Справа № 638/15317/25
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2025-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 р.Справа № 638/15317/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Русанової В.Б. ,

за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Харкова від 29.08.2025, головуючий суддя І інстанції: Агапов Р.О., м. Харків, повний текст складено 29.08.25 у справі № 638/15317/25

за позовом ОСОБА_1

до Вінницької митниці

про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з адміністративним позовом до Вінницької митниці (далі також відповідач), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Вінницької митниці від 29.04.2025 у справі про порушення митних правил.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 15.08.2025 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд.

27.08.2025 до Шевченківського районного суду м. Харкова надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій остання просить зупинити стягнення на підставі Постанови в справі про порушення митних правил №0149/UA401000/2025 від 29.04.2025, винесеної в.о. заступника начальника Вінницької митниці у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 471 МК України, що здійснюється в межах виконавчого провадження № 78761034, відкритого 04.08.2025 державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неврахування усіх обставин у справі просить скасувати зазначену ухвалу та прийняти нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає про неврахування судом першої інстанції того, що на підставі оскаржуваної постанови 04.08.2025 державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рибалко Кристиною Романівною відкрито виконавче провадження № 78761034, в межах якого з позивача здійснюється стягнення розміру штрафу у сумі 332936,80 грн (додатково 10% стягнення з боржника виконавчого збору та окремо витрат на проведення виконавчих дій), арештовано поточні рахунки позивача, накладений арешт на все нерухоме майно в межах суми боргу, застосовані інші заходи, спрямовані на примусове виконання оскаржуваної постанови. Отже, невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення, що здійснюється на підставі вказаної постанови, може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення прав заявника, за захистом яких він звернувся до суду. Звертає увагу, що вжиття заходів забезпечення позову у такій спосіб має на меті збереження існуючого становища до розгляду справи по суті. Окрім цього, вжиття заходів забезпечення позову у обраний позивачем спосіб буде відповідати предмету позову, не тягне фактичного вирішення спору по суті та забезпечить збалансованість інтересів сторін, що, свою чергу, не суперечить положенням законодавства України.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

У додаткових поясненнях у справі позивач звертає увагу, що за матеріалами виконавчого провадження №78761034 фактична сума, сплачена позивачем на цей момент, орієнтовно складає 10 210,13 гривень, а отже стягнення було проведено частково і залишок заборгованості залишається значним; наявність лише часткової оплати підтверджує активність виконавчого провадження та обґрунтовує необхідність забезпечення позову шляхом зупинення подальшого стягнення; відсутність повного погашення боргу зумовлює актуальність заходів захисту інтересів позивача для запобігання незворотнім негативним наслідкам.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні відповідно до приписів статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України).

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що предметом позову у цій справі є визнання протиправною та скасування постанови Вінницької митниці від 29.04.2025 у справі про порушення митних правил.

За доводами позивача невжиття заходів забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення на підставі оскаржуваної постанови може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення прав заявника, за захистом яких він звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено наявності підстав, передбачених частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, які є обов`язковими для постановлення ухвали про забезпечення позову.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Згідно зі статтею 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частиною 2 статті 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен ураховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Виходячи з аналізу наведених норм, підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини: 1) можливість істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду без вжиття заходів забезпечення позову; 2) можливість істотного ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся; 3) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень; 4) очевидність ознак порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, оспорюваним рішенням, дією або бездіяльністю.

Колегія суддів зазначає, що підстави забезпечення позову, визначені в ч.2 ст.150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якої можливо запобігти.

Також суд апеляційної інстанції наголошує, що забезпечення позову здійснюється з метою гарантування виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог та спрямоване, зокрема, на те, щоб не допустити настання незворотних наслідків щодо відновлення порушеного права особи. Тобто заходи забезпечення адміністративного позову вживаються судом у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів. Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, повинні бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору (у даному випадку майбутнього), необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення в майбутньому, повинні забезпечувати співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 у справі № 826/8556/17, від 25.04.2019 у справі № 826/10936/18.

Як убачається зі змісту заяви про забезпечення позову та апеляційної скарги, постановою заступника начальника Вінницької митниці в справі про порушення митних правил №0149/UA401000/2025 громадянку ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст.471 МК України, та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 332936,80 грн.

Постановою Шевченківського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції від 04.08.2025 відкрито виконавче провадження на підставі постанови №0149/UA401000/2025 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у сумі 332 936,80 грн та 33293,68 грн виконавчого збору.

Позивач просить зупинити стягнення на підставі постанови в справі про порушення митних правил.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що такий спосіб забезпечення позову як зупинення стягнення на підставі виконавчого документа можливий лише у тому випадку, коли стягнення ще не відбулось.

З матеріалів, доданих до заяви про забезпечення позову, вбачається, що з ОСОБА_1 Шевченківським ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції 11.08.2025 стягнуто 366 533,48 грн за ВП №78761034 з виконання постанови №0149/UA401000/2025.

Враховуючи факт перерахування грошових коштів на виконання оскаржуваної постанови та суми виконавчого збору, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлений позивачем спосіб забезпечення позову не є обґрунтованим, а заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Погоджуючись з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для забезпечення позову відповідно до вимог статті 150 КАС України, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем у цій справі не доведено та документально не підтверджено обставини (матеріали справи не містять доказів), які б вказували на очевидну небезпеку заподіяння шкоди його правам та інтересам, які б унеможливили їх захист без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення чи які б свідчили про реальну загрозу невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, як і не надано доказів можливості настання невідворотних наслідків для позивача, у тому числі, як суб`єкта господарської діяльності.

Колегія суддів ураховує доводи позивача, що будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є надання тимчасового захисту до вирішення справи по суті, утім такий захист застосовується у виключних випадках за наявності об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Можливе настання негативних наслідків не є беззаперечною обставиною для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено у майбутньому. Сама можливість настання негативних наслідків чи порушення прав позивача в майбутньому не може визнаватись достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Наявними матеріалами не підтверджено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких заявник звернувся до суду з позовом, оскільки жодних належних та допустимих доказів у розумінні статей 73,76 КАС України на підтвердження існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення судового рішення в адміністративній справі, а також, що відновлення прав та інтересів позивача без вжиття заходів забезпечення позову стане неможливим, суду не надано.

Посилання позивача на те, що у межах виконавчого провадження фактично сплачено позивачем на цей момент, орієнтовно складає 10 210,13 гривень, висновку суду про відсутність правових підстав для забезпечення позову не спростовує та не може бути підставою для задоволення заяви позивача.

Колегія суддів не бере до уваги посилання позивача в апеляційній скарзі на висновки Верховного Суду, сформовані у постановах від 21.05.2025 у справі № 320/28579/24,від 19.06.2025 у справі № 260/976/25,від 25.10.2023 у справі № 160/11784/23, оскільки такі не є релевантними.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Харкова від 29.08.2025 у справі № 638/15317/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді А.О. Бегунц В.Б. Русанова