Справа № 420/5838/25
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2025-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5838/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Вікторії ХОМ`ЯКОВОЇ, розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Великобуялицької сільської ради Березівського району Одеської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Великобуялицької сільської ради Березівського району Одеської області (далі - відповідач), у якій позивач просить суд:

визнати протиправними дії Великобуялицької сільської ради Березівського району Одеської області, які виразилися у прийняті на засіданні 37 сесії 8 скликання рішення від 17 квітня 2024 за №572;

зобов`язати Великобуялицьку сільську раду Березівського району Одеської області скасувати рішення від 17.04.2024 за №572 Великобуялицької сільської ради Березівського району Одеської області про відмову в надані дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства площею 1,9851 га, за кадастровим номером :01:001:0615, та утриматись від розгляду заяви на період дії воєнного стану в Україні.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач стверджує, що 07.02.2022 у справі №420/23756/21 Одеським окружним адміністративним судом було винесено рішення, яким, зокрема, зобов`язано Великобуялицьку сільську раду Березівського району Одеської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.09.2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою отримання безоплатно у приватну власність земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0615 для ведення особистого селянського господарства площею загальним розміром 1,9851 га, з урахуванням висновків суду та прийняти за результатами його розгляду розпорядчий індивідуальний правовий акт .

01.07.2022 позивачем було пред`явлено виконавчий лист до Березівського відділу державної виконавчої служби у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, 08.07.2022 відкрито виконавче провадження за №ВП69369198 .

27.03.2023 за №231/02-15 в.о. голови Великобуялицької сільської ради Березівського району Одеської області надіслала лист позивачу, в якому повідомлено наступне: Відповідно доп. 5.27 розділу Закону України №2698-ІХ " Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення системи оформлення прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та удосконалення законодавства щодо охорони земель" від 19.10.2022 під час дії воєнного стану безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Тому на разі, надання такого дозволу з подальшою передачею у приватну власність даної земельної ділянки громадянину ОСОБА_1 під час особливого правового режиму "воєнний стан", не є можливим.

05.02.2025 позивачем подано заяву до Великобуялицької сільської ради Березівського району Одеської області, у якої просив повідомити, чи приймалося після 27.03.2023 по дату звернення рішення на сесії Великобуялицької сільської ради Березівського району Одеської області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою отримання безоплатно у приватну власність земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0615 для ведення особистого селянського господарства площею загальним розміром 1,9851 га, з урахуванням висновків суду та прийняти за результатами його розгляду розпорядчий індивідуальний правовий акт, а також повідомити заявнику, хто саме був ініціатором повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.09.2021 року про такого дозволу: сам заявник - ОСОБА_1 чи інша фізична або юридична особа. 07.02.2025 за №139/02-15 позивачем отримано відповідь на заяву із додатком - копією рішення сільської ради від 17.04.2024 за №572. У відповіді на заяву відповідачем було зазначено наступне: "17 квітня 2024р. за №572 було проведено засідання 37 сесії 8 скликання на якій розглядалася вимога Березівського відділу державної виконавчої служби у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) по виконавчому провадженню за №69369198 від 08.07.2022 з примусового виконання гр. ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою отримання безоплатно у приватну власність земельної ділянки з кадастровим номером:01:001:0615 для ведення особистого селянського господарства площею загальним розміром 1,9851 га, на території Великобуялицької сільської ради. Рішенням сесії за №572 від 17 квітня 2024р. було надано відмову у надані дозволу".

16.02.2025 не погодившись із рішенням Великобуялицької сільської ради Березівського району Одеської області позивач в порядку ч. 2 ст. 16 Закону України "Про звернення громадян" подав скаргу, у якої просив: "Скасувати рішення від 17.04.2024 за №572 Великобуялицької сільської ради Березівського району Одеської області, про відмову в надані дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства площею 1,9851 га, кадастровим номером :01:001:0615. Утриматись від розгляду заяви ОСОБА_1 від 18.09.2021 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою отримання безоплатно у приватну власність земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0615 для ведення особистого селянського господарства площею загальним розміром 1,9851 га, з урахуванням висновків суду та прийняти за результатами його розгляду розпорядчий індивідуальний правовий акт, на період воєнного стану і мобілізації в Україні.

19.02.2025 отримав відповідь, у якої відповідачем було зазначено наступне: "Повідомляємо, що скасувати рішення від 17.04.2024 за №572 Великобуялицької сільськоїради Березівського району Одеської області про відмову в надані дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведенняземельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства площею 1,9851 га, кадастровим номером :01:001:0615 неможливо у зв`язку з тим, що рішення виносилося на сесії згідно вимоги у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виконавче провадження №69369198 від 08.07.2022".

Позивач категорично не згоден із діями Великобуялицької сільської ради Березівського району Одеської області, вважає що замість прийняття протиправного рішення від 17.04.2024 за №572 Великобуялицької сільської ради Березівського району Одеської області, яке виразилося у відмові в надані дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 1,9851 га., кадастровим номером :01:001:0615, керівництво Великобуялицької сільської ради Березівського району Одеської області повинно було відповідно до ст.15,19, 34 Закону України "Про виконавче провадження" подати заяву про зупинення виконавчого провадження за №69369198 до закінчення строків воєнного стану і мобілізації в Україні.

Позивач зазначає, що 27.03.2023 за №231/02-15 керівництво Великобуялицької сільської ради Березівського району Одеської області надіслало лист позивачу, в якому зазначило, що під час дії воєнного стану надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі забороняється. Тому на разі, надання такого дозволу з подальшою передачею у приватну власність даної земельної ділянки громадянину ОСОБА_1 під час особливого правового режиму "воєнний стан", не є можливим, а потім без повідомлення позивача, протиправно, посилаючись на вимогу виконавця зробила протиправні дії у вигляді розгляду заяви у сесійному порядку, не маючи на те законних підстав.

Ухвалою від 27.02.2025 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

03.04.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказує, що листом № 231/02-15 від 27.03.2023 позивачу була направлена відповідь, де було вказано, що відповідно до п.5. 27 розділу Закону України № 2698-IX від 19.10.2022 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення системи оформлення прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та удосконалення законодавства щодо охорони земель» під час дії воєнного стану безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Тому, позивачу було відмовлено. З чим позивач не погодився та 03.04.2023 звернувся з заявою до Одеського окружного адміністративного суду у порядку ст. 383 КАС України, якою він просив визнати протиправною бездіяльність Великобуялицької сільської ради, яка полягала у тривалому не виконанні рішення суду. Ухвалою суду від 07.04.2023 йому було відмовлено, а дії відповідача щодо виконання рішення суду визнані повністю обґрунтованими та такими, що здійснені у відповідності до пп.5 п.27 Розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України. Після чого це питання було розглянуто вдруге рішенням сесії депутатів Великобуялицької сільської ради № 572 від 17 квітня 2024 року, де була розглянута вимога Березівського відділу державної виконавчої служби щодо виконання рішення суду та було відмовлено у наданні дозволу у зв`язку з забороною на виконання таких дій, тому що діє «воєнний стан».

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

07.02.2022 у справі №420/23756/21 Одеським окружним адміністративним судом було ухвалено рішення, яким постановлено: "Визнати протиправними дії Великобуялицької сільскої ради Березівського району Одеської області, які полягають у відмові листом №Л-84 від 17.11.2021 року ОСОБА_1 надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою отримання безоплатно у приватну власність земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0615 для ведення особистого селянського господарства площею загальним розміром 1,9851 га. Зобов`язати Великобуялицьку сільську раду Березівського району Одеської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.09.2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою отримання безоплатно у приватну власність земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0615 для ведення особистого селянського господарства площею загальним розміром 1,9851 га., з урахуванням висновків суду та прийняти за результатами його розгляду розпорядчий індивідуальний правовий акт."

В рішенні суду було викладено наступне: "18.09.2021 ОСОБА_1 звернувся до Великобуялицької сільскої ради Березівського району Одеської області із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою. До заяви надав копію паспорту та ідентифікаційного коду, а також картографічні матеріали щодо розташування бажаної земельної ділянки. Листом від 17.11.2021 року за №Л-89 Великобуялицька сільска рада повідомила позивача, що в результаті розгляду встановлено, що документи подані в повному обсязі, але депутати не підтримали дане рішення і позивачу надана відмова через обмеженість земельних ділянок на території Великобуялицької сільсьскої ради для ведення особистого селянського господарства"...."Відсутність належним чином оформленого рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність чи відмову в цьому саме у формі наказу, свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом".

03.04.2023 позивач подав заяву в порядку ст.383 КАС України, в якій просив визнати протиправною бездіяльність Великобуялицької сільської ради Березівського району Одеської області, яка полягає у тривалому не виконанні рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/23756/21 від 07.02.2022.

За розглядом заяви суд ухвалою від 07.04.2023 відмовив в задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 в порядку ст.383 КАС України . За текстом ухвали суду:

" ОСОБА_1 в обґрунтування поданої заяви зазначає, що 01.07.2022 року пред`явлено виконавчий лист до Березівського відділу державної виконавчої служби у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (67300, Одеська область, Березівський район, м. Березівка, вул. М. Грушевського, 10). 08.07.2022 року відкрито виконавче провадження, яке на теперішній час ще триває. Після набрання рішенням законної сили (10.03.2022 року) керівництво Великобуялицької сільської ради Березівського району Одеської області тривалий час не виконує рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/23756/21, на підставі чого 02.08.2022 року старшим державним виконавцем Березівського відділу державної виконавчої служби у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Середюк Валерією Олегівною винесено вимогу виконавця. 21.03.2023 року позивачем відправлено заяву до Великобуялицької сільської ради Березівського району Одеської області, про: повідомлення позивача про підстави не виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/23756/21 Великобуялицької сільської ради Березівського району Одеської області (адреса: 67224, Одеська обл., Березівський р-н., с. Великий Буялик, вул. Преображенська, буд. 118, ) на протязі одного року та надати інформацію, хто або що заважає керівництву Великобуялицької сільської ради Березівського району Одеської області виконати рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/23756/21, повідомити позивача про остаточну дату виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/23756/21. 28.03.2023 року позивач отримав лист від керівництва Великобуялицької сільської ради Березівського району Одеської області з датою відправки від 27.03.2023 року за № 231/02-15. У листі Великобуялицької сільської ради Березівського району Одеської області зазначило наступне: «Відповідно до п.5 27 розділу ЗУ № 2698-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення системи оформлення прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та удосконалення законодавства щодо охорони земель» від 19.10.2022 року під час дії воєнного стану безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Тому на разі, надання такого дозволу з подальшою передачею у приватну власність даної земельної ділянки громадянину ОСОБА_1 під час особливого правового режиму «Воєнний стан», не є можливим». Ознайомившись із інформацією, яка викладена у листі від 27.03.2023 за № 231/02-15, позивач прийшов до висновку, що керівництво Великобуялицької сільської ради Березівського району Одеської області ігнорує вимоги рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/23756/21 від 07.02.2022 року".

Позивач 05.02.2025 році звернувся до відповідача із заявою, в якій просив повідомити: «Чи приймалося після 27.03.2023 по дату звернення (05.02.2025року) рішення на сесії Великобуялицької сільської ради Березівського району Одеської області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою отримання безоплатно у приватну власність земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0615 для ведення особистого селянського господарства площею загальним розміром 1,9851 га, з урахуванням висновків суду та прийняти за результатами його розгляду розпорядчий індивідуальний правовий акт. Якщо приймалося, то надати завіренні належним чином рішення та додатки до неї заявнику. Повідомити заявнику, хто саме був ініціатором повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.09.2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою отримання безоплатно у приватну власність земельної ділянки з кадастровим номером:01:001:0615 для ведення особистого селянського господарства площею загальним розміром 1,9851 га, з урахуванням висновків суду та прийняти за результатами його розгляду розпорядчий індивідуальний правовий акт: сам заявник - ОСОБА_1 чи інша фізична або юридична особа ?"

07.02.2025 за №139/02-15 відповідач надав відповідь із додатком у вигляді копії рішення ради від 17.04.2024 за №572. Відповідачем було зазначено наступне: « 17 квітня 2024р. за №572 було проведено засідання 37 сесії 8 скликання, на якій розглядалася вимога Березівського відділу державної виконавчої служби у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управлінн Міністерства юстиції (м. Одеса) по виконавчому провадженню за №69369198 від 08.07.2022 року з примусового виконання гр. ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою отримання безоплатно у приватну власність земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0615 для ведення особистого селянського господарства площею загальним розміром 1,9851 га., на території Великобуялицької сільської ради. Рішенням сесії за №572 від 17 квітня 2024 року було надано відмову у надані дозволу".

16.02.2025 позивач подав скаргу до Великобуялицької сільської ради з проханням скасувати рішення ради від 17.04.2024 № 572 та утриматись від розгляду заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства площею 1,9851 га, кадастровим номером :01:001:0615 на період воєнного стану і мобілізації.

19.02.2025 за №181/02-15 надійшла відповідь на скаргу, у якій відповідачем було зазначено наступне: «Повідомляємо, що скасувати рішення від 17.04.2024р. за №572 Великобуялицької сільської ради Березівського району Одеської області про відмову в надані дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства площею 1,9851 га., кадастровим номером :01:001:0615 неможливо у зв`язку з тим, що рішення виносилося на сесії згідно вимоги у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виконавче провадження №69369198 від 08.07.2022року».

Не погоджуючись з діями відповідача щодо прийняття рішення від 17.04.2024 № 572, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Вирішуючи дану справу, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Дотримання встановленого порядку відведення у власність земель державної або комунальної власності становить особливий суспільний інтерес, оскільки відповідно до статті 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. У зв`язку з цим, важливим є суворе дотримання порядку відведення землі у власні фізичним або юридичним особам, а також забезпечити конкурентний спосіб розпорядження таким суспільним активом як земля, зокрема шляхом її продажу на торгах. Тільки такий підхід забезпечить раціональне використання землі, а також реалізацію принципу рівності перед законом та запобігання всім формам дискримінації.

Аналогічна позиція застосована Верховним Судом у постановах від 27 січня 2023 року у справі №120/19319/21-а та від 23 червня 2023 року у справі № 160/6214/21.

За змістом статті 3 ЗК України земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною другою статті 4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до статті 40 ЗК України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Відповідно до статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

За змістом частин першої - третьої та п`ятої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Згідно з частиною першою статті 117 ЗК України передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

У рішенні органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність зазначаються кадастровий номер земельної ділянки, її місце розташування, площа, цільове призначення, відомості про обтяження речових прав на земельну ділянку, обмеження у її використанні.

На підставі рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність складається акт приймання-передачі такої земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність разом з актом приймання-передачі такої земельної ділянки є підставою для державної реєстрації права власності держави, територіальної громади на неї.

Відповідно до пункту «г» частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Повноваження відповідних органів виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність встановлені статтями 118, 122 ЗК України.

Частиною шостою статті 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з положеннями частини сьомої наведеної статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

Крім того, виходячи з аналізу статті 118 ЗК України, вбачається, що порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянами передбачає реалізацію таких послідовних етапів:

- звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування;

- розробка суб`єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому статтею 186-1 Земельного кодексу України;

- затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Отже, передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до статті 118 ЗК України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок, а надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття в подальшому суб`єктом владних повноважень позитивного рішення щодо відведення земельної ділянки у власність.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема від 28 січня 2020 року у справі №2240/2962/18, від 28 лютого 2020 року у справі №806/3304/18, від 8 вересня 2020 року у справі № 812/1450/17, від 26 жовтня 2021 року у справі №160/5982/19 та від 23 грудня 2021 року у справі №480/4737/19.

Суд звертає увагу, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан, який з урахуванням наступних указів Президента України продовжує діяти.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року №389-VIII (далі - Закон №389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Отже, як на дату прийняття спірного рішення відповідача так і на час розгляду цієї справи у суді в Україні діє воєнний стан, правовий режим якого визначається Законом №389-VIII.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» від 24 березня 2022 року № 2145-IX (далі - Закон № 2145-IX) внесено зміни, серед іншого, до ЗК України. Так, Розділ X «Перехідні положення» ЗК України доповнено пунктами 27 і 28. У підпункті 5 пункту 27 Розділу X «Перехідних положень» ЗК України зазначено, що безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Вказані зміни до ЗК України набрали чинності 7 квітня 2022 року.

З огляду на зміни, які внесені до ЗК України Законом № 2145-IX, із 7 квітня 2022 року до припинення (скасування) воєнного стану в Україні органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації.

При цьому суд зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Зазначені норми означають, що з метою гарантування правового порядку в Україні кожен суб`єкт приватного права зобов`язаний добросовісно виконувати свої обов`язки, передбачені законодавством, а у випадку невиконання відповідних приписів - зазнавати встановлених законодавством негативних наслідків.

Водночас суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відтак, приймаючи спірне рішення від 17.04.2024 року за №572 «Про відмову у наданні дозволу на складення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» відповідач діяв у відповідності до положень підпункту 5 пункту 27 розділу «Перехідні положення» ЗК України, оскільки інших альтернативних дій вказана місцева рада не вправі була вчиняти.

Таким чином, рішення відповідача від 17 квітня 2024 за №572 є таким, що прийняте у межах повноважень, відповідно до закону та з дотриманням встановленої процедури, та відповідає критеріям, встановленим частиною другою статті 2 КАС України, а тому не підлягає скасуванню. Оскільки основна вимога позивача не підлягає задоволенню, то відповідно не підлягає задоволенню і похідна вимога позивача про зобов`язання відповідача утриматись від розгляду заяви на період дії воєнного стану в Україні. При цьому суд зазначає, що викладений у позові спосіб захисту порушених, на думку позивача, прав фактично буде суперечить рішенню суду у справі у справі №420/23756/21. Фактично суть позовних вимог складається з бажанням позивача тимчасово зупинити виконання попереднього рішення у справі №420/23756/21, але таке зупинення було можливо в порядку виконання попереднього судового рішення, а не шляхом пред`явлення нового позову.

Суд звертає увагу, що позивач після закінчення воєнного стану в Україні не позбавлений можливості отримати у встановленому порядку відповідні дозволи на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Чинне законодавство, яке регулює відносини у період воєнного стану не містить винятків у застосуванні положень підпункту 5 пункту 27 Розділу X «Перехідних положень» ЗК України, а також не містить застережень, що розгляд поданих клопотань про надання дозволу на складення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність переноситься на період після припинення воєнного стану, не зупиняє перебіг строків, встановлених для розгляду даного питання та не звільняє від виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що слід відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Розподіл судових витрат, відповідно до вимог статті 139 КАС України, не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 2-9, 77, 90, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Великобуялицької сільської ради Березівського району Одеської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Вікторія ХОМ`ЯКОВА

.