Справа № 440/7571/25
Суддя: Чиркін С.М.
Дата ухвалення: 2025-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відкриття касаційного провадження

01 грудня 2025 року

м. Київ

справа №440/7571/25

адміністративне провадження №К/990/43686/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Чиркіна С.М., суддів Стародуба О.П., Шарапи В.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2025 у справі № 440/7571/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У 2025 році ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач, скаржник) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - ГУ ПФ України в Полтавській області, відповідач), в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії ОСОБА_1 , на коефіцієнти у розмірі 1,11, у розмірі 1,14, у розмірі 1,197, у розмірі 1,0796, починаючи з 30.11.2024 та у розмірі 1,115, починаючи з 01.03.2025 для забезпечення індексації пенсії.

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести починаючи з 30.11.2024 перерахунок пенсії ОСОБА_1 у відповідності до частини другої статті 42 Закону України № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії ОСОБА_1 за 2017-2019 роки в розмірі 7763,17 грн, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,11 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 № 127 «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році», на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,14 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,197 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2024 №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», та починаючи з 01.03.2025 на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,115 (з урахуванням коефіцієнтів збільшення 1,11, 1,14, 1,197 та 1,0796) відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» та у зв`язку з цим провести виплату недоотриманих сум пенсії.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.06.2025 задоволено позов.

Відповідач, не погоджуючись з висновками суду першої інстанції, звернувся з апеляційною скаргою, за наслідками розгляду якої суд апеляційної інстанції постановив:

рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.06.2025 змінити, виключивши з його мотивувальної та резолютивної частини посилання на "коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2017-2019 роки, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,11, 1,14, 1,197";

викласти абзац другий та третій резолютивної чистини рішення в наступній редакції:

"Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо непроведення ОСОБА_1 індексації пенсії з 30 листопада 2024 року із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (7 763,17 грн), у розмірі 1,0796 та з 01 березня 2025 року із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (7 763,17 грн), у розмірі 1,115;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести ОСОБА_1 індексацію пенсії з 30 листопада 2024 року із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (7763,17 грн), у розмірі 1,0796 та з 01 березня 2025 року із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (7763,17 грн), у розмірі 1,115, та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії з 30 листопада 2024 року та з 01 березня 2025 року відповідно з урахуванням проведених виплат".

В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.06.2025 по справі № 440/7571/25 - залишити без змін.

24.10.2025 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій позивач з посиланням на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права просить скасувати постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2025 в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти у цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог, покликаючись як на підставу касаційного оскарження неправильне застосуванняе судом апеляційної інстанції норм частини другої статті 42 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пункту 5 Порядку перерахування пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124, пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» без урахування висновків щодо їх правозастосування у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 27.01.2025 у справі № 200/24248/24, від 27.01.2025 у справі № 620/7211/24, від 16.04.2025 у справі № 200/5836/24.

Верховний Суд ухвалою від 07.11.2025 залишив касаційну скаргу без руху відповідно до частини другої статті 332 Кодексу адміністративного суду України (далі також КАС України), надавши при цьому скаржнику десятиденний строк для усунення недоліків касаційної скарги.

На виконання вимог ухвали від 07.11.2025 від представника позивача - адвоката Хомича І.О. надійшла заява про усунення недоліків разом з доказом сплати судового збору за подання цієї касаційної скарги. Отже, недоліки, які слугували підставою для залишення касаційної скарги без руху, усунуто скаржником своєчасно.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою Суд виходить з такого.

Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

Приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Як на підставу касаційного оскарження судових рішень скаржник покликається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Позивач обґрунтовує заявлену підставу касаційного оскарження неправильним застосуванням судом апеляційної інстанції норм частини другої статті 42 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пункту 5 Порядку перерахування пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124, пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» без урахування висновків щодо їх правозастосування у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 27.01.2025 у справі № 200/24248/24, від 27.01.2025 у справі № 620/7211/24, від 16.04.2025 у справі № 200/5836/24.

Водночас скаржник зазначає, що при прийнятті оскаржуваної постанови від 16.09.2025 суд апеляційної інстанції мав виходити з того, що індексація пенсії із збільшенням показника середньої заробітної плати здійснюється наростаючим підсумком з урахуванням всіх коефіцієнтів збільшення (у цьому випадку коефіцієнтів « 1,11», « 1,114», « 1,0796»).

Такі аргументи скаржника потребують перевірки в частині правильності застосування судами норм матеріального права при прийнятті оскаржуваних судових рішень.

Скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстав для залишення в касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкриті касаційного провадження немає.

Керуючись статтями 328 - 335, 338, 359 КАС України, Верховний Суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2025.

Витребувати з Полтавського окружного адміністративного суду справу № 440/7571/25.

Направити особам, які беруть участь у справі, копії ухвали про відкриття касаційного провадження.

Установити відповідачу десятиденний строк з моменту отримання копії ухвали для подачі відзиву на касаційну скаргу. Роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя С.М. Чиркін

Суддя О.П. Стародуб

Суддя В.М. Шарапа