Справа № 642/6647/25
Суддя: Петрова Н. М.
Дата ухвалення: 2025-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

"02" грудня 2025 р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 642/6647/25

Провадження № 2-а/642/64/25

02 грудня 2025 року

м.Харків

Холодногірський районний суд м.Харкова

у складі: головуючого - судді Петрової Н.М.

за участю секретаря судового засідання Лісняк В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту Патрульної Поліції про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі,-

ВСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ

27.10.2025 до Холодногірського районного суду м. Харкова звернувся позивач ОСОБА_1 з адміністративною позовною заявою до Департаменту патрульної поліції, в якій просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5990914 від 22.10.2025 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень, а провадження у справі закрити. Крім того, просив суд стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача витрати, пов`язані зі сплатою судового збору.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.10.2025, вказана адміністративна справа надійшла в провадження судді Петрової Н.М. (а.с.6).

Ухвалою суду від 28.10.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення залишено без руху, надано строк для усунення недоліків, які усунуто 29.10.2025 (а.с.7-8, 10-17).

Ухвалою суду від 03.11.2025 відкрито провадження у даній справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.18).

18 листопада 2025 до суду від представника відповідача Департаменту патрульної поліції Федюка Д.В. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно якого просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі (а.с.24-31).

25 листопада 2025 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно якої ОСОБА_1 просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, визнати оскаржувану постанову ЕНА №5990914 від 22.10.2025 протиправною, закрити провадження у справі (а.с.33).

27 листопада 2025 від представника відповідача Департаменту патрульної поліції Федюка Д.В. через підсистему «Електронний суд» надійшли заперечення на відповідь на відзив, відповідно яких просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.34-38)

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Так, відповідно постанови серія ЕНА №5990914 від 22.10.2025, 22.10.2025 об 11 год. 30 хв. за адресою: м. Харків, на майдані Павлівському, буд. 6, поліцейськими виявлено водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом Volkswagen Polo, державний номерний знак НОМЕР_1 , з технічним станом, який не відповідає вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, а саме, не горить лампа заднього лівого сигналу гальмування, чим порушив вимогу п. 31.1, п.31.4.3 а), Правил дорожнього руху України, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі ПДР України) та п. 6.1.7.2 Вимог щодо безпечності технічного стану та методи контролювання ДСТУ 3649:2010 (далі ДСТУ 3649:2010).

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Позиція позивача

ОСОБА_1 вважає постанову про накладення адміністративного стягнення від 22.10.2025 серії ЕНА №5990914 незаконною та необґрунтованою через низку суттєвих порушень, які стосуються як матеріального, так і процесуального права.

Так, в оскаржуваній постанові в графі 5. "Час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення:" вказано "Водій керував транспортним засобом, технічний стан якого не відповідає вимогам стандартів, що стосується безпеки дорожнього руху, а саме не горить лампа заднього правого сигналу гальмування." Це є неправдивим твердженням! Правий сигнал гальмування в автомобілі був в повному порядку. В графі 7 постанови "До постанови додається: Відео з бк 470127" саме з цього відео і видно, що права лампа заднього сигналу гальмування в повному порядку. Таким чином оскаржувана постанова містить не правдиві відомості, а тому також підлягає скасуванню.

В оскаржуваній постанові в графі 5. "Час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення:" вказано "також не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку (вправо) перед перестроюванням", це також не відповідає дійсності, під час зміни смуги руху позивачем заздалегідь подано правий сигнал повороту та лише після цього він виконав маневр зі зміною смуги руху, та перестроїв своє авто в правий ряд. Це також відображено на відео.

Позивач зазначає, що постанова має суттєві вади, що робить її недійсною, а саме: в порушення норм Кодексу України про адміністративні правопорушення примірник Постанови, вручений позивачу, не містить підпису посадової особи, що винесла Постанову, тобто старшого інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області капітана поліції КУЗНЕЦОВА ДЕНИСА СЕРГІЙОВИЧА. Графа 7 "Підпис особи, яка винесла постанову: (КУЗНЕЦОВ ДЕНИС СЕРГІЙОВИЧ)" ПОРОЖНЯ. Примірники постанови у справі про адміністративне правопорушення мають бути ідентичні.

Крім того, позивач ОСОБА_1 зазначив, що після зупинення транспортного засобу, усунув несправність - замінив лапу лівого заднього фонаря на місці зупинки, що виключає адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 31.5 ПДР в разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

У разі виникнення в дорозі несправностей, водій несправного транспортного засобу повинен вжити заходів для того, щоб прибрати його за межі проїзної частини дороги.

Таким чином, так як Позивач усунув виявлену технічну несправність транспортного засобу на місці її виявлення, тільки після чого продовжив подальший рух транспортним засобом, то вказане свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП. На відео зафіксовано, що Позивач повідомляє інспектора, що має лампочку та зараз усуне несправність лівого фонаря, а Відповідач умисно зазначив про несправність правого фонаря, тобто зазначив несправність, якої взагалі фактично не існувало.

Позиція відповідача

18 листопада 2025 до суду від представника відповідача Департаменту патрульної поліції Федюка Д.В. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно якого просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі, так як оскаржувана постанова серії ЕНА №5990914 від 22.10.2025 винесена у відповідності до норм чинного законодавства, є законної.

Відзив обґрунтований тим, що 22.10.2025, об 11 год. 30 хв. за адресою м. Харків, на майдані Павлівському, буд. 6, поліцейські виявили водія, який керував транспортним засобом Volkswagen Polo, державний номерний знак НОМЕР_1 , з технічним станом, який не відповідає вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, а саме, не горить лампа заднього лівого сигналу гальмування, чим порушив вимогу п. 31.1, п.31.4.3а) Правил дорожнього руху України, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та п. 6.1.7.2 Вимог щодо безпечності технічного стану та методи контролювання ДСТУ 3649:2010 (далі ДСТУ 3649:2010).

Зазначений транспортний засіб був зупинений на підставі п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Поліцейський підійшов до водія, пояснив причину застосування превентивних поліцейських заходів, на підставі пункту другого частини першої ст. 32 Закону, поліцейським було висунуто вимогу до позивача про пред`явлення документів, що посвідчують його особу та відповідне право, а саме посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб, відповідно.

Поліцейський, встановивши, що дана подія має цілісний склад адміністративного правопорушення, у відповідності до ст. 278 КУпАП, розпочав підготовку до розгляду справи. Позивачеві в повному обсязі роз`ясненні його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що підтверджується відеозаписом з портативного відеореєстратора № 470127, який долучено в п. 7 постанови. За результатом розгляду справи, згідно з вимогами ст. 251, 252, 268, 278, 279, 280 КУпАП, поліцейським встановлений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, тому була винесена постанова серії ЕНА № 5990914.

Відповідно до п. 6.1.7.2 ДСТУ 3649:2010 сигнали гальмування мають вмикатися під час приведення у дію відповідних органів керування гальмівних систем та функціювати у сталому режимі весь період гальмування.

В п. 6.1.5 ДСТУ 3649:2010 відповідно до таблиці 1 визначають кількість, колір та наявність ПЗС (прилад зовнішній світловий) на КТЗ (колісний транспортний засіб).

Сигнал гальмування червоного кольору обов`язковий для всіх категорій у кількості 2 або 4 зовнішніх приладів. Згідно п. 31.4.3 п. 31.4 ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: зовнішні світлові прилади: а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу; б) порушено регулювання фар; в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла; г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу; ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Відповідач визнає наявність технічних помилок у постанові (відсутність підпису особи, яка склала постанову, неточності у графі суть та обставини правопорушення стосовно несправності транспортного засобу). Фактичною обставиною була непрацююча лампа заднього лівого сигналу гальмування, тоді як у фабулі помилково зазначено лампу заднього правого сигналу гальмування. Про що інспектор доповів рапортом. Суть правопорушення та його кваліфікація залишаються незмінними.

Тому, посилаючись на практику Верховного Суду, стверджує, що такі помилки є описками і не можуть бути підставою для скасування постанови, оскільки вони не впливають на її суть. Це відповідає принципу правової стабільності, який згадує Європейський суд з прав людини.

ІІІ. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань від нього до суду не надходило, скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, судом не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку.

Так, предметом оскарження у цій справі є постанова старшого інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області капітана поліції Кузнєцова Д.С. по справі проадміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5990914 від 22.10.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративноївідповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення увигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Отже, в цій справі суд має надати оцінку на предмет законності оскаржуваної постанови, оцінивши її на предмет відповідності верховенству права та критеріїв законності рішення суб`єкта владних повноважень, які наведені в частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Нормами ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України). Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Притягнути до адміністративної відповідальності можна лише ту особу, яка вчинила дії, що мають ознаки адміністративного правопорушення, та яка є або може бути суб`єктом адміністративного правопорушення.

Притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема поліцейського, а також встановлення ним факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена законодавством.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно п. 8 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху - частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови серії ЕНА №5990914 від 22.10.2025 вбачається, що 22.10.2025 об 11 год. 30 хв. за адресою: м. Харків, на майдані Павлівському, буд. 6, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Polo, державний номерний знак НОМЕР_1 , з технічним станом, який не відповідає вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, а саме, не горить лампа заднього лівого сигналу гальмування, чим порушив вимогу п. 31.1, п.31.4.3 а), Правил дорожнього руху України, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі ПДР України) та п. 6.1.7.2 Вимог щодо безпечності технічного стану та методи контролювання ДСТУ 3649:2010 (далі ДСТУ 3649:2010), за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України «Про дорожній рух».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про дорожній рух» цей закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 1.1 ПДР встановлено, що ці Правила встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.п. 1.3, 1.9 ПДР).

Відповідно до пункту 2.3 б) ПДР України, водій транспортного засобу зобов`язаний, зокрема, бути уважним та стежити за дорожньою обстановкою.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує транспортним засобом, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання транспортних засобів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Ті, хто реалізували своє право володіти транспортними засобами та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція , матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015.

В ч. 1 ст. 121 КуПАП зазначено, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Пунктом 2.3 (а) ПДР України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Згідно п. 31.1 ПДР України, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно п. 31.4.3 п. 31.4 ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: зовнішні світлові прилади: а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу; б) порушено регулювання фар; в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла; г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу; ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Відповідно до п. 6.1.7.2 ДСТУ 3649:2010 сигнали гальмування мають вмикатися під час приведення у дію відповідних органів керування гальмівних систем та функціювати у сталому режимі весь період гальмування.

В п. 6.1.5 ДСТУ 3649:2010 відповідно до таблиці 1 визначають кількість, колір та наявність ПЗС (прилад зовнішній світловий) на КТЗ (колісний транспортний засіб).

Сигнал гальмування червоного кольору обов`язковий для всіх категорій у кількості 2 або 4 зовнішніх приладів.

Таким чином, діюче законодавство чітко та однозначно забороняє експлуатацію транспортних засобів за наявності зазначених вище технічних несправностей.

Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п.27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія підчас руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Експлуатація автомобіля передбачає, зокрема використання автомобіля за призначенням.

Відповідно до п.1.10 ПДР України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керування транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Отже, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зрушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

В силу положень ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 75 КАС України достовірним є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а ч. 1, 2 ст. 76 КАС України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та суд вирішує питання про достатність доказів відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію», передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» закріплено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото-і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2)технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3)безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; 4)спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.

Інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці.

Отже, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

На підтвердження винуватості позивача відповідач надав відеозапис портативного відеореєстратора № 470127, долученому до матеріалів справи, на якому зафіксовано рух транспортного засобу, технічний стан, якого не відповідає вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, а саме, не горить лампа заднього лівого сигналу гальмування, що є порушенням ДСТУ 3649:2010 та ПДР України.

Також, на відео зафіксовано, що позивач визнає факт несправності заднього лівого сигналу гальмування та після зупинення транспортного засобу усуває несправність - замінив лапу лівого заднього фонаря на місці зупинки.

Згідно з п. 31.5 ПДР в разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

У разі виникнення в дорозі несправностей, водій несправного транспортного засобу повинен вжити заходів для того, щоб прибрати його за межі проїзної частини дороги.

Таким чином, так як Позивач усунув виявлену технічну несправність транспортного засобу на місці її виявлення, тільки після чого продовжив подальший рух транспортним засобом, то вказане свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Будь-яких інших доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови, не надано.

Оскаржувана постанова є фіксацією подій, за які особа притягується до адміністративної відповідальності. У наявному відеозаписі, що фіксує подію, відсутні докази, які б підтверджували умисел у вчиненні адміністративного правопорушення. На відео неможливо встановити, коли саме виникла несправність, адже автомобіль не належить відповідачу.

Згідно даних постанови Серії ЕНА № 5990914 від 22.10.2025 автомобіль Volkswagen Polo, державний номерний знак НОМЕР_1 належить ОСОБА_2 (а.с.3).

Положеннями ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Остання, наразі, містить вимоги до змісту постанови про правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Щодо доводів сторони позивача про порушення поліцейськими вимог ст. 268 КУпАП під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.121 КУпАП, то суд зазначає, що з долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що працівниками поліції були дотримані вимоги ст. 268 КУпАП, зокрема було повідомлено позивачу про розгляд щодо нього справи про адміністративне правопорушення, роз`ясненні його права та обов`язки.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рекомендаціях № R (91) 1 Комітету Ради Європи Державам-Членам стосовно адміністративних санкцій від 13.02.1991р. рекомендовано керуватись у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцпій.

Враховуючи постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваної позивачем постанови, а тому, зважаючи на наведені вище норми законодавства та встановлені судом обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Аналізуючи зазначене вище у своїй сукупності, суд приходить до висновку, що наявні підстави для визнання протиправною та скасування постанови Серія ЕНА №5990914 від 22.10.2025 по справі проадміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративноївідповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення увигляді штрафу у розмірі 340 грн.

При цьому суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі, понесені судові витрати за подання адміністративного позову у розмірі 1 211,20 гривень, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 72-78, 242, 243, 244, 246, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту Патрульної Поліції про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5990914 від 22.10.2025 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.121 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь на ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять грн. 20 коп.) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_2 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач: Департамент патрульної поліції, , місцезнаходження: 03048, м.Київ, вул.Федора Ернста, 3.

Повний текст рішення складено 03.12.2025.

Суддя Наталя ПЕТРОВА