Справа № 300/5386/25
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2025-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" грудня 2025 р. справа № 300/5386/25
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Тимощука О.Л., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання бездіяльності протиправною, скасування протокольного рішення та зобов`язання до вчинення дій,
Котик Роман Васильович (надалі, також представник позивача, Котик Р.В.), який діє в інтересах ОСОБА_1 (надалі, також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі, також відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ) в якій просив:
- визнати протиправною бездіяльність посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не надання позивачу документа про відстрочку від призову під час мобілізації на підставі абзацу 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", як військовозобов`язаному з числа осіб, на утриманні (догляді) якого перебуває батько з інвалідністю ІІ групи, а в обійсті якого не проживають інші близькі родичі, бо мають власні сім`ї та проживають в цих сім`ях в інших населених пунктах;
- визнати протиправним та скасувати протокольне рішення від 28.02.2025 №9 комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 про повторну (перша була протоколом від 16.08.2024 №11 цієї ж комісії, що, однак судом скасовано) відмову ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 прийняти рішення та видати ОСОБА_1 документ про відстрочку від призову під час мобілізації на підставі абзацу 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", як військовозобов`язаному з числа осіб, на утриманні (догляді) якого перебуває батько з інвалідністю ІІ групи, тому що в його обійсті не проживають інші близькі родичі, бо вони мають власні сім`ї та проживають в цих сім`ях в інших населених пунктах.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.11.2024 у справі №300/6822/24, яке набрало законної сили, в одному і тому ж правовідношенні за позов ОСОБА_1 в інтересах якого діяв ОСОБА_2 , до ІНФОРМАЦІЯ_5 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій було частково задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 про відмову ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-XII (надалі, також Закон №3543-XII), оформленого протоколом від 16.08.2024 за №11; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII та прийняти рішення у відповідності до вимог Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 (надалі, також Порядок №560), з урахуванням висновків суду. Однак, відповідач, в порядку добровільного виконання судового рішення, прийняв аналогічне протокольне рішення, протоколом від 28.02.2025 №9 (надалі, також оскаржуване рішення), яке, за доводами представника позивача, нічим по суті не відрізняється від протокольного рішення №11 від 16.08.2024, що судом визнане протиправним.
За доводами ОСОБА_2 жодна з норм Сімейного кодексу України (надалі, також - СК України) не передбачає, що повнолітня дитина має обов`язок особисто утримувати одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи у спосіб здійснення щодо них постійного (щоденного) догляду за місцем їх проживання, особливо коли повнолітня дитина створила власну сім`ю, проживає в своїй власній сім`ї за сотні кілометрів від місця проживання своїх батьків, які набули інвалідності І чи ІІ групи.
Таким чином, вважаючи протиправними бездіяльність посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо не надання позивачу документа про відстрочку від призову під час мобілізації на підставі абзацу 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", як військовозобов`язаному з числа осіб, на утриманні (догляді) якого перебуває батько з інвалідністю ІІ групи, а в обійсті якого не проживають інші близькі родичі, бо мають власні сім`ї та проживають в цих сім`ях в інших населених пунктах та протокольне рішення від 28.02.2025 №9 комісії при ІНФОРМАЦІЯ_6 про повторну (перша була протоколом від 16.08.2024 №11 цієї ж комісії, що, однак судом скасовано) відмову ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, позивач, через уповноваженого представника, звернувся до суду з цією позовною заявою.
Одночасно із позовною заявою, представник позивача подав до суду клопотання про забезпечення позову від 30.07.2025, в якому просив заборонити будь-якому ТЦК та СП, в тому числі і відповідачу вчиняти дії, пов`язані з прийняттям наказу про призов позивача на військову службу під час мобілізації, на особливий період та про його відправлення на військову службу під час мобілізації, на особливий період до місць проходження військової служби, до моменту набрання законної сили рішенням у даній справі (а.с.17).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 заяву ОСОБА_3 від 30.07.2025 про забезпечення позову (про заборону вчиняти певні дії) за позовом ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною, скасування рішення та зобов`язання до вчинення дій - повернуто заявнику без розгляду (а.с.38-40).
Івано-Франківський окружний адміністративний суд ухвалою від 04.08.2025 відкрив провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), згідно із правилами, встановленими статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, також КАС України) (а.с.43-44).
Пунктом 5 резолютивної частини коментованої ухвали суду витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_5 : належним чином оформлену копію заяви позивача, з усіма доданими до неї додатками, звернену для отримання відстрочки; копію протоколу від 28.02.2025 №9 та весь обсяг письмових доказів на підставі яких прийнято протокольне рішення №9 від 28.02.2025 про відмову у наданні відстрочки відповідно до Порядку 560 від 16.05.2024 зокрема, але не виключно: об`єктивну можливість іншого члена сім`ї здійснювати догляд (докази наявності таких членів сім`ї, тощо).
Надалі, ОСОБА_2 , 04.08.2025, звернувся в суд із заявою про забезпечення позову в якій просив, заборонити будь-якому ТЦК та СП, в тому числі і відповідачу вчиняти дії, пов`язані з прийняттям наказу про призов позивача на військову службу під час мобілізації, на особливий період та про його відправлення на військову службу під час мобілізації, на особливий період до місць проходження військової служби, до моменту набрання законної сили рішенням у даній справі (а.с.50-56).
Вказану заяву обґрунтовано протиправними діями посадових осіб відповідача, що виразилися у зловживанні ними своїми повноваженнями, недотриманні норм чинного законодавства та безпідставній відмові у наданні позивачу відстрочки від мобілізації, а невжиття таких заходів забезпечення адміністративного позову може мати наслідком заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, а також ускладнить або взагалі унеможливить їх відновлення.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.08.2025 заяву про забезпечення позову задоволено, заборонено ІНФОРМАЦІЯ_7 вчиняти дії, пов`язані з прийняттям наказу про призов ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, на особливий період та його відправленням на військову службу під час мобілізації, на особливий період до місць проходження військової служби, до моменту набрання законної сили рішенням у цій справі (а.с.58-61).
На виконання ухвали суду від 04.08.2025 ІНФОРМАЦІЯ_2 засобами поштового зв`язку направив на адресу суду лист від 16.10.2025 №6441 про направлення завірених копій витребуваних документів, який надійшов до суду 23.10.2025 (а.с.68-81).
Суд зазначає, що відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався.
Частиною 6 статті 162 КАС України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в сукупності позовну заяву та докази, наявні в матеріалах цієї адміністративної справи, встановив такі обставини.
ОСОБА_1 направив на адресу відповідача заяву про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" у зв`язку з тим, що на його утриманні (догляді) перебуває батько ОСОБА_4 , якому встановлено ІІ групу інвалідності безстроково.
До поданої заяви долучив довідку до акта огляду МСЕК Серії 12ААД №055494 від 13.06.2024, копію паспорта громадянинаУкраїни, виданого на ім`я ОСОБА_4 , копію свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , заяву ОСОБА_4 від 26.07.2024 про виявлення бажання щодо здійснення догляду, копію паспорта громадянина України у формі ID-картки ОСОБА_1 , витяг з реєстру територіальної громади, копію картки платника податків ОСОБА_1 , копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 .
На вказану заяву відповідачем направлено позивачу повідомлення від 19.08.2024 за №4053, згідно з яким комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянуто заяву позивача та протоколом від 16.08.2024 за №11 ухвалено рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період з мотивів відсутності підтвердження неможливості інших осіб, які не є військовозобов`язаними та які зобов`язані за законом утримувати своїх батьків з інвалідністю І та ІІ групи.
Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся з позовом до суду.
У відповідності до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.11.2024 у справі №300/6822/24 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 про відмову ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", оформленого протоколом від 16.08.2024 за №11;

- зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та прийняти рішення у відповідності до вимог Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560, з урахуванням висновків суду (https://reyestr.court.gov.ua/Review/122842200).

Однак, як свідчить Витяг з протоколу засідання комісії при ІНФОРМАЦІЯ_6 для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову під час мобілізації на особливий період від 28.02.2025 №9, ОСОБА_1 відмовлено у наданні відстрочки на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", причина відмови "є інші із числа не військовозобов`язаних утримувати своїх батьків з інвалідністю І та ІІ групи" (а.с.81).

Повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_5 від 28.02.2025 №1500, до відома ОСОБА_1 доведено, що за результатами розгляду заяви та підтвердних документів щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, відповідно до пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", протоком від 28.02.2025 №9 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні відстрочки та повідомлено про те, що ОСОБА_1 підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на загальних підставах (а.с.19-зворотній бік а.с.19).

Згідно з вищезазначеним повідомленням, причиною відмови є відсутність одного із документів, що підтверджує неможливість інших осіб, які не є військовозобов`язаними та зобов`язані за законом утримувати одного зі своїх батьків з числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи, а саме:

- довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, за формою затвердженою МОЗ;

- або висновку лікарсько-консульської комісії закладу охорони здоров`я про потребу в сторонньому догляді за формою, затвердженою МОЗ;

- або документа, що підтверджує перебування під арештом (крім домашнього арешту), або відбування покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі (а.с.19-зворотній бік а.с.19).

Одночасно, відповідач зазначив таке: "Згідно постанови КМУ від 16 травня №560 "Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період", а саме абзацу 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" перший відділ ІНФОРМАЦІЯ_1 під час прийняття рішення про надання відстрочки від призову на військову службу за призовом під час мобілізації перевіряє родинні зв`язки військовозобов`язаного, наявність інших осіб. Використавши відомості Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів у Вашого батька ОСОБА_4 є ще дочка ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_8 , тому виходячи з документів, які Вами були подані у Вашого батька є інші особи, які не є військовозобов`язаними та які зобов`язані за законом утримувати одного із своїх батьків з числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи" (зворотній бік а.с.19).

Вважаючи протиправними бездіяльність посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо не надання позивачу документа про відстрочку від призову під час мобілізації на підставі абзацу 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", як військовозобов`язаному з числа осіб, на утриманні (догляді) якого перебуває батько з інвалідністю ІІ групи, а в обійсті якого не проживають інші близькі родичі, бо мають власні сім`ї та проживають в цих сім`ях в інших населених пунктах та протокольне рішення від 28.02.2025 №9 комісії при ІНФОРМАЦІЯ_6 про повторну (перша була протоколом від 16.08.2024 №11 цієї ж комісії, що, однак судом скасовано) відмову ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, позивач звернувся до суд за захистом свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд при вирішенні цієї справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (надалі, також - Закон №2232-XII).

Статтею 1 Закону №2232-XII визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до частини 2 статті 1 Закону №2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Частиною 1 статті 2 Закону №2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з пунктом 20 частини 1 статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Статтею 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 №389-VІІІ (надалі, також - Закон №389-VІІІ) визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Аналогічне визначення воєнного стану міститься і у статті 1 Закону України "Про оборону України" від 06.12.1991 за №1932-XII (надалі, також - Закон №1932-XII).

Також, статтею 1 Закону №1932-XII передбачено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану" у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та триває по теперішній час.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію", у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України.

Суд враховує, що правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-XII (далі також - Закон № 3543-XII).

Підстави звільнення від призову на військову службу під час мобілізації передбачені статтею 23 Закону № 3543-XII.

Згідно з приписами абзацу 13 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю.

Згідно з частинами 7 та 8 статті 23 Закону №3543-XII перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки. Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлюватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на одну з вищезазначених відстрочок. Порядок оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за допомогою цього реєстру визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 затверджений Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (надалі по тексту в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За змістом пунктів 56 та 56 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:

голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);

члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

Відповідно до пункту 58 Порядку №560, за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Приписами пункту 59 Порядку №560 встановлено, що відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Згідно з пунктом 60 Порядку №560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Так, у відповідності до додатку 5 до Порядку №560, для підтвердження права на відстрочку за пунктом 13 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", військовозобов`язані подають наступні документи:

- для військовозобов`язаного, який має одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи, - документи, що підтверджують родинні зв`язки (свідоцтво про народження);

- для військовозобов`язаного, який має одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, - один із таких документів, що підтверджує неможливість інших осіб, які не є військовозобов`язаними та зобов`язані за законом утримувати одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді за формою, затвердженою МОЗ, або документ, що підтверджує перебування під арештом (крім домашнього арешту), або відбування покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі;

- для батьків військовозобов`язаного з числа осіб з інвалідністю I чи II групи або батьків дружини (чоловіка) військовозобов`язаного з числа осіб з інвалідністю I чи II групи - один із таких документів, що підтверджує інвалідність: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або пенсійне посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю", "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю", в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики; заява за формою згідно з додатком 15 (у разі потреби) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові (за наявності) особи, яку вона обирає для здійснення свого утримання.

Як свідчать матеріали справи, а саме, свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане повторно 11.05.2023 ОСОБА_1 являється сином ОСОБА_4 (а.с.32).

ОСОБА_1 09.08.2024 направив на адресу відповідача заяву про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" у зв`язку з тим, що на його утриманні (догляді) перебуває батько ОСОБА_4 , якому встановлено ІІ групу інвалідності безстроково (а.с.69).

До поданої заяви долучив довідку до акта огляду МСЕК Серії 12ААД №055494 від 13.06.2024, копію паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_4 , копію свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , заяву ОСОБА_4 від 26.07.2024 про виявлення бажання щодо здійснення догляду, копію паспорта громадянина України у формі ID-картки ОСОБА_1 , витяг з реєстру територіальної громади, копію картки платника податків ОСОБА_1 , копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 .

Як свідчить Витяг з протоколу засідання комісії при ІНФОРМАЦІЯ_6 для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову під час мобілізації на особливий період від 28.02.2025 №9, ОСОБА_1 відмовлено у наданні відстрочки на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону 3543-XII, причина відмови "є інші із числа не військовозобов`язаних утримувати своїх батьків з інвалідністю І та ІІ групи" (а.с.81).

Суд погоджується з таким рішенням відповідача, оскільки позивачем разом із заявою від 09.08.2025 не було подано документів, які підтверджують неможливість інших осіб, які не є військовозобов`язаними та зобов`язані за законом утримувати одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи (зокрема донькою ОСОБА_4 ОСОБА_6 ): довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді за формою, затвердженою МОЗ, або документ, що підтверджує перебування під арештом (крім домашнього арешту), або відбування покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі.

Стосовно доводів представника позивача, щодо того, що ІНФОРМАЦІЯ_2 прийняв аналогічне протокольне рішення, протоколом від 28.02.2025 №9, яке, за доводами представника позивача, нічим по суті не відрізняється від протокольного рішення №11 від 16.08.2024, що судом визнане протиправним та скасоване, суд зазначає таке.

Згідно з повідомленням від 19.08.2024 за №4053, комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянуто заяву позивача та протоколом від 16.08.2024 за №11 ухвалено рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період з мотивів відсутності підтвердження неможливості інших осіб, які не є військовозобов`язаними та які зобов`язані за законом утримувати своїх батьків з інвалідністю І та ІІ групи (а.с.20).

У рішенні Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.11.2024 у справі №300/6822/24 суд зазначив: " Встановлені обставини доводять, що відповідач в особі Комісії розглянув заяву позивача щодо оформлення йому довідки про відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією по суті, та прийняв рішення, як акт владно-розпорядчого характеру, що відповідає вказаному вище порядку дій. Проте вказана в оскаржуваному рішенні підстава, свідчить, що відповідач безпідставно не надав оцінки поданим заявником документам, в тому числі й заяви ОСОБА_4 щодо того, що ОСОБА_1 є єдиною працездатною особою, яка проживає з ним, його утримує та доглядає.

Одночасно, відповідачем не надано жодних доказів звернення Комісією із запитами до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використання інформації з публічних електронних реєстрів.

Отже, оскаржуване рішення прийняте з необґрунтованих підстав за суб`єктивним припущенням щодо підтвердження неможливості інших осіб, які не є військовозобов`язаними та які зобов`язані за законом утримувати своїх батьків з інвалідністю І чи ІІ групи, за відсутності такого доказу.

Також відсутні, належні та допустимі докази врахування відповідачем п.59 Порядку №560, згідно з яким відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію"" (https://reyestr.court.gov.ua/Review/122842200).

Тобто, таке рішення було прийняте судом, у зв`язку із тим, що рішення від 16.08.2024 за №11 прийняте ІНФОРМАЦІЯ_2 з необґрунтованих підстав за суб`єктивним припущенням щодо підтвердження неможливості інших осіб, які не є військовозобов`язаними та які зобов`язані за законом утримувати своїх батьків з інвалідністю І чи ІІ групи, за відсутності такого доказу.

Водночас, протокольним рішенням від 28.02.2025 №9, ОСОБА_1 відмовлено у наданні відстрочки на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону 3543-XII, причина відмови "є інші із числа не військовозобов`язаних утримувати своїх батьків з інвалідністю І та ІІ групи" (а.с.81).

Згідно з Повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_5 від 28.02.2025 №1500, причиною відмови є відсутність одного із документів, що підтверджує неможливість інших осіб, які не є військовозобов`язаними та зобов`язані за законом утримувати одного зі своїх батьків з числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи, а саме:

- довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, за формою затвердженою МОЗ;

- або висновку лікарсько-консульської комісії закладу охорони здоров`я про потребу в сторонньому догляді за формою, затвердженою МОЗ;

- або документа, що підтверджує перебування під арештом (крім домашнього арешту), або відбування покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі (а.с.19-зворотній бік а.с.19).

Зокрема, зазначено, що "Згідно постанови КМУ від 16 травня №560 "Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період", а саме абзацу 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" перший відділ ІНФОРМАЦІЯ_1 під час прийняття рішення про надання відстрочки від призову на військову службу за призовом під час мобілізації перевіряє родинні зв`язки військовозобов`язаного, наявність інших осіб. Використавши відомості Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів у Вашого батька ОСОБА_4 є ще дочка ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_8 , тому виходячи з документів, які Вами були подані у Вашого батька є інші особи, які не є військовозобов`язаними та які зобов`язані за законом утримувати одного із своїх батьків з числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи" (зворотній бік а.с.19).

Водночас, суд наголошує, що позивач не долучив до заяви 09.08.2024 документи, які б свідчили про неможливість дочки ОСОБА_7 ОСОБА_6 утримувати батька (здійснювати догляд за батьком).

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість рішення ІНФОРМАЦІЯ_5 , оформлене протоколом від 28.02.2025 №9 щодо відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за результатами розгляду заяви від 09.08.2024.

Решта доводів сторін висновків суду по суті спірних правовідносин не змінюють.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

У силу статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відтак, з урахуванням зазначеного вище по тексту судового рішення, суд, на підставі наданих доказів та системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Враховуючи висновок суду про необґрунтованість позову, в силу вимог статті 139 КАС України витрати позивача, пов`язані з розглядом даної справи, розподілу не підлягають.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ;

відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.