Справа № 990/453/25
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2025-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 грудня 2025 року

м. Київ

справа №990/453/25

адміністративне провадження №П/990/453/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Гриціва М. І.,

суддів: Бевзенка В. М., Тацій Л. В., Чиркіна С. М., Шарапи В. М.

за участі секретаря судового засідання Іщук В. С.

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про доставку його в судове засідання для особистої участі у справі за позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії і

ВСТАНОВИВ:

01 жовтня 2025 року до Верховного Суду як суду першої інстанції засобами поштового зв`язку надійшов позов ОСОБА_1 до Верховної Ради України (далі також - ВРУ), в якому він просить визнати протиправною бездіяльність ВРУ з не призначення місцевих виборів на 26 жовтня 2025 року та зобов`язати ВРУ призначити місцеві вибори шляхом прийняття відповідної постанови.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду цієї справи визначено колегію суддів у складі: суддя-доповідач - Гриців М. І. (головуючий), судді: Бевзенко В. М., Тацій Л. В., Чиркін С. М., Шарапа В. М.

Верховний Суд ухвалою від 23 жовтня 2025 року відкрив провадження в адміністративній справі та призначив її розгляд на судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження на 02 грудня 2025 року о 12:00 год. у приміщенні суду за адресою: вул. Князів Острозьких, 8, корпус 5, м. Київ, 01029. Про дату, час та місце судового засідання особи, які беруть участь у справі, повідомлені.

05 листопада 2025 року на адресу Верховного Суду поштовим зв`язком надійшла заява ОСОБА_1 (датована 29 жовтня 2025 року) про забезпечення явки позивача на судове засідання, у якій позивач просить суд проводити судове засідання, призначене на 02 грудня 2025 року о 12:00 год., за його особистої участі в залі судових засідань у приміщенні Касаційного адміністративного суду.

17 листопада 2025 року на адресу Верховного Суду поштовим зв`язком надійшло клопотання ОСОБА_1 (датоване 07 листопада 2025 року) про доставку в судове засідання, в якому позивач повторно просить суд проводити судове засідання, призначене на 02 грудня 2025 року о 12:00 год., за його особистої участі в залі судових засідань у приміщенні Касаційного адміністративного суду, а також розпорядитися щодо його доставки у зазначене судове засідання з Державної установи «Київський слідчий ізолятор».

Зазначені клопотання за змістом є подібними і їх обґрунтування позивач окреслює однаковими аргументами, зокрема зазначає, що наразі до нього застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Київський слідчий ізолятор»; наполягає на особистій участі в розгляді цієї справи з метою надання пояснення; заперечує забезпечення йому такої участі в режимі відеоконференції і у зв`язку з цим просить суд в обов`язковому порядку розпорядитися щодо доставки його на судове засідання у приміщення Касаційного адміністративного суду з Державної установи «Київський слідчий ізолятор».

Вирішуючи подані позивачем два клопотання, які фактично зводяться до одного - про доставку його в судове засідання для особистої участі у справі, Суд виходить з такого.

Права та обов`язки учасників справи визначено у статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у відповідності до частини першої якої учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Частиною третьою вказаної статті Кодексу установлено, що учасники справи мають право, зокрема: брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень (частини перша, друга статті 46 КАС України).

Як передбачено частинами першою, другою статті 55 КАС України, сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, крім випадку, встановленого частиною дев`ятою статті 266 цього Кодексу. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

За правилами частини першої статті 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник. В силу ж положень частини першої статті 60 цього Кодексу представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Відповідно до частини третьої статті 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

Зміст наведених правил КАС України свідчить про те, що фізична особа може брати участь у справі, зокрема й у судових засіданнях, особисто, разом із представником або виключно через представника, який у такому разі здійснює від її імені всі процесуальні права та обов`язки. Наслідки вчинених представником процесуальних дій поширюються й на особу, яку він представляє, незалежно від забезпечення особистої участі учасника справи в судове засідання, крім випадків, коли суд визнав явку такого учасника справи обов`язковою.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 30 вересня 2025 року у справі №761/37898/24 підозрюваному ОСОБА_1 (позивачу у цій справі 990/453/25) продовжено строк тримання під вартою до 27 листопада 2025 року включно.

Тобто, на момент подання клопотання, що розглядається, та постановлення цієї ухвали позивач перебуває під вартою в установі для попереднього ув`язнення, про що позивач зазначає особисто у своїх клопотаннях.

Натомість особливостей щодо забезпечення особистої участі у справі осіб, які відбувають покарання в установах виконання покарань чи до яких застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в установах для попереднього ув`язнення (конвоювання в судове засідання учасника справи, який перебуває під вартою) норми КАС України не передбачають.

За правилами статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах і не поширюється на справи, що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства.

Таким чином, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах за участю фізичних осіб та суб`єктів владних повноважень (в даному випадку - позивача та ВРУ). Водночас, якщо фізичні особи відбувають покарання в установах виконання покарань чи до яких застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в установах для попереднього ув`язнення, то порядок їх конвоювання врегульовується кримінальним-процесуальним законодавством.

До того ж, приміщення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду не облаштовані у відповідності до вимог, установлених Інструкцією з організації конвоювання та тримання в судах обвинувачених (підсудних), засуджених за вимогою судів, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України, Верховного Суду України, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Державної судової адміністрації, Генеральної прокуратури України від 26 травня 2015 року № 613/785/5/30/29/67/68, та унеможливлюють проведення судового засідання за особистої участі згаданих вище осіб.

Таким чином, можливості забезпечення конвоювання та особистої участі ОСОБА_1 , який перебуває під вартою в установі для попереднього ув`язнення, в залі судових засідань у приміщенні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду нема, що не дає Суду правових підстав та технічних можливостей для задоволення поданих позивачем у справі клопотань.

Водночас Суд наголошує, що відповідно до частини сьомої статті 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» учасникам судового процесу на підставі судового рішення забезпечується можливість брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку, встановленому законом.

Порядок участі у судовому засіданні в адміністративному процесі в режимі відеоконференції встановлений статтею 195 КАС України.

Тобто, нормами КАС України передбачено альтернативний спосіб проведення засідання за допомогою приладів відеофіксації, які здатні забезпечити пряму трансляцію без фізичної присутності певної особи в залі суду, спрямований на забезпечення права на доступ до правосуддя, рівність учасників процесу перед законом і судом, своєчасний розгляд адміністративних справ та інших прав учасників справи.

Суд звертає увагу, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду має технічну можливість проведення судового засідання в режимі відеоконференції й може забезпечити права позивача, передбачені КАС України, при розгляді даної справи, у тому числі на участь у судовому засіданні та надання пояснень, наведення міркувань тощо. Тому позивач може скористатися цим правом, подавши відповідну заяву про таку участь у порядку, встановленому статтею 195 КАС України, із зазначенням обраного способу проведення відеоконференції.

Варто звернути увагу й на те, що у цій справі особиста участь позивача не визнавалася судом обов`язковою відповідно до вимог КАС України. Крім того, бажання позивача надати суду пояснення у справі за його позовом він може реалізувати шляхом подання до суду таких пояснень у письмовому вигляді.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини (див. mutatis mutandis рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36).

«Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за його природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети (див. mutatis mutandis рішення від 16 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), заява № 28249/95, § 53).

Застосовані державою обмеження не можуть применшувати право доступу до суду настільки, щоби порушувати саму сутність цього права. Крім того, обмеження права доступу до суду не є сумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо не переслідує «легітимну мету» і якщо відсутнє «пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою» (див. mutatis mutandis рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. The United Kingdom), заява № 8225/78, § 57; рішення від 21 вересня 1994 року у справі «Файєд проти Сполученого Королівства» (Fayed v. The United Kingdom), заява № 17101/90, § 65).

З огляду на наведене, враховуючи особливості забезпечення особистої участі у справі осіб, які відбувають покарання в установах виконання покарань чи до яких застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в установах для попереднього ув`язнення, завдання адміністративного судочинства та порядок вирішення адміністративних справ, Суд не вбачає обставин, які можуть слугувати правовою підставою для задоволення адміністративним судом двічі поданого ОСОБА_1 клопотання з проханням про доставку позивача в судове засідання для особистої участі у цій справі.

Суд вважає, що відмова у задоволенні такого клопотання не порушує право позивача на доступ до суду, справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, вирішення спору щодо його прав та обов`язків у сфері публічно-правових відносин, адже такий доступ може бути забезпечений шляхом участі ОСОБА_1 у судовому засіданні в адміністративному процесі в режимі відеоконференції або через представника (адвоката), який у такому разі може здійснювати від імені позивача всі процесуальні права та обов`язки, в тому числі і права, передбачені пунктом 3 частини третьої статті 44 КАС України.

Керуючись статтями 44, 46, 55, 57, 205, 243, 248, 266 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про доставку його в судове засідання для особистої участі в адміністративній справі №990/453/25 за позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. І. Гриців

Судді: В. М. Бевзенко

Л. В. Тацій

С. М. Чиркін

В. М. Шарапа