Справа № 577/6147/24
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2025-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 р.Справа № 577/6147/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Кругляк М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19.12.2024, головуючий суддя І інстанції: Галян С.В., по справі № 577/6147/24

за позовом ОСОБА_1

до Поліцейського 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області капрала поліції Цуканова Валерія Анатолійовича , Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції

про визнання незаконною постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Конотопського міськрайонного суду Сумської області з позовом до Управління патрульної поліції в Чернігівській області, поліцейського 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області капрала поліції Цуканова В.А., у якому просив:

- визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху серії ЕНА № 3426573 від 07 листопада 2024 року, винесену поліцейським 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області капралом поліції Цукановим Валерієм Анатолійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП;

- стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19.12.2024 у справі № 577/6147/24 позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернігівській області, поліцейського 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області капрала поліції Цуканова В.А. про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3426573 від 07.11.2024 задоволено.

Скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху серії ЕНА № 3426573 від 07.11.2024, винесену поліцейським 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області капралом поліції Цукановим В. А. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Закрито справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за постановою ЕНА № 3426573 від 07.11.2024.

Стягнено за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 605,60 грн. витрат на сплату судового збору.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, яку аргументує порушенням норм матеріального і процесуального права, неповним з`ясуванням обставин справи, просить скасувати рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19.12.2024 у справі № 577/6147/24 та ухвалити постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що суд першої інстанції не врахував положення ст. 48 КАС України та не здійснив заміну відповідача по справі на належного відповідача, розглянув позовну заяву до неналежного відповідача. Скаржник вказує, що відповідна посадова особа не може виступати самостійним відповідачем у адміністративних справах, оскільки належним відповідачем є відповідний орган, на який положеннями ст. 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення. Апелянт зазначає, що Управління патрульної поліції в Чернігівській області не має статусу юридичної особи, а є територіальним підрозділом Департаменту патрульної поліції, яке не може самостійно виступати відповідачем у справі, оскільки належним відповідачем може бути лише орган Національної поліції, від імені якого діяв співробітник поліції і який є юридичною особою (Департамент патрульної поліції). Апелянт наголошує, що поліцейський взводу №2 роти №1 БУПП в Чернігівській області ДПП Цуканов В.А. під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та винесення постанови серії ЕНА № 3426573 від 07.11.2024 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України, а винесена постанова відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Позивач не скористався правом на надання відзиву на апеляційну скаргу відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у них докази, обговоривши підстави та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що 07.11.2024 о 08 год. 29 хв. в с. Кіпті, автомобільна дорога М-01, 97 км, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ГАЗ 3302, д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 4.8 «об`їзд перешкоди з лівого боку» та здійснив об`їзд з правого боку, чим порушив п.8.4 ПДР.

На підставі викладеного відповідачем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3426573 від 07.11.2024, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ч.1 ст.122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

ОСОБА_1 , не визнавши факту порушення ним зазначених у вказаній постанові Правил дорожнього руху та вважаючи неправомірним притягнення його до адміністративної відповідальності, звернувся до суду з позовною заявою про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що постанова поліцейського 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області капрала поліції Цуканова В.А. від 07.11.2024 року, якою ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП України, підлягає скасуванню; матеріалами справи не зафіксовано факту порушення позивачем вимог ПДР України. Судом першої інстанції зазначено, що станом на 07.11.2024 року дорожні знаки 4.8 та 1.4.2 було встановлено на дорозі Чернігів - Київ, яка була відмежована горизонтальною розміткою 1.1 (суцільна лінія), що позначала межі проїжджої частини, позивач їхав поза вказаною розміткою; вимоги вищевказаних дорожніх знаків на позивача не могли розповсюджуватися, оскільки знаходилися на проїжджій частині дороги за суцільною білою лінією.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

За приписами частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 КАС України).

За приписами пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно зі статтею 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, зокрема, передбачені частиною 1 статті 122 та частиною 1 статті 126 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання відповідно до покладених на них повноважень.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених частиною 1 статті 122 КУпАП, працівники відповідних органів (підрозділів) Національної поліції діють від імені органів Національної поліції, а не як самостійний суб`єкт владних повноважень.

Отже, відповідні працівники не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема, положеннями статті 222 КУпАП, покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, що передбачені частиною 1 статті 122 КУпАП.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 у справі №742/2298/17 та від 26.12.2019 у справі за №724/716/16-а.

За вказаними висновками Верховного Суду у справах про оскарження постанов про адміністративне правопорушення належним відповідачем є саме орган, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Системний аналіз зазначених правових норм дає підстави вважати, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених частиною 1 статті 122 КУпАП, працівники органів (підрозділів) Національної поліції діють від імені органів Національної поліції.

Отже, при розгляді справ про адміністративні правопорушення інспектори чи управління, які є структурними підрозділами відповідного органу, діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені Департаменту патрульної поліції.

У справі, що переглядається, позивачем та судом першої інстанції відповідачем визначено Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції, яке не є самостійною юридичною особою.

Водночас, відповідно до «Переліку територіальних органів Національної поліції, що утворюються», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» створено як юридичну особу публічного права - Департамент патрульної поліції як міжрегіональний територіальний орган Національної поліції.

Згідно з пунктом 1 Розділу І Положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого наказом Національної поліції України № 73 від 06.11.2015 (у редакції наказу Національної поліції України від 17.05.2024 № 540) (далі Положення), Департамент патрульної поліції є міжрегіональним територіальним органом Національної поліції.

У відповідності до пункту 2 Розділу IV наведеного Положення, Департамент патрульної поліції та його підрозділи становлять єдину систему. Підрозділи Департаменту підзвітні та підконтрольні Департаменту.

Згідно з підпунктом 7 пункту 1 Розділу ІІІ Положення, Департамент, відповідно до покладених на нього завдань, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції України.

Водночас, частиною 1 статті 15 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання.

Отже, з аналізу наведених положень слідує, що територіальним органом поліції є юридична особа публічного права, якою Управління патрульної поліції не являється.

Матеріали справи посвідчують ту обставину, що оскаржувану позивачем постанову винесено співробітником Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції, тобто територіального (відокремленого) підрозділу Департаменту патрульної поліції, що не є юридичною особою і не відповідає визначенню «територіальний орган поліції» у розумінні частини першої статті 15 Закону України «Про Національну поліцію».

За таких обставин, враховуючи наведені вище норми законодавства, Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції не може виступати самостійним відповідачем у даній справі, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Отже, належним відповідачем, рішення якого оскаржує позивач, у даній справі має бути Департамент патрульної поліції, тобто відповідний суб`єкт владних повноважень, від імені якого винесена постанова про накладення адміністративного стягнення. Проте останній позивачем як відповідач у розгляді цієї адміністративної справи визначений не був та не був залучений судом першої інстанції у якості відповідача, заміну неналежного відповідача судом не проведено.

Таким чином, позивачем заявлено позов до неналежного відповідача.

З приводу наведеного, колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 3 статті 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні адміністративного позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави (частина 4 статті 48 КАС України).

Колегія суддів зазначає, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з позовною заявою, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або за ініціативою суду.

Особа, яка залучається до участі у справі у процесуальному статусі відповідача, має процесуальні права та процесуальні обов`язки, визначені КАС України.

За правилами частини 7 статті 48 КАС України, заміна відповідача допускається лише до ухвалення рішення судом першої інстанції, а суд апеляційної інстанції позбавлений процесуального права здійснювати заміну неналежної сторони по справі або залучати до участі у справі другого відповідача.

Зокрема, залучення такої особи на стадії апеляційного розгляду справи позбавило би залученого відповідача можливості користуватися своїми процесуальними правами, гарантованими КАС України в суді першої інстанції, що є порушенням принципу рівності сторін.

Така правова позиція щодо застосування норм процесуального права була викладена Верховним Судом у постановах від 09.07.2020 у справі № 2040/5355/18 та 19.04.2022 у справі №400/3989/19.

Тож результативним обраний спосіб захисту порушеного права (у контексті цього спору) буде тоді, коли існуватиме взаємозв`язок між порушенням (суб`єктивного права особи) та (дозволеним, прийнятним) способом його захисту, водночас останній сприятиме вичерпному його поновленню. Однією з умов для досягнення такого результату є визначення належного відповідача/відповідачів за позовом, адже від цього значною мірою залежить ефективність захисту порушеного права (втілена у процедурі виконання судового рішення).

З огляду на викладене, враховуючи предмет даного позову, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції, в порушення вказаних вимог процесуального закону, вирішуючи спір про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, не встановив належності відповідача у справі та не вирішив питання про залучення до участі у справі належного відповідача чи співвідповідача.

Однак, в силу наведених вище приписів процесуального законодавства, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості в межах наданих йому КАС України процесуальних повноважень виправити вказаний процесуальний недолік суду першої інстанції та здійснити заміну первинного відповідача належним відповідачем. Також в силу приписів статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями направляти справу на новий розгляд, у разі виявлення порушень норм процесуального права, які є безумовною підставою до скасування судового рішення.

У той же час, суд апеляційної інстанції, зважаючи на вимоги частини 7 статті 48 КАС України, позбавлений можливості здійснити заміну неналежного відповідача.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити в задоволенні позову з підстав заявлення вимог до неналежного відповідача.

Колегія суддів зауважує, що відмова у задоволенні адміністративного позову, заявленого до неналежного відповідача, враховуючи неможливість його заміни на стадії перегляду судового рішення в апеляційному порядку, не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду з тим самим позовом, проте, вже до належного відповідача.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного, викладеною у постанові від 28.11.2019 у справі №826/12172/18.

Підстави для здійснення нового розподілу судових витрат, з огляду на положення статтю 139 КАС України, у справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19.12.2024 по справі № 577/6147/24 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.М. Макаренко
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 02.12.2025 року