Справа № 752/10346/25
Суддя: Кокошко О. Б.
Дата ухвалення: 2025-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/752/294/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Кокошка О.Б.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Єзерська Марина Ігорівна в інтересах ОСОБА_1 за допомогою модуля Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернулася до суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постановами по справі про адміністративне правопорушення від 10.04.2025 №757 та №758 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 та ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладені відповідні адміністративні стягнення.

Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та п. 22 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 №1487, а саме через не перебування на військовому обліку (адміністративне правопорушення №757).

Також його було притягнуто до адміністративної відповідальності за не уточнення (оновлення) його військово-облікових даних протягом 60 днів відповідно до розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України №3633-ІХ від 11.04.2024 (адміністративне правопорушення №758).

Вважає зазначені постанови протиправними та такими, що підлягають скасуванню, з огляду на те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Він 02.04.2025 з`явився до відповідача для проходження ВЛК, оскільки відповідно відомостей до посвідчення про приписку за 2008 рік він перебував на обліку. Разом з тим, представниками відповідача було нібито виявлено, що він не перебуває на відповідному обліку.

Крім того, постанова №757 була винесена після 11 років ймовірного правопорушення, що є порушенням строків притягнення до відповідальності в порядку ч. 7 ст. 38 КУпАП. З моменту постановки на військовий облік у 2008 році він не отримував жодних офіційних викликів від відповідача.

Водночас на думку позивача, дія ч. 3 ст. 210 КУпАП набула чинності 19.05.2024, а події, які викладені у постанові, мали місце у 2008 році. У матеріалах постанови відсутні належні докази його умисного ухилення від військового обліку. Позивач звертався до відповідача у 2022 та 2023 роках, але отримав відповідь про те, що у них наразі достатня кількість мобілізованих осіб, в тому числі у них відсутні бланки військово-облікового документа для заміни посвідчення на приписку.

Також у застосунку «Резерв +» у позивача наявні відомості про уточнення його даних вчасно, а саме 18.05.2024, де в тому числі зазначені актуальні адреса місця проживання, телефон та електронна адреса.

На його думку, він пропустив строк звернення до суду із вказаною позовною заявою з поважних причин, враховуючи, що у відповідному протоколі були вказані відомості про розгляд справи 22.04.2025 о 16-00 год. Він з`явився до відповідача у вказану дату, але з`ясувалося, що розгляд справи відбувався 10.04.2025. Він отримав вказані постанови лише 22.04.2025, у зв`язку з чим він звернувся у передбачений законом 10-денний строк з метою оскарження вказаних постанов.

З урахуванням наведеного позивач просив визнати протиправними та скасувати вказані постанови, а також поновити процесуальний строк звернення до суду із вказаним позовом.

30.06.2025 судом постановлена ухвала про відкриття провадження у справі, якою справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

07.07.2025 судом постановлена ухвала про забезпечення позову.

Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Жодних доказів на підтвердження правомірності оскаржуваних постанов до суду не надано.

Сторонами клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не подано.

Дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно, розсудливо та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Статтею 251 КУпАП (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) обумовлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

За змістом статті 235 КУпАП керівники ІНФОРМАЦІЯ_1 наділені повноваженнями з розгляду від імені відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210-211 КУпАП (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

За змістом частини 1, 2 статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що 02.04.2025 позивач прибув за місцезнаходженням відповідача для проходження ВЛК, оскільки перебував на військовому обліку з 2008 року. Працівники відповідача склали протоколи про адміністративне правопорушення відносно позивача, оскільки він не перебував на військовому обліку та не оновив його військово-облікові дані протягом 60 днів. Також вони в подальшому притягнули його до адміністративної відповідальності на підставі постанов. Разом з тим, представники відповідача не врахували, що позивач перебував на обліку з 2008 року, неодноразово звертався до них. Відомості щодо уточнених ним даних вчасно підтверджуються відомостями наявними у застосунку «Резерв +».

Згідно з постановами від 10.04.2025 №757 та №758 позивач не перебував на військовому обліку та не уточнив (оновив) його військово-облікові дані протягом 60 днів, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», п. 22 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 №1487, та положення розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України №3633-ІХ від 11.04.2024, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Відповідно до копії посвідчення про приписку на ім`я позивача, він був прийнятий на військовий облік 08.07.2008.

Згідно з копією військово-облікового документу із «Резерв +» ОСОБА_1 станом на 18.05.2024 уточнив дані вчасно; а станом на 28.04.2025 має категорію обліку військовозобов`язаний, тип відстрочки - бронювання до 05.02.2026, а також 25.04.2025 пройшов ВЛК.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтями 17 та 65 Конституції України встановлено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави та справою всього Українського народу. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Пунктом 20 частини 1 статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань було оголошено проведення в Україні загальної мобілізації.

Відповідно до статті 1 Закону №3543-XII мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Частиною 2 статті 4 Закону №3543-XII встановлено, що загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Положення ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» визначають перелік громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України.

Відповідно до п. 22 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 №1487, взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Під час воєнного стану направлення призовників на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду здійснюється лише у разі їх прийняття на військову службу у добровільному порядку.

Відповідно до положень розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» №3633-ІХ від 11.04.2024 під час дії Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 3 березня 2022 року № 2105-IX громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані.

Відповідно до ч. 3 ст. 210 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положення ч. 1 ст. 210 КУпАП передбачають порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Системний аналіз статтей 247 та 280 КУпАП дозволяє зробити висновок про те, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Верховного Суду від 20.05.2020, справа №524/5741/16-а).

Згідно з статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 74 КАС України).

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

У відповідності до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11.10.2016 у справі №816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд звертає увагу на те, що відповідачем у встановлений строк відзив на позов не подано та не спростовано доводів позивача про те, що останньому не було надано доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 та ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Також, відповідачем не спростовано будь-якими належними та допустимими доказами доводів позивача про те, що він не перебував на військовому обліку та не уточнив вчасно його військово-облікові дані.

Окрім того, протокол складений з порушенням вимог положень абзацу 1 пункту 6 розділу II Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 01.01.2024 № 3, адже з позовної заяви та доданих до неї доказів вбачається, що до протоколу не долучені докази, що підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 та ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Відповідачем, в свою чергу, не надано суду жодних доказів того, що до вказаного протоколу були додані будь-які належні та допустимі докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Суд також звертає увагу, що постанови не містять чіткого опису ознак вчиненого позивачем адміністративного правопорушення (місця, часу вчинення вказаного правопорушення та ідентифікаційних ознак документа, який підтверджував відсутність уточнених вчасно даних позивачем, а також відсутність перебування позивача на військовому обліку), що є порушенням вимог статті 283 КУпАП в частині вимоги щодо опису обставин, установлених під час розгляду справи.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 та ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 18.07.2020 у справі № 216/5226/16-а, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин, з урахуванням ч. 3 ст. 286 КАС України суд вважає, що оскаржувані постанови слід скасувати і закрити справи про адміністративне правопорушення, що має наслідком задоволення заявлених позивачем позовних вимог у повному обсязі.

Водночас суд зазначає, що позивачем не пропущений строк звернення до суду із вказаною позовною заявою, оскільки 22.04.2025 він отримав оскаржувані постанови, а до суду звернувся 28.04.2025.

Керуючись ст. 2, 9, 77, 90, 99, 139, 241-246, 255, 257, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанови по справі про адміністративне правопорушення від 10.04.2025 №757 та №758 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, і закрити справи про адміністративне правопорушення.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача: адвокат Єзерська Марина Ігорівна, місцезнаходження: м. Київ, вул. Предславинська, буд. 42, оф. 196.

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Рішення складене 11.09.2025.

Суддя О. Б. Кокошко