Справа № 520/14053/25
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2025-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

03 грудня 2025 року № 520/14053/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Рубан В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, буд.16,м. Київ, 04053, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд.5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд, з урахуванням уточнень:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 2000-0304-9/49402 від 28.03.2025 року, про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку з не зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 25.08.1975 року по 01.03.1976року, з 01.04.1976 рок по 01.03.1977 року, з 01.12.1978 року по 04.06.1979 року, з 04.09.1979 року по 25.05.1983 року, з 01.07.1983 року по 04.09.1989 року, з 28.09.1989 року по 26.09.1990 року, з 26.09.1990 року по 31.03.1992 року, з 01.04.1992 року по 20.09.1993 року, з 01.10.1993 року по 26.12.1994 року відповідно до записів трудової книжки від 25.09.1975 року ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві призначити пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування ОСОБА_1 із зарахуванням до страхового стажу всіх періоду роботи, а саме з 25.08.1975 року по 01.03.1976 року, з 01.04.1976 року по 01.03.1977 року, з 01.12.1978 року по 04.06.1979 року, з 04.09.1979 року по 25.05.1983 року, з 01.07.1983 року по 04.09.1989 року, з 28.09.1989 року по 26.09.1990 року, з 26.09.1990 року по 31.03.1992 року, з 01.04.1992 року по 20.09.1993 року, з 01.10.1993 року по 26.12.1994 року відповідно до записів трудової книжки від 25.09.1975 року, починаючи з дати звернення за призначенням пенсії вперше з 09.01.2025 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області протиправно відмовлено в призначенні йому пенсії в зв`язку з незарахуванням стажу по трудовій книжці від 25.09.1975 року, з посиланням на те, що прізвище особи в зазначеній трудовій книжці не відповідає дошлюбному прізвищу у свідоцтві про шлюб НОМЕР_2 від 28.04.1979 року.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у відзиві на позов зазначив, що в спірних правовідносинах діяв відповідно до норм чинного законодавства, в задоволені позову просив відмовити.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, надав відзив на позов, у якому зазначив, що Управління у спірних правовідносинах діяло згідно чинного законодавства, просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

03.01.2025 року ОСОБА_1 звернулась з заявою, щодо призначення пенсії за віком до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві.

З 01.04.2021р. органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсій бек-офісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер. Можливість застосування екстериторіального призначення та перерахунку пенсій передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 р. №25-1 Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 за № 339/35961.

На підставі вказаного, заява позивача надійшла на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, рішенням якого від 28.03.2025 року № 2000-0304-9/49402 відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком у зв`язку відсутністю необхідного страхового стажу. В рішенні зазначено, що за результатом розгляду документів доданих до заяви, до загального страхового стажу не зараховано стаж по трудовій книжці від 25.09.1975 року з посиланням на те, що прізвище особи в зазначеній трудовій книжці не відповідає дошлюбному прізвищу у свідоцтві про шлюб НОМЕР_2 від 28.04.1979 року.

Не погодившись з рішенням про відмову у призначенні пенсії позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

По суті позовних вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Підпунктами 4, 23 частини 1 Європейської соціальної хартії від 03 травня 1996 року, ратифікованої Законом України Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої) № 137-V 14 вересня 2006 року визначено, що всі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей та кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.

Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - па підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно зі статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення, п. п. 1, 2. 27 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Судом встановлено, що прізвище особи в зазначеній трудовій книжці " ОСОБА_2 " не відповідає дошлюбному прізвищу " ОСОБА_3 " у свідоцтві про шлюб НОМЕР_2 від 28.04.1979 року та свідоцтві про народження. Доказів протилежного матеріали справи не місять.

Таким чином, суд приходить до висновку, що приймаючи спірне рішення позивач діяв правомірно.

При цьому, суд вважає за необхідне вказати що відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Згідно із частиною другою статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною першою статті 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

За приписами частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено перелік судових рішень, які уповноважений прийняти адміністративний суд у разі задоволення позову. Встановлення факту, що має юридичне значення, серед цього переліку відсутнє.

Тобто у разі вирішення справи в порядку адміністративного судочинства, встановлення факту, що має юридичне значення, має бути визначено судом у резолютивній частині судового рішення, що не передбачено КАС України.

У той же час перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. Зокрема, згідно з пунктом 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Отже, суд зазначає, що позивач не позбавлена можливості звернутися в порядку цивільного судочинства до загального місцевого суду для встановлення факту приналежності їй трудової книжки.

З огляду на викладені вище обставини у їх сукупності суд доходить висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до вимог статті 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 246, 257-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рубан В.В.