Справа № 520/24293/25
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2025-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2025 р. № 520/24293/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитра Волошина, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 НГУ, що полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення за останньою займаною посадою за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою (пораненням) та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах, а саме у: медичній роті військової частини НОМЕР_1 НГУ в період з 10.01.2025 по 16.01.2025 (виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 27); КНП МКБЛ № 17 м. Харків в період з 27.01.2025 по 05.02.2025 (виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 1384);

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 НГУ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за останньою займаною посадою за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою (пораненням) та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах, а саме у: медичній роті військової частини НОМЕР_1 НГУ в період з 10.01.2025 року по 16.01.2025 року (виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 27); КНП МКБЛ № 17 м. Харків в період з 27.01.2025 по 05.02.2025 (виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 1384) з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 НГУ, що полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень за час стаціонарного лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, а саме у: медичній роті військової частини НОМЕР_1 НГУ в період з 10.01.2025 по 16.01.2025 (виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 27); КНП МКБЛ № 17 м. Харків в період з 27.01.2025 по 05.02.2025 (виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 1384);

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 НГУ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі 100 000 гривень за час стаціонарного лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, а саме у: медичній роті військової частини НОМЕР_1 НГУ в період з 10.01.2025 по 16.01.2025 (виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 27); КНП МКБЛ № 17 м. Харків в період з 27.01.2025 по 05.02.2025 (виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 1384) з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 НГУ, що полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення за останньою займаною посадою за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з пораненням та перебуванням у відпустці для лікування після тяжкого поранення (контузії, травми або каліцтва) на підставі довідки ВЛК № 117 від 05.02.2025;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 НГУ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за останньою займаною посадою за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з пораненням та перебуванням у відпустці для лікування після тяжкого поранення (контузії, травми або каліцтва)) на підставі довідки ВЛК № 117 від 05.02.2025 з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 НГУ, що полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень за час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення (контузії, травми або каліцтва) на підставі довідки ВЛК № 117 від 05.02.2025;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 НГУ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі 100000 гривень за час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення (контузії, травми або каліцтва) на підставі довідки ВЛК № 117 від 05.02.2025 з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо ненарахування та невиплати йому щомісячного грошового забезпечення за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою (пораненням) та перебуванням на лікуванні та у відпустці, а також щодо ненарахування та невиплати йому додаткової винагороди в розмірі до 100 000,00 грн за періоди перебування на лікуванні з 10.01.2025 по 16.01.2025 та з 27.01.2025 по 05.02.2025 та за період перебування у відпустці, пов 'язаній з лікуванням. Позивач вважає свої права порушеними, тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою від 03.10.2025 відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення протягом п`яти календарних днів з моменту отримання відповідних документів. Витребувано у Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України: відомості щодо виплати позивачу грошового забезпечення за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою (пораненням) та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах за періоди з 10.01.2025 по 16.01.2025 та з 27.01.2025 по 05.02.2025; відомості щодо нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди в розмірі до 100 000,00 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за періоди з 10.01.2025 по 16.01.2025 та з 27.01.2025 по 05.02.2025; відомості щодо нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 гривень за час перебування у відпустці для лікування; відомості щодо перебування позивача на лікуванні та у відпустці для лікування в спірні періоди. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України подати до суду витребувані документи протягом п`ятнадцяти календарних днів із дня отримання копії даної ухвали.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження доставлена відповідачу до електронного кабінету через систему "Електронний суд", що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Позивачу копія ухвали про відкриття провадження надіслана засобами поштового зв`язку за адресою, зазначеною в позовній заяві, та копія такої ухвали отримана позивачем, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому виклав свої заперечення проти позову, зазначивши, що як вбачається із довідки про виконання реєстру зарахування коштів на рахунки одержувачів від 27.10.2025, а також з довідки про доходи № 3066 від 10.10.2025 позивачу було виплачено додаткову винагороду за січень 2025 року (за період з 10 по 16 січня 2025) у розмірі 22 580,65 грн. Щодо іншого періоду відповідач зазначив про відсутність підстав для виплати додаткової винагороди. Просить відмовити в задоволенні позову.

Також відповідач 28.11.2025 подав до суду документи щодо перебування позивача у відпустці.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

Позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України з 17.12.2024 по 18.03.2025, що вбачається з копії військового квитка позивача, наявного в матеріалах справи. (а.с. 12)

Позивач виключений зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення з 18.03.2025, що підтверджується відповідним витягом із наказу від 18.03.2025 №83.

Під час проходження служби у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України солдат ОСОБА_1 (позивач) 09.01.2025 близько 15:06 під час виконання бойового завдання в районі н.п. Нестерянка Запорізької області в результаті мінометного обстрілу отримав бойове травмування, що вбачається з довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 12.02.2025 № 32/25. (а.с. 15)

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 03.02.2025 № 117 травма, отримана позивачем, а саме: розрив медіального меніска, функціональний блок правого колінного суглобу; операція (30.01.2025) - артроскопічна парціална меніскектомія медіального меніска, дебрідмент правого колінного суглобу, ТАК, пов 'язана з проходженням військової служби). Травма кваліфікується як тяжка. (а.с. 19)

Позивач перебував на стаціонарному лікуванні, у зв`язку з отримання зазначеної травми, що підтверджується наявними в матеріалах справи медичними документами, а саме в періоди з 10.01.2025 по 16.01.2025 та з 27.01.2025 по 05.02.2025.

За доводами позивача, відповідачем протиправно не нараховувалася та не виплачувалася йому грошове забезпечення та додаткова винагорода в розмірі 100 000,00 грн за період перебування його на лікуванні в періоди з 10.01.2025 по 16.01.2025 та з 27.01.2025 по 05.02.2025 та за період перебування у відпустці, пов`язаній з лікуванням, що позивач вважає протиправним.

Зазначене стало підставою для звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей відповідно до Конституції України визначає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі за текстом - Закон № 2011-ХІІ), який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-ХІІ) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ст. 12 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абз.2 пункту 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ).

Наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі за текстом - Порядок № 260).

Відповідно до пункту 17 Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69/2022 "Про загальну мобілізацію", Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв Постанову "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану № 168" (далі - Постанова № 168).

Пунктом 1 Постанови № 168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Відповідно до п. 11 Розділу XXXIV «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану» Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який затверджений наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних),- з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Відповідно до п. 12 Порядку, підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Аналіз наведених вище норм дозволяє суду зробити висновок, що нарахування та виплати військовослужбовцям додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень передбачається, зокрема, за таких умов:

а) пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини;

б) факт перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини;

в) факт перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Так, судом під час розгляду справи встановлено, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України з 17.12.2024 по 18.03.2025, що вбачається з копії військового квитка позивача, наявного в матеріалах справи. (а.с. 12)

Під час проходження служби у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України солдат ОСОБА_1 (позивач) 09.01.2025 близько 15:06 під час виконання бойового завдання в районі н.п. Нестерянка Запорізької області в результаті мінометного обстрілу отримав бойове травмування, що вбачається з довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 12.02.2025 № 32/25. (а.с. 15)

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 03.02.2025 № 117 травма, отримана позивачем, а саме: розрив медіального меніска, функціональний блок правого колінного суглобу; операція (30.01.2025) - артроскопічна парціална меніскектомія медіального меніска, дебрідмент правого колінного суглобу, ТАК, пов 'язана з проходженням військової служби). Травма кваліфікується як тяжка. (а.с. 19)

Позивач перебував на стаціонарному лікуванні, у зв`язку з отриманням зазначеного поранення, що підтверджується наявними в матеріалах справи медичними документами, а саме:

- у період з 10.01.2025 по 16.01.2025 на стаціонарному лікуванні в госпітальному відділенні медичної роти Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України з діагнозом - пошкодження КЗА правого колінного суглоба (а.с. 16);

- з 27.01.2025 по 05.02.2025 - на стаціонарному лікуванні в КНП "МКБЛ № 17" м. Харків з діагнозом - розрив медіального меніска, функціональний блок правого колінного суглобу (а.с. 17).

Отже, в зазначені періоди з 10.01.2025 по 16.01.2025 та з 27.01.2025 по 05.02.2025 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманою травмою, пов`язаною з захистом Батьківщини, тому, у відповідності до вищевказаних норм законодавства, має право на виплату йому додаткової винагороди, збільшеної до 100 000,00 грн пропорційно часу перебування на лікуванні.

З аналізу наявних у матеріалах справи документів та пояснень відповідача судом встановлено, що відповідачем виплачено позивачу додаткову винагороду в збільшеному розмірі до 100 000,00 грн за січень 2025 року (за період з 10.01.2025 по 16.01.2025), що підтверджується довідкою про доходи від 10.10.2025 № 3066. Позивачем зазначених обставин не спростовано.

Отже, за період з 10.01.2025 по 16.01.2025 позивачу було виплачено додаткову винагороду, збільшену до 100 000,00 грн за період перебування його на лікуванні, тому в цій частині права позивача не є порушеними, та, відповідно, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо періоду перебування позивача на лікуванні з 27.01.2025 по 05.02.2025, суд зазначає, що відомостей щодо виплати позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100 000,00 грн за вказаний період матеріали справи не містять.

Згідно поданого до суду відзиву на позовну заяву відповідач повідомив про відсутність підстав для виплати позивачу додаткової винагороди за вказаний період, зважаючи на те, що травма позивача пов`язана із проходженням військової служби, а не із захистом Батьківщини.

Однак, такі доводи не приймаються судом до уваги, оскільки як встановлено судом із матеріалів справи, в період з 10.01.2025 по 16.01.2025 позивач перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом - пошкодження КЗА правого колінного суглоба. У подальшому позивач поскаржився на біль, обмеження рухів, набряк у правому колінному суглобі, порушення функцій опори та ходи а правій нижній кінцівці та 20.01.2025 позивачу було виконано МРТ правого колінного суглобу, діагностовано розрив медіального меніска, рекомендовано оперативне лікування, у зв`язку з чим позивач 27.01.2025 був направлений до травматологічного відділення КНП № МКБЛ № 17" та госпіталізований для оперативного лікування. З 27.01.2025 по 05.02.2025 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КНП "МКБЛ № 17" м. Харків з діагнозом - розрив медіального меніска, функціональний блок правого колінного суглобу (а.с. 17).

Тобто, позивач, у періоди з 10.01.2025 по 16.01.2025 та з 27.01.2025 по 05.02.2025 перебував на лікуванні у зв`язку з отриманням одного й того ж поранення під час виконання обов`язків, пов`язаних із захистом Батьківщини, тому за період перебування на стаціонарному лікуванні з 27.01.2025 по 05.02.2025 позивач має право на отримання додаткової винагороди в розмірі, збільшеному до 100 000,00 грн, як і за період первинного перебування на лікуванні - з 10.01.2025 по 16.01.2025.

Доводи позивача про те, що отримана позивачем травма (поранення) не пов`язана з захистом Батьківщини спростовуються матеріалами справи, оскільки, зокрема, в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 12.02.2025 № 32/25 зазначено, що травма, отримана під час виконання обов`язків військової служби, пов`язана з захистом Батьківщини. Більш того, щодо періоду перебування позивача на лікуванні з 10.01.2025 по 16.01.2025, то відповідачем фактично визнано факт того, що в такий період позивач перебував на лікуванні, у зв`язку з отриманням травми (поранення), пов`язаної з захистом Батьківщини, про що свідчать обставини виплати позивачу спірної додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн за такий період.

Обґрунтованих доводів щодо відсутності підстав для виплати позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100 000,00 грн за період перебування на стаціонарному лікуванні з 27.01.2025 по 05.02.2025 відповідачем не наведено. Судом таких обставин не встановлено.

Отже, суд дійшов висновку, що нездійснення позивачу виплати додаткової винагороди відповідно до постанови КМУ № 168 за період перебування його на лікуванні з 27.01.2025 по 06.02.2025 пропорційно часу перебування на лікуванні свідчить про протиправну бездіяльність з боку відповідача.

Отже, позовні вимоги в частині виплати позивачу додаткової винагороди в збільшеному до 100 000,00 грн розмірі пропорційно часу перебування на лікуванні за період з 27.01.2025 по 05.02.2025 підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про виплату додаткової винагороди за період перебування у відпустці для лікування, суд зазначає наступне.

Відповідно до довідки ВЛК від 03.02.2025 № 117 було встановлено, що позивач потребує відпустки для лікування після травми, що кваліфікується як тяжка, терміном на 30 календарних днів. (а.с. 19)

З наданих відповідачем документів судом встановлено, що позивач перебував у відпустці за станом здоров`я, наданій йому на 30 календарних днів, з 06.02.2025 по 07.03.2025, що підтверджується відповідним витягом з наказу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Отже, позивач має право на виплату йому додаткової винагороди, збільшеної до 100 000,00 грн відповідно до постанови КМУ № 168 за зазначений період перебування у відпустці за станом здоров`я з 06.02.2025 по 07.03.2025.

Зазначених обставин відповідачем не спростовано.

Відомостей щодо виплати позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100 000,00 грн, матеріали справи не містять, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача, що виразилася в невиплаті позивачу додаткової винагороди за період перебування позивача у відпустці за станом здоров`я.

Отже, в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про нарахування та виплату місячного грошового забезпечення за період перебування на стаціонарному лікуванні та в період перебування у відпустці, суд зазначає наступне.

З наявних у матеріалах справи довідок про доходи вбачається, що позивачу виплачувалося грошове забезпечення, зокрема, за січень-березень 2025 року. Позивачем зазначених обставин не спростовано. Доводів щодо нарахування грошового забезпечення в неналежному розмірі позовна заява не містить.

Отже, вимоги позивача про виплату йому місячного грошового забезпечення за січень-березень 2025 року не підлягають задоволенню, оскільки відповідне грошове забезпечення позивачу було виплачено, що підтверджується матеріалами справи.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу в судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в збільшеному до 100 000,00 грн розмірі за період з 27.01.2025 по 05.02.2025 пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в збільшеному до 100 000,00 грн розмірі за період з 27.01.2025 по 05.02.2025 пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в збільшеному до 100 000,00 грн розмірі за період з 06.02.2025 по 07.03.2025 пропорційно часу перебування у відпустці для лікування після травми.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в збільшеному до 100 000,00 грн розмірі за період з 06.02.2025 по 07.03.2025 пропорційно часу перебування у відпустці для лікування після травми.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Дмитро ВОЛОШИН