Справа № 580/8601/25
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2025-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/8601/25 Суддя (судді) першої інстанції: Анжеліка БАБИЧ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.

Суддів: Беспалова О.О., Вівдиченко Т.Р.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

29 липня 2025 року у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про: визнання протиправною бездіяльності щодо не призначення та не проведення розслідування за фактом отримання ним травми; зобов`язання призначити та провести розслідування за фактом отримання ним травми.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що проходив військову службу та звільнений за станом здоров`я. Під час проходження у вересні 2022 року отримав травму, розслідування якої відповідач всупереч вимог чинного законодавства не провів. Також просив поновити строк звернення до суду, оскільки до звільнення брав безпосередню участь у захисту Батьківщини.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025 року суд залишив без руху позовну заяву та надав позивачці строк 10 днів з моменту отримання ухвали для усунення викладених у мотивувальній частині ухвали недоліків позовної заяви.

13 серпня 2025 року від представника позивача на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків, в якій просив вважати поважними причини пропуску строку на подання позовної заяви та поновити вказаний строк. Обґрунтовуючи зазначив, що отримав травму 02 вересня 2022 року, однак довідку про обставини травми не отримав. Тому представник позивача звернувся до відповідача запитом, на який отримав відповідь від 01 травня 2025 року. Тому вважає, що дотримався, встановленого строку звернення до адміністративного суду зі вказаним позовом.

Ухвалою від 18 серпня 2025 року суд відмовив повністю у задоволенні заяви вх. від 13 серпня 2025 року про поновлення строку звернення до суду та повернув позовну заяву адвоката Шевченка О.А. від імені ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Ухвала суду мотивована тим, що викладені у заяві доводи не підтверджені доказами щодо конкретних обставин і фактів, які позивачу об`єктивно перешкодили звернутися до суду, підстави для поновлення пропущеного строку не підтверджені.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2025 року у справі № 580/8601/25, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує наступним.

Позивач вважає, що пропуск місячного строку звернення до суду з даним позовом викликаний рядом об`єктивних обставин (проходження військової служби, лікування), а отже дані обставини на думку позивача та його представника можуть слугувати достатніми підставами для поновлення судом терміну звернення до суду за захистом порушеного права. Також позивач покликається на постанову Верховного Суду від 29.11.2024 року у справі № 120/359/24.

Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року та від 09 жовтня 2025 року відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідачем відзиву на апеляційну скаргу подано не було, що не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Право на судовий захист реалізується особою шляхом подання позовної заяви до суду, яку відповідно до частини першої статті 122 КАС України може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частин другої та третьої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. Водночас такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не повинні перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні проміжки часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків.

Отже, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

Положення статті 122 КАС України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про призначення та проведення розслідування за фактом отримання травм.

Такі правовідносини регулюються положеннями статті 233 КЗпП України.

З урахуванням пункту 1 глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651, відлік місячного та тримісячного строку звернення до суду зі спорами, визначеними статтею 233 КЗпП України, почався 01 липня 2023 року.

У розглядуваному випадку позивач порушує перед судом питання про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо призначення та проведення розслідування за фактом отримання травми та зобов`язання відповідача призначити та провести розслідування за фактом отримання травми. Судом встановлено, що позовну заяву позивач подав 29 липня 2025 року.

Отже, спірні відносини повністю охоплюються дією статті 233 КЗпП України у редакції Закону №2352-IX, водночас позивач, звертаючись до суду із цим позовом, порушив передбачені цією правовою нормою строки.

Відповідно до фактичних обставин справи, ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 та звільнений за станом здоров`я (наявність інвалідності), наказ в/ч НОМЕР_1 від 20 грудня 2024 року № 361.

Основні мотиви позивача, якими він обґрунтовує поважність причин пропуску цього строку стосуються введення в Україні воєнного стану, відсутності змоги звернутися до адвоката та періодичного проходження лікування.

Як вбачається з матеріалів справи, участь позивача безпосередньо в захисті Батьківщини в період воєнного стану підтверджується довідкою за період 06 липня 2022 року -14 вересня 2022 року.

22 вересня 2022 року та 16 листопада 2022 року позивачу видані Консультативні висновки Черкаської обласної поліклініки про отримання травм.

Пояснень щодо часового проміжку з листопада 2022 року до грудня 2024 року та з січня 2025 року до травня 2025 року, апелянтом не наведено.

Надаючи оцінку цим аргументами, колегія суддів зауважує, що за усталеною позицією Верховного Суду поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 листопада 2019 року у справі №9901/405/19 зазначила, що правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

За усталеною практикою Верховного Суду введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною.

Водночас саме посилання на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення або продовження відповідного процесуального строку для органу державної влади без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу такого органу, що, водночас, обумовило пропуск відповідного строку або необхідність його продовження.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили, що позивач, отримавши наказ від 20 грудня 2024 року № 361, у межах передбаченого КАС України строку звернення до суду вживав заходів, спрямованих на підготовку судового позову.

Крім того, з відповідним адвокатським запитом представник позивача звернувся лише 01 травня 2025 року.

Покликання щодо неможливості звернення до адвоката суд відхиляє, адже апеляційна скарга в цій частині має абстрактний характер та не містить опису конкретних обставин звернення за правничою допомогою у спірні періоди з посиланнями на докази, які це підтверджують, проте протиправно не були досліджені судом першої інстанції.

Суд не має підстав вважати, що стверджувані позивачем перешкоди в реалізації його прав є дійсними, реальними та доведеними.

Беручи до уваги значну тривалість пропуску строку звернення до суду, а також ураховуючи, що позивач не надав доказів існування об`єктивних перешкод, які стали на заваді звернення до суду у передбачений КАС України строк, суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення позивачеві пропущеного строку звернення до суду з цим позовом.

Згідно із частинами першою та другою статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду із заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно з пунктом 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Керуючись наведеними правовими нормами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для повернення позовної заяви позивачеві.

Оцінюючи обставини звернення ОСОБА_1 з позовом до суду з урахуванням наведених вище висновків, суд констатує, що встановлені законом строки звернення до суду адміністративної юрисдикції, які не ставлять під сумнів саму суть права доступу до суду, а переслідують легітимну мету якнайскорішого поновлення порушених прав добросовісного позивача. При цьому не порушується пропорційність між застосованими законодавцем засобами (строком звернення до суду за захистом порушеного права) та метою звернення до суду.

Отже, у розглядуваному випадку за установлених у справі обставин немає підстав вважати підхід суду першої інстанції до застосування наслідків пропуску процесуального строку звернення до суду надто формальним, невиправдано суворим або таким, що має ознаки безпідставного обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею 6 Конвенції.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що судом першої інстанції порушень норм процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено.

Правова оцінка обставин по справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки вона не містить обґрунтувань які могли б бути підставами для скасування ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 195, 250, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді: О.О. Беспалов

Т.Р. Вівдиченко