Справа № 160/13507/25
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 рокуСправа №160/13507/25

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРАТЕРА" до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA110110/2025/000016/2 від 04.04.2025р., -

УСТАНОВИВ:

08.05.2025р. через систему "Електронний суд" Товариство з обмеженою відповідальністю "СТРАТЕРА" звернулося з адміністративним позовом до Дніпровської митниці та просить:

- визнати протиправним та скасувати прийняте відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів від 04.04.2025р. №UA110110/2025/000016/2.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ним до митного оформлення товару було подано МД №25UA20U1 від 04.04.2025р., за ціною договору, до якої додані документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару відповідно до вимог ст.53 Митного кодексу України. За результатами здійснення контролю митної вартості товарів митницею не було визнано заявлену декларантом митну вартість товарів та прийнято оспорюване рішення про коригування митної вартості товарів №UA110110/2024/000016/2 від 04.04.2025р., за яким митна вартість скоригована в сторону збільшення на 39% з 1,4421 долари США/кг до 2,0080 долари США/кг та у якому вказано про застосування другорядного методу визначення митної вартості резервного. Позивач вважає наведене оспорюване рішення відповідача протиправним, а тому звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування своєї правової позиції позивач посилається на постанови Верховного Суду. У відповіді на відзив від 18.06.2025р. позивач посилається на ті ж самі обставини, що і у позові.

Ухвалою суду від 26.05.2025р. було відкрито провадження у даній адміністративній справі, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до вимог ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов`язано відповідача надати суду відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст.162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України та виходячи з вимог ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, що підтверджується змістом відповідної ухвали суду.

12.06.2025р. через систему «Електронний суд», на виконання вимог вищенаведеної ухвали суду, від відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні адміністративного позову позивача в повному обсязі посилаючись на те, що за результатами перевірки МД №25UA20U1 від 04.04.2025р. та доданих до неї документів було встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності та не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості (п. 3 ст. 53 МКУ), а саме: 1) згідно розділу 1 контракту від 07.08.2017 № 1 ціна товару узгоджується сторонами у проформі-інвойсах. Згідно розділу 2 контракту від 07.08.2017 № 1 умовами оплати сторони визначили 100% передплату на підставі проформи-інвойсу. Декларантом до митного оформлення надано проформи-інвойс від 03.12.2024 №10314160 та від 03.12.2024 №10314161 на загальну суму оцінюваної партії товару 51 355,66 дол. США та платіжний документ від 26.12.2024 №241226/001506842 на суму 11495,61 дол. США, в графі 70 «Призначення платежу» міститься посилання на зовнішньоекономічний контракт від 07.08.2017 № 1 та на проформу-інвойс від 03.12.2024 №10314161. Відсутнє підтвердження здійснення 100% оплати за товар. Також, до митного оформлення надано платіжний документ від 14.02.2025 №250214/001549415, який в графі 70 містить посилання на поданні до митного оформлення рахунки-фактури від 15.01.2025 № 19323919 та №19323920, а також від 15.01.2025 №19323918, що до митного оформлення не надавався та згідно якого було здійснено оплату в розмірі - 44196,27 доларів США, що не співпадає з заявленою сумою в ЕМД стосовно партії товару. Згідно вищезазначених поданих до митного оформлення рахунків-фактур та графи 22 ЕМД вартість партії товару - 51885,1 доларів США, що свідчить про розбіжності в числових значеннях в наданих до митного оформлення документах стосовно фактурної вартості товару. Вищезазначене унеможливлює здійснити перевірку фактурної вартості товару; 2) надані до митного контролю рахунки-фактури про надання транспортно експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно експедиційні послуги від 20.03.2025 № К27, від 20.03.2025 № ТП27/1, від 20.03.2025 № ТП27/2, від 31.03.2025 №ТП27/4, від 31.03.2025 №ТП27/5 не містять посилання на договір відповідно до якого були виставлені. Крім того заявка від 30.12.2024 №26 під кодом «4203» не містить даних щодо вартості послуг з перевезення, відомостей щодо ваги товару. Рахунок від 20.03.2025 № ТП27/1 не містить маршрут перевезення. Рахунок 20.03.2025 №ТП27/2 містить інформацію «логістичні послуги». В поданих до митного оформлення документах не виділено витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до порту або іншого місця ввезення на митну територію України відповідно до статті 58 МКУ; 3) до митного оформлення надані копії митних декларацій країни відправлення від 16.01.2025 №85513036 та від 16.01.2025№ 85513117, які містять посилання, графа «Waybill number» в перекладі з китайської мови, на коносамент №248583703 за контейнером №MRKU9263399 та №248583664 за контейнером №MSKU№501883, проте до митного оформлення наданий коносамент №GSZS0202189 від 20.01.2025 за якими здійснювався фрахт контейнерів №MRKU9263399 та №MSKU№501883. Вказане свідчить про розбіжність інформації в наданих до митного оформлення документах. З огляду на неведені вище розбіжності в поданих до митного оформлення документах та враховуючи те, що позивачем документально не підтверджено складові митної вартості, митницею було розпочато консультацію між митним органом та декларантом, зокрема, направлено електронним повідомленням вимогу на надання додаткових документів, а саме: 1) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 2) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 3) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів ; 4) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. 5) виписку з бухгалтерської документації; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант листом від 04.04.2025 №0404/Т-1 повідомив митницю про неможливість надання додаткових документів. За результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом у відношенні товарів застосовано резервний метод (метод 2 ґ). В інформаційних ресурсах митниці наявна інформація про митне оформлення за ЕМД від 13.12.2024 №24UA98U3 Товар №1 «Посуд столовий, кухонний, із зміцненого скла: Кружка: L3238, Набір посуду (5 предметів): V1096, Салатник: V1099; Сервіз столовий (19 предметів): V1097; Тарілка:Q9970». Торгівельна марка LUMINARC, Виробник: ARC FRANCE, Країна виробництва: Китай. Умови поставки FOB NANJING, за ціною - 2,0080 доларів США/кг або 0,7751 доларів США за одиницю. У зв`язку з неможливістю застосування митної вартості, заявленої декларантом, з урахуванням вищезазначеного прийнято рішення про коригування митної вартості від 04.04.2025 UA110110/2025/000016/2.

Згідно до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 01.12.2025р. було продовжено строк розгляду даної справи до 01.12.2025р.

Отже, рішення у даній адміністративній справі приймається судом 01.12.2025р., у межах строку, встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до вимог ч.8 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Із наданих суду документів судом встановлені наступні обставини у даній справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "СТРАТЕРА" зареєстроване як юридична особа за адресою: 49000, місто Дніпро, просп. Гагаріна, будинок 111А, що підтверджується відомостями з ЄДРПОУ, наявними у справі.

07.08.2017 року між ТОВ «СТРАТЕРА» (Україна), як покупцем, та компанією «ARC Glassware (China) CO. LTD.» (Китай), як продавцем, укладено договір продажу № 1, відповідно до якого продавець продає, а покупець купує «Товар», виробництва «АРК Глассвер (Нанкин) Компані Лімітед», яке є виробничим підрозділом продавця, і оплачує їх на умовах і відповідно до правил Інкотермс-2010 в розмірі, асортименті і за цінами узгодженими Сторонами в проформі-інвойсі(ах) до нього контракту, які є невід`ємною частиною останнього. Покупець буде розміщувати замовлення на поставку продавцю. Після підтвердження всіх комерційних умов, включаючи, але не обмежуючись цінами, кількістю, характеристиками, умовами поставки та порядком оплати в кожному замовленні на поставку, продавець направляє PDF файл замовлення(нь) або проформи-інвойсу(ів) покупцю по електронній пошті. Оновлена PDF версія файлу замовлення(нь) або проформи-інвойсу(ів) буде відправлено по факсу або електронною поштою продавцем покупцеві після завантаження, проформа- інвойс(-и) складено для кожного відправленого платежу. Проформа-інвойс(-и), відправлені факсом або електронною поштою, мають таку ж юридичну силу, як підписаний і проштампований оригінал. (п.1.1 Контракту).

Відповідно до п.2.1 Контракту, ціни на товари визначаються в доларах США, і оплата проводиться в день, погоджений обома сторонами, на умовах 100% передоплати за допомогою банківського переказу з рахунку покупця на рахунок продавця, зазначений у цьому контракті. і ціна товару включає вартість упаковки, маркування та надання робіт, митне оформлення в країні експорту і інші витрати, якщо вони встановлені умовами FOB Нанкін. Продавець визначає кінцеву ціну товару для оплати в проформі(ах)-інвойсі(ах).

Згідно п.п.3.1.-3.3 Контракту, доставка товару буде здійснюватися окремими партіями відповідно до правил Інкотсрмс-2010 - FOB Нанкін. Перехід ризиків і права власності на товар відбувається в момент здійснення поставки продавцем відповідно до умов FOB Нанкін. Вантажоодержувач по цьому контракту - покупець що має бути зазначено у товаросупровідних документах. Дата поставки товару зазначається в проформі- інвойсі, але не повинна перевищувати термин 100 діб з моменту отримання передплати продавцем. Продавець до кожної партії товарів передає, наступні документи: коносамент або телекс-релиз; пакувальний лист; інвойс; сертифікат походження; експортна декларація.

На підставі вищенаведеного контракту №1, на адресу позивача від вказаного вище постачальника надійшов товар згідно проформ-інвойсів від 03.12.24 №10314160 та №10314161, а саме: «Посуд столовий, кухонний скляний в асортименті…». Країна виробництва - Китай (CN). Торговельна марка - Luminarc. Виробник «Arc Glassware (China) Co Ltd», що підтверджується змістом копій відповідних проформ-інвойсів та митної декларації, наявними у справі.

Позивач зазначає, що на підтвердження заявленої митної вартості товару разом із митною декларацією ним були надані всі документи, що підтверджують митну вартість ввезеного товару, які не містять розбіжностей у числових значеннях складової митної вартості товару, містять повні відомості про ціну товару, що підтверджується змістом графи 44 ЕМД №25UA20U1 від 04.04.2025р.

З метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до ч. 5 ст. 54 МКУ, використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, з урахуванням п.3 ст.53 МКУ, в рамках проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості, декларанта було зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 2) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 3) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 4) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. 5) виписку з бухгалтерської документації; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларант листом від 04.04.2025 №0404/Т-1 повідомив митницю про неможливість надання додаткових документів.

За результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації та додатково наданих на повідомлення митного органу, Митницею було встановлено наступне: 1) згідно розділу 1 контракту від 07.08.2017 № 1 ціна товару узгоджується сторонами у проформі-інвойсах. Згідно розділу 2 контракту від 07.08.2017 № 1 умовами оплати сторони визначили 100% передплату на підставі проформи-інвойсу. Декларантом до митного оформлення надано проформи-інвойс від 03.12.2024 №10314160 та від 03.12.2024 №10314161 на загальну суму оцінюваної партії товару 51 355,66 дол. США та платіжний документ від 26.12.2024 №241226/001506842 на суму 11495,61 дол. США, в графі 70 «Призначення платежу» міститься посилання на зовнішньоекономічний контракт від 07.08.2017 № 1 та на проформу-інвойс від 03.12.2024 №10314161. Відсутнє підтвердження здійснення 100% оплати за товар. Також, до митного оформлення надано платіжний документ від 14.02.2025 №250214/001549415, який в графі 70 містить посилання на поданні до митного оформлення рахунки-фактури від 15.01.2025 № 19323919 та №19323920, а також від 15.01.2025 №19323918, що до митного оформлення не надавався та згідно якого було здійснено оплату в розмірі - 44196,27 доларів США, що не співпадає з заявленою сумою в ЕМД стосовно партії товару. Згідно вищезазначених поданих до митного оформлення рахунків-фактур та графи 22 ЕМД вартість партії товару - 51885,1 доларів США, що свідчить про розбіжності в числових значеннях в наданих до митного оформлення документах стосовно фактурної вартості товару. Вищезазначене унеможливлює здійснити перевірку фактурної вартості товару; 2) надані до митного контролю рахунки-фактури про надання транспортно експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно експедиційні послуги від 20.03.2025 № К27, від 20.03.2025 № ТП27/1, від 20.03.2025 № ТП27/2, від 31.03.2025 №ТП27/4, від 31.03.2025 №ТП27/5 не містять посилання на договір відповідно до якого були виставлені. Крім того заявка від 30.12.2024 №26 під кодом «4203» не містить даних щодо вартості послуг з перевезення, відомостей щодо ваги товару. Рахунок від 20.03.2025 № ТП27/1 не містить маршрут перевезення. Рахунок 20.03.2025 №ТП27/2 містить інформацію «логістичні послуги». В поданих до митного оформлення документах не виділено витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до порту або іншого місця ввезення на митну територію України відповідно до статті 58 МКУ; 3) до митного оформлення надані копії митних декларацій країни відправлення від 16.01.2025 №85513036 та від 16.01.2025№ 85513117, які містять посилання, графа «Waybill number» в перекладі з китайської мови, на коносамент №248583703 за контейнером №MRKU9263399 та №248583664 за контейнером №MSKU№501883, проте до митного оформлення наданий коносамент №GSZS0202189 від 20.01.2025 за якими здійснювався фрахт контейнерів №MRKU9263399 та №MSKU№501883. Вказане свідчить про розбіжність інформації в наданих до митного оформлення документах, що підтверджується копією оспорюваного рішень про коригування митної вартості товарів, наявною у справі.

Враховуючи виявлені недоліки за результатами розгляду поданих декларантом документів, Митницею було прийнято оспорюване рішення про коригування митної вартості товарів № №UA110110/2025/000016/2 від 04.04.2025р., за яким митна вартість ввезеного товару скоригована згідно ст.64 МК України та визначена на рівні 2,0080 доларів США/кг за ЕМД від 13.12.2024 №24UA98U3, що підтверджується копією відповідного рішення.

Позивач не погоджується із вищевказаними оспорюваними рішеннями відповідача, просить визнати їх протиправними та скасувати посилаючись на те, що ним були надані митному органу всі документи, які підтверджують митну вартість ввезеного товару, визначені ст.53 Митного кодексу України та розбіжності вказані митним органом не впливають на визначення митної вартості товару та не можуть бути підставою для витребування додаткових документів у декларанта за приписами ст.ст.52, 53 МК України.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову повністю, виходячи з наступного.

За приписами ч.1 ст.49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У відповідності до вимог ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом УІІ цього Кодексу та цією главою.

Частина 2 ст.53 Митного кодексу України визначає, що документами, які підтверджують митну вартість товарів є: 1)декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено,- банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У відповідності до вимог ч.5 ст.53 наведеного Митного Кодексу України встановлено, що забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені у цій статті.

Згідно до ч.1 ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

У відповідності до вимог ч.3, ч.4 ст.57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості ч.1 ст.54 Митного кодексу України.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу ч.3 ст.54 Митного кодексу України.

Згідно до п.2, п.3 ч.4 ст.54 наведеного Кодексу, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, а саме:

- надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

- надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування.

При цьому, у відповідності до вимог ч.7 ст.54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

У відповідності до положень ч.1, ч.2 ст.256 Митного кодексу України відмова у митному оформленні це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Таким чином, тлумачення вищенаведених норм у їх системному зв`язку між собою та з положеннями п.2 ч.4 ст.54, ст. 256 Митного кодексу України дозволяє дійти висновку, що повідомлення про надання додаткових документів, які надсилаються на адресу декларанта, а в подальшому і рішення про коригування митної вартості повинні містити причини (сумніви) неможливості визначення заявленої митної вартості, а надання зазначених у них документів повинно усувати такі причини, при цьому, відмова у митному оформленні повинна бути аргументованою невиконанням вимог, що пов`язані саме з тими причинами, у зв`язку з якими органом доходів і зборів були витребувані додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Вищенаведений правовий висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у його постановах від 09.04.2019р. у справі №826/10733/15, від 24.04.2019р. у справі №810/2878/16, від 05.03.2021р. у справі №823/1461/17, від 18.03.2021р. у справі №820/3736/16, від 19.03.2021р. у справі №820/5525/16, яка є обов`язковою до застосування судом першої інстанції згідно до вимог ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Разом з тим, зі змісту оспорюваного рішення про коригування митної вартості товарів від 20.11.2025р. видно, що воно не містить будь-яких конкретних обставин, які викликали відповідні сумніви саме у числових значеннях складових митної вартості ввезених товарів, у них не наведено причин неможливості визначення митної вартості імпортованих товарів на підставі поданих декларантом документів, не наведено обґрунтування, які саме відомості у наданих документах містять розбіжності, які не дозволяють підтвердити числові значення складових митної вартості імпортованого товару.

В той же час, зі змісту проаналізованих судом доданих до митної декларації документів, які були подані для підтвердження визначення декларантом митної вартості ввезеного товару, а також і додатково наданих за результатами консультації документів, вбачається, що вони не містили жодних розбіжностей у числових значеннях складової митної вартості товарів, що підтверджується змістом наявних у справі копій відповідних документів.

Оскільки під час митного оформлення митницею не було висловлено жодних обґрунтованих сумнівів щодо розбіжностей у числових значеннях складових митної вартості товарів у вищенаведених поданих декларантом документах щодо ціни товару, про що свідчить аналіз змісту повідомлення від митниці та оспорюваного рішення про коригування митної вартості товарів від 04.04.2025р., а тому слід дійти висновку, що наведені документи не містили розбіжностей саме у числових значеннях складових митної вартості товарів.

Отже, у зв`язку з тим, що митний орган не навів жодних обґрунтованих сумнівів щодо неможливості визначення митної вартості товару за поданими декларантом документами, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не мав правових підстав для витребування додаткових документів у декларанта.

За викладених обставин та з урахуванням аналізу змісту наведених документів та норм митного законодавства, можна дійти висновку, що оспорюване рішення про коригування митної вартості ввезеного товару від 04.04.2025р. є протиправним, так як наведене оспорюване рішення суб`єкта владних повноважень не містить обґрунтованих сумнівів того, що надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх (повних) відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; оспорюване рішення не містить причин неможливості визначення заявленої митної вартості за ціною договору, у ньому також не наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, що передбачено положеннями ч.1, ч.2 ст.256 Митного кодексу України.

Так, відповідачем, в оспорюваному рішенні, було повідомлено позивача про те, що у поданих до митного оформлення документах було виявлено відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме: згідно розділу 1 контракту від 07.08.2017 № 1 ціна товару узгоджується сторонами у проформі-інвойсах. Згідно розділу 2 контракту від 07.08.2017 № 1 умовами оплати сторони визначили 100% передплату на підставі проформи-інвойсу. Декларантом до митного оформлення надано проформи-інвойс від 03.12.2024 №10314160 та від 03.12.2024 №10314161 на загальну суму оцінюваної партії товару 51 355,66 дол. США та платіжний документ від 26.12.2024 №241226/001506842 на суму 11495,61 дол. США, в графі 70 «Призначення платежу» міститься посилання на зовнішньоекономічний контракт від 07.08.2017 № 1 та на проформу-інвойс від 03.12.2024 №10314161. Відсутнє підтвердження здійснення 100% оплати за товар. Також, до митного оформлення надано платіжний документ від 14.02.2025 №250214/001549415, який в графі 70 містить посилання на поданні до митного оформлення рахунки-фактури від 15.01.2025 № 19323919 та №19323920, а також від 15.01.2025 №19323918, що до митного оформлення не надавався та згідно якого було здійснено оплату в розмірі - 44196,27 доларів США, що не співпадає з заявленою сумою в ЕМД стосовно партії товару. Згідно вищезазначених поданих до митного оформлення рахунків-фактур та графи 22 ЕМД вартість партії товару - 51885,1 доларів США, що свідчить про розбіжності в числових значеннях в наданих до митного оформлення документах стосовно фактурної вартості товару. Вищезазначене унеможливлює здійснити перевірку фактурної вартості товару; 2) надані до митного контролю рахунки-фактури про надання транспортно експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно експедиційні послуги від 20.03.2025 № К27, від 20.03.2025 № ТП27/1, від 20.03.2025 № ТП27/2, від 31.03.2025 №ТП27/4, від 31.03.2025 №ТП27/5 не містять посилання на договір відповідно до якого були виставлені. Крім того заявка від 30.12.2024 №26 під кодом «4203» не містить даних щодо вартості послуг з перевезення, відомостей щодо ваги товару. Рахунок від 20.03.2025 № ТП27/1 не містить маршрут перевезення. Рахунок 20.03.2025 №ТП27/2 містить інформацію «логістичні послуги». В поданих до митного оформлення документах не виділено витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до порту або іншого місця ввезення на митну територію України відповідно до статті 58 МКУ; 3) до митного оформлення надані копії митних декларацій країни відправлення від 16.01.2025 №85513036 та від 16.01.2025№ 85513117, які містять посилання, графа «Waybill number» в перекладі з китайської мови, на коносамент №248583703 за контейнером №MRKU9263399 та №248583664 за контейнером №MSKU№501883, проте до митного оформлення наданий коносамент №GSZS0202189 від 20.01.2025 за якими здійснювався фрахт контейнерів №MRKU9263399 та №MSKU№501883. Вказане свідчить про розбіжність інформації в наданих до митного оформлення документах, що підтверджується копією оспорюваного рішень про коригування митної вартості товарів, наявною у справі.

Разом з тим, як вбачається зі змісту графи 44 ЕМД №25UA20U1 від 04.04.2025р., позивачем було надано митному органу всі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості ввезеного товару, вичерпний перелік яких визначено у ч.2 ст.53 Митного кодексу України, при цьому, митним органом не вказано яким саме чином вищезазначені виявлені розбіжності впливають на визначення числових значень складової митної вартості товару, з урахуванням надання для митного оформлення товару всіх встановлених законодавством необхідних документів.

Зазначення ж відповідачем у рішенні про коригування митної вартості товару про те, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності не можна вважати належним обґрунтуванням правомірності коригування митної вартості товарів та подальшої відмови у митному оформленні товарів відповідно до вимог п.2 ч.4 ст.54 Митного кодексу України.

З цього приводу Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 20.10.2011р. у справі Рисовський проти України у п.70, п.71 якого Суд підкреслив особливу важливість принципу належного урядування, який, зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. Суд зазначив, що на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини у відповідності до вимог ч.2 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, Резолюцією Комітету Міністрів Європи 77 (31) від 28.09.1977 Про захист особи відносно актів адміністративних органів урядам держав-членів рекомендовано керуватися у своєму праві й адміністративній практиці принципами, які наводяться у додатку до резолюції. Ці принципи застосовуються для захисту осіб, як фізичних, так і юридичних, в адміністративних процедурах відносно будь-яких індивідуальних заходів або рішень, які були прийняті в ході здійснення публічної влади і які за своїм характером безпосередньо впливають на їхні права, свободи або інтереси (адміністративні акти).

Такими принципами, згідно з додатком до Резолюції, зокрема, є:

- право бути вислуханим, що означає, що щодо будь-якого адміністративного акта, який за своїм характером може несприятливо впливати на права, свободи або інтереси особи, така особа може пред`явити факти й аргументи та, у відповідних випадках, докази, що будуть враховані адміністративним органом;

- виклад мотивів, що означає, що якщо адміністративний акт є таким, що за своїм характером несприятливо впливає на права, свободи або інтереси особи, така особа отримує інформацію про мотиви, на яких він ґрунтується. Інформація про мотиви зазначається в акті або передається відповідній особі, за її запитом, у письмовій формі протягом розумного строку.

Перелічені принципи частково імплементовані у нормах Митного кодексу України, які передбачають проведення консультацій між митним органом та декларантом, вимогами цього кодексу щодо належного мотивування при витребуванні додаткових документів під час контролю правильності визначення митної вартості, щодо вичерпного роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів.

Втім, обставини даної справи свідчать про відсутність практичної реалізації вказаних принципів в діяльності відповідача.

Відповідна правова позиція узгоджується і з позицією Верховного Суду, яка висловлена у його постанові від 12.04.2018р. у справі №820/2014/17 (адміністративне провадження №К/9901/448/17).

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідачем не було надано суду жодних доказів та не наведено жодних підстав щодо правомірності не зазначення в оспорюваних рішеннях обґрунтованих сумнівів, які б перешкоджали митниці визначити митну вартість товару за заявленою позивачем ціною ціною договору з урахуванням аналізу наданих документів та наведених норм митного законодавства.

Є безпідставними та відхиляються судом аргументи відповідача про те, що згідно розділу 1 контракту від 07.08.2017 № 1 ціна товару узгоджується сторонами у проформі-інвойсах. Згідно розділу 2 контракту від 07.08.2017 № 1 умовами оплати сторони визначили 100% передплату на підставі проформи-інвойсу. Декларантом до митного оформлення надано проформи-інвойс від 03.12.2024 №10314160 та від 03.12.2024 №10314161 на загальну суму оцінюваної партії товару 51 355,66 дол. США та платіжний документ від 26.12.2024 №241226/001506842 на суму 11495,61 дол. США, в графі 70 «Призначення платежу» міститься посилання на зовнішньоекономічний контракт від 07.08.2017 № 1 та на проформу-інвойс від 03.12.2024 №10314161. Відсутнє підтвердження здійснення 100% оплати за товар. Також, до митного оформлення надано платіжний документ від 14.02.2025 №250214/001549415, який в графі 70 містить посилання на поданні до митного оформлення рахунки-фактури від 15.01.2025 № 19323919 та №19323920, а також від 15.01.2025 №19323918, що до митного оформлення не надавався та згідно якого було здійснено оплату в розмірі - 44196,27 доларів США, що не співпадає з заявленою сумою в ЕМД стосовно партії товару. Згідно вищезазначених поданих до митного оформлення рахунків-фактур та графи 22 ЕМД вартість партії товару - 51885,1 доларів США, що свідчить про розбіжності в числових значеннях в наданих до митного оформлення документах стосовно фактурної вартості товару. Вищезазначене унеможливлює здійснити перевірку фактурної вартості товару, оскільки митниці були надані рахунки-проформи від 03.12.24 №10314160, №10314161, рахунки (інвойси) від 15.01.25 №19323919, №19323920 та докази передоплати частини вартості банківським переказом - платіжне доручення SWIFT від 26.12.24 № 241226/001506842 та оскаржуване рішення не містить належним чином обґрунтованих із посиланням на нормативно-правові акти зауважень щодо вказаного інвойсу та платіжного доручення.

Проформа - інвойс (Proforma invoice) - це документ, у якому зазначається обов`язок продавця товарів (виконавця послуг) поставити товари (надати послуги) покупцю за наперед обговореною ціною. По суті, це попередній рахунок на оплату, і він не підтверджує факт відвантаження товару, надання послуг. Ціна послуг та перелік товарів у цьому виді інвойса не є остаточними та можуть змінитися в процесі узгодження остаточного замовлення.

Вищевказані документи були надані декларантом до митного оформлення, а також зазначені документи кореспондуються один з одним та в своїй сукупності не мають жодних розбіжностей.

Слід зазначити, що виконання чи не виконання умов зовнішньоекономічного договору виходить з договірних правовідносин між позивачем, як покупцем, та продавцем.

В свою чергу, Дніпровська митниця не є тим органом, на якого законодавством покладено обов`язок здійснювати контроль за виконанням цивільно-правових угод. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року, № 815/137/17.

До того ж, обставини здійснення платежу можуть свідчити про виконання (неналежне виконання) покупцем умов зовнішньоекономічного договору. Разом з цим, вони не повинні сприйматись як безумовне свідчення про наявність розбіжностей чи неповноти документів, доданих до митної декларації. Суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість.

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у Постанові від 22 серпня 2019 року у справі № 810/2784/18.

Крім того, у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. В свою чергу, умови термінів та розміри оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги під час контролю за митною вартістю, а тому суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Аналогічна позиція наведена у Постанові Верховного Суду від 12.03.2019 року по справі №803/3649/15.

Судом критично надається оцінка доводам відповідача про те, що надані до митного контролю рахунки-фактури про надання транспортно експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно експедиційні послуги від 20.03.2025 № К27, від 20.03.2025 № ТП27/1, від 20.03.2025 № ТП27/2, від 31.03.2025 №ТП27/4, від 31.03.2025 №ТП27/5 не містять посилання на договір відповідно до якого були виставлені. Крім того заявка від 30.12.2024 №26 під кодом «4203» не містить даних щодо вартості послуг з перевезення, відомостей щодо ваги товару. Рахунок від 20.03.2025 № ТП27/1 не містить маршрут перевезення. Рахунок 20.03.2025 №ТП27/2 містить інформацію «логістичні послуги». В поданих до митного оформлення документах не виділено витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до порту або іншого місця ввезення на митну територію України відповідно до статті 58 МКУ

оскільки наявні в матеріалах справи, подані митному органу документи щодо транспортно-експедиторських послуг місять всю необхідну інформацію щодо визначенням вартості перевезення вантажу до кордону з Україною та після перетину кордону по території України, та не містять розбіжностей.

При цьому, за правовим висновком Верховного Суду у постанові від 31.05.2019 у справі №804/16553/14, оскільки Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Судом відхиляються і доводи відповідача про те, що до митного оформлення надані копії митних декларацій країни відправлення від 16.01.2025 №85513036 та від 16.01.2025№ 85513117, які містять посилання, графа «Waybill number» в перекладі з китайської мови, на коносамент №248583703 за контейнером №MRKU9263399 та №248583664 за контейнером №MSKU№501883, проте до митного оформлення наданий коносамент №GSZS0202189 від 20.01.2025 за якими здійснювався фрахт контейнерів №MRKU9263399 та №MSKU№501883, вказане свідчить про розбіжність інформації в наданих до митного оформлення документах, оскільки декларація країни відправлення не є джерелом інформації про митну вартість товару та цей документ не передбачений переліком документів, визначених статтю 53 МК України, що підтверджують митну вартість товару.

Окрім того, судом враховується і те, що саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 13.08.2020 у справі № 815/3451/16, від 12.06.2020 у справі №826/4434/16, від 10.10.2019 у справі №809/1469/16, які є обов`язковими для врахування адміністративним судом за приписами ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши з дотриманням вимог ч.2 ст.2 наведеного Кодексу, правомірність прийняття суб`єктом владних повноважень вищенаведеного оспорюваного рішення, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару відповідачем прийняте не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що при прийнятті оспорюваного рішення про коригування митної вартості від 04.04.2025р. відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, були порушені права та інтереси позивача, які підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправним та скасування наведеного рішення, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача у наведеній частині підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення позовних вимог позивача повністю.

При прийнятті даного рішення, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява №65518/01 від06.09.2005; п.89), "Проніна проти України" (заява №63566/00 від18.07.2006; п.23) та "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04 від10. 02.2010; п.58), яка полягає у тому, що принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) 09.12.1994, п.29).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що згідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати сплачуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

За таких обставин підлягають стягненню з бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Дніпровської митниці на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3791 грн. 52 коп. понесені позивачем згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів №0799 від 15.05.2025р.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРАТЕРА" до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA110110/2025/000016/2 від 04.04.2025р. задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати прийняте Дніпровською митницею рішення про коригування митної вартості товарів від 04.04.2025р. №UA110110/2025/000016/2.

Стягнути з бюджетних асигнувань Дніпровської митниці (49038, м. Дніпро, вул. Ольги княгині, 22; код ЄДРПОУ ВП 43971371) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРАТЕРА" (49000, місто Дніпро, просп. Гагаріна, буд.111А; ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3791 грн. 52 коп. (три тисячі сімсот дев`яносто одна грн. 52 коп.).

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва