Справа № 420/28762/25
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2025-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/28762/25

Головуючий в 1 інстанції: Халімоненкова М. В. Місце ухвалення рішення: м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А.І.

Ступакової І.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року про повернення позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому просила суд:

1.Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо перебування громадянки ОСОБА_1 представниці дискримінованої групи громадян України, євреїв та неєвреїв, асоційованих з ними, які виїхали на постійне місце проживання до Ізраїлю у ситуації забороненої дискримінації порівняно з іншими пенсіонерами,

2. Зобов`язати Відповідача вжити позитивні дії:

1) Негайно припинити дискримінацію та утриматися від порушення принципу недискримінації;

2) Вважати відповідно до Постанові Верховного Суду від 09 грудня 2024 року у справі № 360/777/23 що Виплату пенсії особам, які виїхали на постійне проживання за кордон, можливо здійснювати шляхом перерахування коштів на діючі карткові рахунки, відкриті в українських банках. Відповідну заяву із зазначенням банківських реквізитів має право подати представник пенсіонера на підставі довіреності. Особиста присутність пенсіонера під час подання такої заяви чинним законодавством не передбачена;

3) здійснювати виплату поточної пенсії Позивача на визначений ним банківський рахунок IBAN НОМЕР_1 відкритий в АТ АКЦЕНТ БАНК;

4) здійснити виплату пенсії Позивача, яку відповідач, відповідно до Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 11.01.2022 по справі №540/6819/21 мав поновити за період з 07.10.2009 року, на визначений ним банківський рахунок IBAN НОМЕР_1 відкритий в АТ АКЦЕНТ БАНК, з урахуванням компенсації втрати частини доходів;

5) нарахувати та виплатити Позивачу на визначений ним банківський рахунок IBAN НОМЕР_1 відкритий в АТ АКЦЕНТ БАНК компенсацію за моральну шкоду в сумі 250 000 (Двісті п`ятдесят тисяч) грн.;

6) Розробити та впровадити заходи щодо недопущення подальшої дискримінації громадян України, які виїхали на постійне проживання за кордон, зокрема позивачки, у тому числі шляхом аналізу внутрішніх практик, співпраці з профільними громадськими організаціями, проведення просвітницької роботи серед працівників територіальних органів Пенсійного фонду України;

7) Встановити судовий контроль за виконанням судового рішення та зобов`язати відповідача подати звіт про його виконання у десятиденний строк з моменту набрання рішенням законної сили.

Ухвалою суду від 28.08.2025 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання доказу сплати судового збору за подання цього позову у розмірі, з огляду на характер та зміст вимог позивачки - 4844,80грн.

12.09.2025 представником позивача до суду подано заяву про усунення недоліків, платіжну інструкцію про сплату судового збору у сумі 968,96грн.

Ухвалою суду від 18.09.2025 запропоновано позивачу уточнити позовні вимоги із зазначенням способу захисту порушених прав, свобод чи інтересів, відповідно до вимог частини першої статті 5 та п. 4, 5 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, з відображенням зокрема у прохальній частині позову які саме протиправні дії (бездіяльність) або рішення суб`єкта владних повноважень були ним вчинені (прийняті) та підлягають оскарженню, а також надання доказу доплати судового збору у розмірі 3875,84грн.

25.09.2025 від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків, у якій зазначив, що незважаючи на пропозицію шановного суду, щодо зміни позовних вимог, позивач вважає це неможливим, оскільки, хоча формально не виступає представником дискримінованої групи, відчуває себе її частиною та усвідомлює, що ухвалене у цій справі рішення може мати значення для всіх постраждалих. Зміна позовних вимог у таких обставинах фактично означала б відмову від захисту гарантованих Конституцією України та Законом України Про засади запобігання та протидії дискримінації прав, що є неприйнятним. Вимога суду щодо сплати додаткового судового збору висловлена без належного аналізу тверджень позивачки про похідний характер усіх заявлених вимог від ключової про визнання протиправною бездіяльності відповідача у зв`язку з перебуванням громадянки ОСОБА_1 , представниці дискримінованої групи громадян України (євреїв та неєвреїв, асоційованих із ними), які виїхали на постійне проживання до Ізраїлю, у ситуації забороненої дискримінації порівняно з іншими пенсіонерами. За таких обставин, зазначена вимога не може вважатися ані обґрунтованою, ані такою, що відповідає закону.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 - повернуто позивачу.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та справу направити для продовження розгляду.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 160 КАС України - Позивачка зазначила у позовній заяві свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позивачка вважає, що щодо неї виникла пряма дискримінація порівняно з іншими пенсіонерами через протиправну вимогу Відповідача виключно особисто доставити свою заяву про виплату пенсії до управління. З цієї причини вона скористалася своїм правом на звернення до суду з позовом.

Отже, вказує, що позивачкою заявлено похідні вимоги від основної вимоги визнання протиправною бездіяльності щодо виявленої дискримінації.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі ч. 2 ст. 312 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Суд першої інстанції приймаючи оскаржувану ухвалу виходив з того, що позивач не усунула недоліки, зазначені в ухвалах від 28.08.2025 та від 18.09.2025 року, а тому прийшов до висновку що це перешкоджає відкриттю провадження у даній справі а отже вважав за необхідне повернути її позивачу.

Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги колегія суддів виходить з наступного.

Частиною першою статті 5 КАС визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті, зокрема шляхом визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3 частини першої статті 5 КАС).

Право на судовий захист реалізується особою шляхом подання позовної заяви до суду, вимоги щодо форми та змісту якої встановлені нормами статті 160 КАС.

Так, згідно із частиною першою цієї статті у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Пункт 3 частини 1 статті 171 КАС України встановлює, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, установлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно пункту1 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо останній не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

З матеріалів справи вбачається, що позов повернуто позивачу з двох підстав, а саме судом вказано, що ані доказу доплати судового збору за подання цього позову, ані уточнених позовних вимог на пропозицію суду, із зазначенням способу захисту порушених прав, свобод чи інтересів, відповідно до вимог частини першої статті 5 та п. 4, 5 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, з відображенням зокрема у прохальній частині позову які саме протиправні дії (бездіяльність) або рішення суб`єкта владних повноважень були ним вчинені (прийняті) та підлягають оскарженню, позивачем зазначено не було.

Проаналізувавши зміст позовної заяви, а також зміст заяв поданих на виконання вимог ухвал суду про залишення позову без руху, колегія суддів зазначає наступне.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Зміст позовних вимог - це вимоги позивача (предмет позову). Предметом позову є безпосередньо матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів та стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення і які складаються із фактів, що тягнуть певні правові наслідки: зміну чи припинення правовідносин. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Іншими словами зміст позовних вимог - це максимально чітко і зрозуміло сформовані визначення способу захисту порушеного права, свободи чи інтересу у прохальній частині позову.

Отже, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, достатність яких в подальшому має бути оцінена судом в ході судового розгляду справи по суті.

Водночас предмет позову кореспондує зі способами судового захисту права (змістом позову), які визначені статтею 5 КАС України.

Оцінка предмета заявленого позову як наслідок наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Колегія суддів звертає увагу, що процесуальне законодавство встановлює вимоги до змісту позовної заяви. Від якості позовної заяви, юридично правильного змісту позовних вимог, зазначення способу судового захисту залежить швидкий і ефективний розгляд справи. Законодавство не вимагає матеріально-правового обґрунтування вимог, однак обґрунтування позову не правовими фактами може негативно вплинути на наслідки вирішення вимоги по суті.

Так, колегія суддів зазначає, що з поданої позовної заяви неможливо чітко встановити зміст позовних вимог позивача у логічному взаємозв`язку з обставинами справи, викладеними у позовній заяві.

Колегія суддів також звертає увагу, що чітке визначення предмета позову та суті спірних правовідносин має значення, зокрема, і для правильного обчислення судового збору.

Апелянт зазначає, що позивачкою заявлено похідні вимоги від основної вимоги визнання протиправною бездіяльності щодо виявленої дискримінації.

З даного приводу колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п.23 ч.1 ст.4 КАС України похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Кількість вимог визначається шляхом їх чіткого формулювання в прохальній частині позовної заяви, де кожна вимога є самостійним проханням до суду, чого зроблено позивачем на вимогу суду не було.

Отже, дослідивши позовну заяву з урахуванням доводів апелянта, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про наявність підстав для повернення позову позивачу, оскільки ані доказу доплати судового збору за подання цього позову, ані уточнених позовних вимог на пропозицію суду, із зазначенням способу захисту порушених прав, свобод чи інтересів, відповідно до вимог частини першої статті 5 та п. 4, 5 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, з відображенням зокрема у прохальній частині позову які саме протиправні дії (бездіяльність) або рішення суб`єкта владних повноважень були ним вчинені (прийняті) та підлягають оскарженню, позивачем зазначено не було.

Європейський суд з прав людини, рішення якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ як джерело права, притримується позиції, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (до прикладу, рішення у справі «Шишков проти Росії» (Shishkov v. Russia), № 26746/05, параграф 110, від 20.02.2014).

Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.

Суд вважає, що повернення позовної заяви позивачу у зв`язку з невиконанням ухвали суду про усунення недоліків позовної заяви переслідує легітимну мету та має розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Адже розгляд позовної заяви, яка складена без дотримання вимог КАС, не передбачений положеннями процесуального законодавства.

З урахуванням викладеного, вказані в апеляційній скарзі доводи не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки ґрунтуються на помилковому та довільному тлумаченні скаржником норм права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 312, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено та підписано 02 грудня 2025 року .

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: І.Г. Ступакова