ЄСПЛ «Xhoxhaj v. Albania»" (заява № 15227/19, пункт 339), де Суд вказав, що право на публічне слухання за частиною першою статті 6 Конвенції передбачає право на усне слухання принаймні в одній інстанції. Відсутність слухання у другій чи третій інстанції може бути виправдана особливостями відповідного розгляду лише за умови, що слухання було проведено в першій інстанції.

Аналогічні позиції висловлені в ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 233/3676/19, від 15 червня 2021 року у справі № 755/12623/19, від 13 липня 2021 року у справі № 757/7499/17-ц.

Відповідно до приписів пункту 10 частини першої статті 4 КАС України письмове провадження - це розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Верховний Суд в ухвалі про відкриття провадження у цій справі надав сторонам можливість повною мірою скористатися своїми процесуальними правами і учасники справи ними скористалися, надали до Суду відповідні письмові пояснення та доводи.

Суд наголошує, що бажання сторін (сторони) у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які вже висловлені ними (нею) в касаційній скарзі, відзиві на касаційну скаргу, поясненнях, тощо не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників.

Така позиція узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеного в ухвалі від 17 лютого 2020 року у справі № 815/209/18.

З огляду на наведене, Суд зважає на факт слухання цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій у відкритому судовому засіданні з участю сторін, характер правовідносин, предмет спору, склад учасників справи, межі повноважень касаційного суду, брак будь-яких обґрунтувань скаржника про необхідність та обов`язковість його участі в слуханні справи, наявність достатнього обсягу письмових пояснень для ухвалення судового рішення, та не вбачає підстав для задоволення клопотання Мінюсту про розгляд справи у судовому засіданні з участю його представника і визнає за можливе призначити цю справу до розгляду на підставі статті 340 КАС України в порядку письмового провадження за наявними в ній матеріалами без виклику учасників справи.

Відповідно до частини першої, третьої - п`ятої статті 340 КАС України суддя-доповідач в порядку підготовки справи до касаційного розгляду: 1) з`ясовує склад учасників справи; 2) вирішує письмово заявлені клопотання учасників справи; 3) вирішує питання про можливість попереднього розгляду справи або письмового провадження за наявними у справі матеріалами у суді касаційної інстанції; 4) вирішує питання про зупинення виконання судових рішень, які оскаржуються; 5) вирішує інші питання, необхідні для касаційного розгляду справи. Після проведення підготовчих дій суддя-доповідач призначає справу до касаційного розгляду у судовому засіданні чи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Підготовчі дії, визначені пунктом 2 частини першої цієї статті, вчиняються з дотриманням прав всіх учасників справи подати свої міркування та заперечення щодо їх вчинення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Про дату, час та місце розгляду справи повідомляються учасники справи, якщо справа відповідно до цього Кодексу розглядається з їх повідомленням.

Інших заяв та клопотань, які б потребували вирішення, від учасників справи до Суду не надходило.

Вважаю, що виконані всі необхідні дії, пов`язані з підготовкою справи до касаційного перегляду, передбачені статтею 340 КАС України, та наявні підстави для призначення справи до касаційного розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Керуючись статтями 248, 340, 355 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити Міністерству юстиції України у задоволенні клопотання про розгляд справи у касаційному порядку в судовому засіданні у присутності його представника.

Призначити справу № 120/14157/24 за позовом приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа - Державне підприємство «Національні інформаційні системи», про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії, до касаційного розгляду в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення та виклику учасників справи.

Розгляд справи провадити колегією у складі трьох суддів у приміщенні Касаційного адміністративного суду в місті Києві, вулиця Князів Острозьких, 8, корпус 5.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та не оскаржується.

Суддя -доповідач М. І. Гриців