Справа № 380/7725/25
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

головуючий суддя у першій інстанції: Костецький Н.В.

02 грудня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/7725/25 пров. № А/857/35388/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Шавеля Р.М., Шинкар Т.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства Оборони України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 липня 2025 року у справі № 380/7725/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

17.04.2025р. ОСОБА_1 звернулася з позовом до Міністерства оборони України, у якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати п.18 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 13 грудня 2024 року №42/д про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої п.2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», як члену сім`ї померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 військовослужбовця ОСОБА_2 , внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини;

- зобов`язати призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі, передбаченому п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», як члену сім`ї померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 військовослужбовця, ОСОБА_2 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21.07.2025р. позов задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду, апелянт Міністерство оборони України подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Просить суд, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.07.2025р. скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 25.02.1989р.

Відповідно до відомостей військового квитка НОМЕР_2 від 05.04.1986, ОСОБА_2 з 09.03.2023р. проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 01.09.2023р.

Із витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_3 від 14.11.2023р. №321, видно, що сержанта ОСОБА_2 , водія автомобільного відділення взводу забезпечення військової частини НОМЕР_5 військової частини НОМЕР_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в результаті набряку головного мозку, ішемічного інфаркту стовбура головного мозку внаслідок атеросклерозу церебральних артерій, захворювання, виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення із 26 серпня 2023 року. Смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

Згідно довідки Військової частини НОМЕР_3 від 19.10.2023р. №3357 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, сержант ОСОБА_2 дійсно в період: 12.04.2023р. - 17.08.2023р. брав (брала) участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеку населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Лиманській міській територіальній громаді, Донецької області.

З довідки Військової частини НОМЕР_3 від 30.04.2024р. №2217 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, сержант ОСОБА_2 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Білозерській (в районі н.п. Білозерка) територіальній громаді Херсонської області та Лиманській (в районі н.п. Зарічне, в районі н.п. Лиман) територіальній громаді Донецької області.

Витягом з протоколу засідання штатної 16 Регіональної військово-лікарської комісії №505 від 04.04.2024р., видно, що захворювання сержанта ОСОБА_2 , 1968 року народження, «Набряк головного мозку. Ішемічний інфаркт стовбура головного мозку внаслідок атеросклерозу церебральних артерій», яке згідно військово-облікових документів, витягу наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 14.11.2023р. №321, сповіщення №190 від 26.08.2023 військової частини НОМЕР_3 , довідки про безпосередню участь особи у бойових діях №3357 від 19.10.2023 військової частини НОМЕР_3 , лікарського свідоцтва про смерть №339 від 25.08.2023р. Дніпропетровського обласного патолого-анатомічного бюро та свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 01.09.2023р., який виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, послужило причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , - ЗАХВОРЮВАННЯ, ЯКЕ ПРИЗВЕЛО ДО СМЕРТІ, ТА ПРИЧИНА СМЕРТІ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ. Підстава: протокол №505 від « 04» квітня 2024 року.

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №339 від 25.08.2023р., виданого КП «Дніпропетровське обласне паталого-анатомічне бюро» Дніпропетровської обласної ради», ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; Смерть настала в стаціонарі Обласної клінічної лікарні ім. І.І. Мечникова; причина смерті: ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Із витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 13.12.2024р. №42/д (пункт 18), розглянувши подані позивачем документи, комісія дійшла висновків про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги на підставі того, що оскільки сержант ОСОБА_2 , номер внаслідок ЗАХВОРЮВАННЯ, яке не пов`язане з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) отриманим у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, право на отримання одноразової грошової допомоги визначається відповідно до ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови № 975.

ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В ст.41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) видно, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

ст.1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ч.1 - ч.3 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у разі:

1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;

2) смерті військовослужбовця, що нас

тала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.

Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України »Про військовий обов`язок і військову службу».

В п.1 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що у випадках, зазначених у п.п.1-3 п.2 ст.16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у п.4 цієї статті.

До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у п.п.1-3 п.2 ст.16 цього Закону, зокрема, належать вдова (вдівець).

В пп.«а» п.1 ст.16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх cімей» видно, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у п.п.1 п.2 ст.16 цього Закону.

Згідно п.3 ст.16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх cімей» розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України з урахуванням такого:

-розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, не може становити менше 15 мільйонів гривень;

-розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується в інших випадках, передбачених п.п.2, 3 п.2 ст.16 цього Закону, визначається відповідно до абз.2 п.п. «а» п.1 цієї статті.

Згідно абз.1 п.1 ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх cімей», одноразова грошова допомога у випадках, передбачених п.п.1-3 п.2 ст.16 цього Закону, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників.

В п.6 ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх cімей» видно, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

п.9, п.10 ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх cімей» передбачено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх cімей» Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі Порядок №975, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

В п.3, п.11 Порядку №975, видно, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги, зокрема, є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного, резервіста або особи, звільненої з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення її з військової служби, - дата смерті, зазначена у свідоцтві про смерть.

Одноразова грошова допомога у зв`язку із загибеллю (смертю) призначається і виплачується:

-у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного, резервіста або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби у випадках, передбачених п.п.1 п.4 цього Порядку, - у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть);

-у разі смерті військовослужбовця або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби у випадку, передбаченому п.п. 2 п.4 цього Порядку, - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала смерть;

-у разі загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, у випадку, передбаченому підпунктом 3 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть).

Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період воєнного стану визначається відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

За правилами п.12, п.13 Порядку №975 одноразова грошова допомога у випадках, передбачених п.п.1-3 п.4 цього Порядку, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників.

У разі відмови однієї з осіб, зазначених у п.9 цього Порядку, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, а також у разі, коли одна із таких осіб у строк, встановлений п.32 цього Порядку, не реалізувала своє право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання такої допомоги, у рівних частках.

Одноразова грошова допомога у випадках, передбачених п.п.1-3 п.4 цього Порядку, за наявності особистого розпорядження виплачується особі (особам), на користь якої (яких) складено особисте розпорядження, у розмірі частки, визначеної в особистому розпорядженні. У таких випадках розмір часток обраховується із суми, що залишилася після виплат особам, визначеним абзацом другим пункту 8 цього Порядку.

У разі відмови однієї з осіб, зазначених в особистому розпорядженні, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, а також у разі, коли одна з таких осіб у строк, встановлений п.32 цього Порядку, не реалізувала своє право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, у рівних частках.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, постановлено:

-ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб;

-військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України Про правовий режим воєнного стану заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави;

-у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України Про правовий режим воєнного стану.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022, який затверджений Законом України від 03 березня 2022 року № 2105-IX, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

В п.2, 4, 5 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 видно, що мобілізацію провести на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

Генеральному штабу Збройних Сил України визначити черговість та обсяги призову військовозобов`язаних, резервістів та транспортних засобів національної економіки в межах загального строку мобілізації.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», ст.9-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та абз.2 - абз.8 п.2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 28 червня 2023 року № 3161-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань, пов`язаних із проходженням військової служби під час дії воєнного стану» Кабінет Міністрів України 28 лютого 2022 року прийняв Постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

28.02.2022р. Кабінет Міністрів України прийняв постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

В абз.1 п.1-1 Постанови №168 установлено, що на період воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. У разі виконання бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території держави-агресора військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання таких завдань.

Згідно абз.1, 2 п. 2 Постанови №168 особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень.

Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період воєнного стану під час виконання ним обов`язків військової служби не може становити менше 15 млн. гривень.

Отже, після введення в Україні воєнного стану та оголошення загальної мобілізації, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на період дії воєнного стану, для сімей загиблих (померлих) військовослужбовців які брали безпосередню участь у бойових діях або забезпечували здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, Постановою Кабінету Міністрів України № 168 передбачена виплата одноразової грошової допомоги у більшому розмірі ніж це визначено Постановою Кабінету Міністрів України № 975.

Із матеріалів справи чітко видно, що чоловік позивача ОСОБА_2 з 09.03.2023р. проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_3 .

Довідками Військової частини НОМЕР_3 від 19.10.2023р. №3357 та від 30.04.2024р. №2217 підтверджено участь ОСОБА_2 , в тому числі в період:12.04.2023р. - 17.08.2023р., у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеку населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на території Херсонської та Донецької областей.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 01.09.2023р.

Відповідно до змісту Акту службового розслідування, проведеного відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_3 від 12.09.2023р. №593, яке проводилось з метою встановлення причин та умов, які призвели до загибелі, встановлено:

- 17.08.2023р. згідно бойового наказу НОМЕР_6 гаубичного самохідно- артилерійського дивізіону №280 від 31.07.2023р. водій автомобільного відділення взводу забезпечення 38 гаубичного самохідно - артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_3 сержант ОСОБА_2 здійснював доставку боєприпасів на вогневі позиції підрозділів дивізіону, де поскаржився на погане самопочуття;

- 18.08.2023р. сержант ОСОБА_2 вибув на лікування до передової хірургічної групи 59 військового мобільного госпіталю міста Краматорськ, Донецької області, з попереднім діагнозом «Гостре порушення мозкового кровообігу за ішемічним типом(?)із сенсорною афазією, дизартрією, Новоутворення в правій долі мозочку». З 20.08.2023р. знаходився на лікуванні в КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» Дніпропетровської обласної ради».

- відповідно до копії лікарського свідоцтва про смерть № 339 від 25.08.2023р., виданого КП «Дніпропетровське обласне патолого-анатомічне бюро» Дніпропетровської обласної ради», сержант ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок ішемічного інфаркту стовбура головного мозку, внаслідок атеросклерозу церебральних артерій;

-при виконанні бойового завдання, під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони України, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації, погіршився стан здоров`я сержанта ОСОБА_2 , що призвело до подальшої госпіталізації в медичний заклад, де сержант останній помер від ішемічного інфаркту стовбура головного мозку, внаслідок атеросклерозу церебральних артерій, смерть пов`язана з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби.

Із витягу протоколу засідання штатної 16 Регіональної військово-лікарської комісії №505 від 04.04.2024р., Захворювання сержанта ОСОБА_2 , 1968 року народження, «Набряк головного мозку. Ішемічний інфаркт стовбура головного мозку внаслідок атеросклерозу церебральних артерій», яке згідно військово-облікових документів, витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 14.11.2023р. №321, сповіщення №190 від 26.08.2023р. військової частини НОМЕР_3 , довідки про безпосередню участь особи у бойових діях №3357 від 19.10.2023р. військової частини НОМЕР_3 , лікарського свідоцтва про смерть №339 від 25.08.2023 Дніпропетровського обласного патолого-анатомічного бюро та свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 01.09.2023р., виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, послужило причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , - Захворювання, яке призвело до смерті та причина смерті, так, пов`язані із захистом Батьківщини. Підстава: протокол №505 від « 04» квітня 2024 року.

Враховуючи встановлені обставини, вірними є висновки суду першої інстанції, що чоловік позивача ОСОБА_2 помер безпосередньо під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони України, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації, перебуваючи на території Краматорського району Донецької області, що не спростував апелянт.

Захворювання сержанта ОСОБА_2 та причина смерті пов`язані із захистом Батьківщини.

Зазначені обставини спростовують висновок комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, викладений у протоколі від 13.12.2024р. №42/д (пункт 18) про те, що оскільки сержант ОСОБА_2 помер внаслідок захворювання, яке не пов`язане з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) отриманим у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, право на отримання одноразової грошової допомоги визначається відповідно до ст.16 Закону № 2011-XII та Постанови №975.

Колегія суддів звертає увагу апелянта, що за своєю природою одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовця має компенсаторний характер, спрямована матеріально підтримати, наскільки це можливо, членів сім`ї (батьків, дітей, дружину) та утриманців загиблого військовослужбовця після втрати близької людини (годувальника).

Позивач, як дружина (вдова) сержанта ОСОБА_2 яка відповідно до положень ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх cімей» має право на призначення та отримання вказаної допомоги.

Відповідно до абз.10 п.9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах.

Враховуючи причини настання смерті сержанта ОСОБА_2 та з огляду на правове регулювання питання отримання одноразової грошової допомоги членами сімей загиблих військовослужбовців після 24 лютого 2022 року, вірними є висновки суду першої інстанції про наявність підстав для отримання позивачем одноразової грошової допомоги у розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

ч.5 ст. 242 КАС України чітко визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічні правові висновки зробив Верховний Суд у постанові від 22.08.2024 р.у справі №380/9868/23.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Міністерства оборони України діяв не у спосіб визначений законами та Конституцією України. Відповідач протиправно відмовив ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», як члену сім`ї померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 військовослужбовця ОСОБА_2 , внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

В ст.242 КАС України видно, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції. В іншій частині судове рішення не оскаржується.

Керуючись ст.ст.229,308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 липня 2025 року у справі № 380/7725/25 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Р. М. Шавель
Т. І. Шинкар