Справа № 380/26071/24
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 380/26071/24 пров. № А/857/18358/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.

суддів: Матковської З. М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року (головуючий суддя: Грень Н.М., місце ухвалення - м. Львів) у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

встановив:

ОСОБА_1 , 30.12.2024 звернувся в суд з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо незвільнення ОСОБА_1 за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною з числа осіб з інвалідністю II групи.

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною з числа осіб з інвалідністю II групи.

Обґрунтовує позов тим, що він звернувся з рапортом до командування НОМЕР_2 прикордонного загону з рапортом про звільнення його з військової служби за пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ) та відповідно до абз. 10 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ через такі сімейні обставини або інші поважні причини необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи згідно з довідкою МСЕК та потребує постійного догляду згідно з висновком ЛКК. До рапорту долучив всі необхідні документи щодо родинних відносин, довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААГ № 347223 від 02.02.2023 та висновок лікарсько-консультативної комісії КНП «Хотинська багатопрофільна лікарня Хотинської міської ради» № 805 від 20.09.2024, відповідно до якого його дружина за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду. Однак, за результатами розгляду рапорту повідомлено, що керівництво НОМЕР_2 прикордонного загону не достатньо наданих військовослужбовцем копій документів для прийняття рішення щодо звільнення старшого солдата ОСОБА_1 через сімейні обставини відповідно до частини 4 та ч. 12 ст. 26 Закон № 2232-ХІІ. Стверджуючи, що має всі законні підстави на звільнення, позивач вважає бездіяльність відповідача щодо невчинення дій для звільненні з військової служби неправомірною та такою, що порушує його законні права та інтереси

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не звільнення ОСОБА_1 за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною з числа осіб з інвалідністю II групи.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною з числа осіб з інвалідністю II групи.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що таке прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт покликається на те, що керівництву НОМЕР_2 прикордонного загону не достатньо наданих військовослужбовцем копій документів для прийняття рішення щодо звільнення старшого солдата ОСОБА_1 через сімейні обставини відповідно до ч. 4 та ч. 12 ст. 12 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Зокрема стверджує, що позивач надав документи, що підтверджують його особу, особу ОСОБА_2 , документи ОСОБА_2 , що засвідчують нездатність до трудової діяльності у звичайних виробничих умовах, пенсійне посвідчення ОСОБА_2 та інші документи, які несуть інформаційні дані та не відображають потребу у здійсненні постійного догляду.

Позивач, 04.07.2025 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу відхилити.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких мотивів.

Задовольняючі позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки позивачем подано разом з рапортом всі необхідні документи, що підтверджують його право на звільнення на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною з числа осіб з інвалідністю II групи, а тому належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 .

Судом апеляційної інстанції встановлено, що старший солдат ОСОБА_1 (далі позивач) призваний згідно з Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 25.02.2022 № 69/2022 до лав Збройних сил України із 12.03.2022 та до даного часу проходить військову службу по мобілізації на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії водій (санітарний інструктор) другого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) НОМЕР_2 прикордонного загону.

Позивач, 20.10.2024 звернувся з рапортом до начальника другого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) НОМЕР_2 прикордонного загону з рапортом про клопотання перед вищим командування про звільнення його з військової служби за пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та відповідно до абз. 10 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ через такі сімейні обставини або інші поважні причини необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи згідно з довідкою МСЕК та потребує постійного догляду згідно з висновком ЛКК.

До цього рапорту позивач долучив: копію паспорта громадянина України ОСОБА_1 , копію ідентифікаційного номера ОСОБА_1 , копію паспорта громадянина України ОСОБА_2 , копію ідентифікаційного номера ОСОБА_2 , копію свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_3 від 15.08.2024, витяг з реєстру територіальної громади ОСОБА_2 , витяг з реєстру територіальної громади ОСОБА_1 , витяг № 348 від 19.08.2024 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, довідку № 1036 від 19.08.2024 про проживання особи за місцем реєстрації, копія пенсійного посвідчення ОСОБА_2 серія НОМЕР_4 від 20.09.2023, копія довідки МСЕК серії 12 ААГ № 347223 від 02.02.2023, копія висновку ЛКК № 805 від 20.09.2024.

За результатами розгляду рапорту листом № 08/81658/24-Вн від 11.11.2024 за підписом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону позивача повідомлено, що керівництву НОМЕР_2 прикордонного загону не достатньо наданих військовослужбовцем копій документів для прийняття рішення щодо звільнення старшого солдата ОСОБА_1 через сімейні обставини відповідно до частини 4 та ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

За змістом вказаного листа, підставою для відмови у звільненні позивача слугувало те, що у поданій військовослужбовцем довідці до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12ААГ № 347223 від 02.02.2023, у висновку про умови та характер праці, рекомендованих заходах по відновленню працездатності не визначено потребу у сторонньому догляді. Також зазначено, що висновок ЛКК № 805 від 20.09.2024, який виданий ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не встановлює їй потребу в постійному догляді.

Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо невчинення дій для звільненні з військової служби відповідно до пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ за сімейними обставинами (у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною з числа осіб з інвалідністю II групи) протиправною та такою, що порушує його законні права та інтереси.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» № 389-VІІІ від 12.05.2015, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі Закон № 389-VІІІ) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (ч. 2 ст. 2 Закон № 389-VIII).

Так, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому, воєнний стан неодноразово продовжувався та діяв на момент виникнення спірних правовідносин.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі Закон № 3543-XII) встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до абз. 4, 5 ч. 1 ст. 1 Закону № 3543-XII: мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано;

особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 призваний на військову службу до лав Збройних Сил України 12.03.2022 та на цей час проходить військову службу на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії водій (санітарний інспектор) другого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_2 прикордонного загону.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 2232-ХІІ) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Пунктом 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ (в редакції чинній на момент подання рапорту про звільнення) передбачено виключний перелік підстав звільнення військовослужбовці, які проходять військову службу під час дії воєнного стану.

Так, згідно з п.п. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ, під час воєнного стану військовослужбовці звільняються з військової служби:

г) через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Пунктом 3 частиною 12 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ передбачено, що військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин під час дії воєнного стану на таких підставах, зокрема, необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи;

Системний аналіз наведеної правової норми надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що військовослужбовці які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за дружиною з числа осіб з інвалідністю II групи;

Згідно з ч. 7 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ, звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Указом Президента України № 1153/2008 від 10.12.2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення № 1153/2008), яке визначається порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі. Це Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.

Відповідно до пункту 233 Положення № 1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1905.2009 за № 438/16454, відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (із змінами і доповненнями) та Указу Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153 «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затверджено Інструкцію про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Інструкція).

Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (п. 1.1 Інструкції).

Документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України (абз. 13. п. 14.10 Інструкції).

Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що звільнення військовослужбовців з військової служби під час воєнного стану через сімейні обставини, здійснюється військовослужбовцем, який не висловив бажання продовжувати військову службу, шляхом подання рапорту та документів, які підтверджують підстави для звільнення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_3 від 15.08.2024, підтверджується, що позивач ОСОБА_1 є чоловіком ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААГ № 347223 від 02.02.2023 ОСОБА_2 встановлена ІІ група інвалідності.

Згідно з висновком лікарсько-консультативної комісії КНП «Хотинська багатопрофільна лікарня Хотинської міської ради» № 805 від 20.09.2024 ОСОБА_2 за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду.

Позивач, 20.10.2024 подав відповідачу рапорт щодо звільнення зі служби та додав наступні документи: копію паспорта громадянина України ОСОБА_1 , копію ідентифікаційного номера ОСОБА_1 , копію паспорта громадянина України ОСОБА_2 , копію ідентифікаційного номера ОСОБА_2 , копію свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_3 від 15.08.2024, витяг з реєстру територіальної громади ОСОБА_2 , витяг з реєстру територіальної громади ОСОБА_1 , витяг № 348 від 19.08.2024 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, довідку № 1036 від 19.08.2024 про проживання особи за місцем реєстрації, копія пенсійного посвідчення ОСОБА_2 серія НОМЕР_4 від 20.09.2023, копія довідки МСЕК серії 12 ААГ № 347223 від 02.02.2023, копія висновку ЛКК № 805 від 20.09.2024.

За результатами розгляду рапорту листом № 08/81658/24-Вн від 11.11.2024 за підписом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону позивача повідомлено, що керівництву НОМЕР_2 прикордонного загону не достатньо наданих військовослужбовцем копій документів для прийняття рішення щодо звільнення старшого солдата ОСОБА_1 через сімейні обставини відповідно до частини 4 та ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», оскільки у поданій довідці довідки МСЕК серії 12 ААГ № 347223 від 02.02.2023 не визначено потребу в постійному догляді. Крім цього, висновок ЛКК № 805 від 20.09.2024 не встановлює потребу в постійному догляді. Вказана інформація повинна бути підтверджена документами, що потребує постійного догляду за висновками МСЕК чи ЛКК закладу охорони здоров`я, відповідно до роз`яснень МОЗ України оприлюдненого 09.02.2024 (а. с 36).

Однак, на думку суду апеляційної інстанції така відмова є протиправною, оскільки у висновку ЛКК № 805 від 20.09.2024 чітко зазначено, що за станом здоров`я хвора ( ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 дружина позивача) потребує постійного стороннього догляду.

Щодо покликання відповідача, що інформація про постійний догляд особи повинна міститися у висновку МСЕК, то суд апеляційної інстанції вважає такі помилковими, з огляду на правові висновки у подібних спірних правовідносинах Верховного Суду у постановах від 21.02.2024 у справі № 120/1909/23, від 11.04.2024 у справі № 420/16689/23, від 13.06.2024 у справі № 520/21316/23, згідно яких, необхідність постійного догляду за хворим може підтверджуватися відповідним медичним висновком ЛКК.

Щодо покликання відповідача на роз`яснення МОЗ України оприлюднених від 09.02.2024, то суд апеляційної інстанції зазначає, що роз`яснення не є нормативно-правовим актом та носить лише інформаційний характер, надає рекомендації щодо застосування законодавства та не є обов`язковим до виконання для всіх учасників суспільних відносин, на відміну від нормативно-правових актів.

Крім цього, на думку суду апеляційної інстанції, оскільки позивачу листом від 11.11.2024 № 08/81658/24-Вн надано відповідь на його рапорт, а тому у спірних правовідносинах відсутня бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Натомість, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає, що відмова ІНФОРМАЦІЯ_1 оформлена листом від 11.11.2024 № 08/81658/24-Вн щодо розгляду рапорту про звільнення ОСОБА_1 за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною з числа осіб з інвалідністю II групи є протиправною.

Щодо покликання відповідача в апеляційній скарзі, що позивачем не подано доказів безпосередньої необхідності саме у позивача здійснювати догляд, а не іншими членами сім`ї першого та другого ступеня спорідненості, то суд апеляційної інстанції такі відхиляє, оскільки такі доводи відповідачем не були покладені в основу відмови у листі від 11.11.2024 № 08/81658/24-Вн.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки саме відповідач є суб`єктом, до повноважень якого належить вирішення питання щодо звільнення позивача з військової служби за наслідком розгляду рапорту про звільнення з військової служби або надання мотивованої відмови в такому, а тому в межах спірних правовідносин, не звільняє його, як суб`єкта, до повноважень якого належить вирішення питання щодо можливості звільнення позивача з військової служби, від обов`язку прийняття рішення, за наслідком розгляду рапорту, про звільнення останнього з військової служби або мотивовану відмову в такому. Суб`єкт владних повноважень не може утриматись від прийняття рішення, що входить до його виключної компетенції.

Таким чином, оскільки за наслідками поданого позивачем рапорту про звільнення позивача зі служби відповідачем не прийнято вмотивованого та належним чином обґрунтованого рішення, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідач формально віднісся до розгляду рапорту позивача і такий не є належним чином вирішеним та мотивованим.

Інших дій щодо поданого позивачем рапорту про його звільнення з військової служби за сімейними обставинами, відповідачем вчинено не було і таких доказів не надано як суду першої, так і апеляційної інстанцій.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач не довів правомірність та обґрунтованість своєї відмови, яка оформлена листом 11.11.2024 № 08/81658/24-Вн, а тому для належного захисту порушених прав позивача, позов необхідно задовольнити частково та зобов`язати відповідача, з урахуванням його дискреційних повноважень та висновків викладених у цій постанові, повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 20.10.2024 № 02.5.1/75892/24-Вн щодо звільнення зі служби за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною з числа осіб з інвалідністю II групи.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції задовольняючи позов повністю, допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття постанови про часткове задоволення позову відмову.

Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат не має.

Керуючись ст. ст. 311, 317, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року у справі № 380/26071/24 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ), яка оформлена листом від 11.11.2024 № 08/81658/24-Вн щодо розгляду рапорту про звільнення ОСОБА_1 за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною з числа осіб з інвалідністю II групи.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військову частину НОМЕР_1 ) повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 20.10.2024 № 02.5.1/75892/24-Вн щодо звільнення зі служби за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною з числа осіб з інвалідністю II групи, з урахуванням висновків викладених у цій постанові.

У задоволенні решти позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді З. М. Матковська
В. В. Ніколін