Справа № 280/2250/25
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2025-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 листопада 2025 року м. Дніпросправа № 280/2250/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.05.2025 року (суддя Прасов О.О., м. Запоріжжя, повний текст рішення складено 28.05.2025 року) в справі №280/2250/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання призначити пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, -

в с т а н о в и в:

26.03.2025 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі по тексту відповідач), третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо обчислення його пенсії за віком без застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2022, 2023, 2024 роки; зобов`язати відповідача призначити йому пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2022, 2023, 2024 роки з 09.01.2025.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28.05.2025 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити. Свої вимоги обґрунтувало тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт зазначив, що саме Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються пенсійні виплати такі як пенсія за віком, пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання, пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Законом України «Про пенсійне забезпечення» передбачені умови для виникнення права на пенсію за вислугу років а не сам порядок розрахунку пенсій. Пенсії за вислугу років призначаються в розмірах, установлених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для пенсій за віком та обчислюються із заробітної плати відповідно до порядку, визначеного Законом. Апелянт вказував, що з 11 жовтня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», яким було внесено зміни до Закону, зокрема, розділ XV «Прикінцеві положення» доповнено пунктом 43, згідно з яким пенсії, призначені відповідно до Закону, з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки (3764,40 грн) та з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 відсотка. ОСОБА_1 з 14.01.2020 року отримував пенсію за вислугу років призначену за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення», з 09.01.2025 року, на підставі заяви, його переведено на пенсію за віком за нормами Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Обчислення розміру пенсії проведено з урахуванням наявного страхового стажу, коефіцієнт страхового стажу, розрахований відповідно до статті 25 Закону, заробітна плата за період 2017, 2018, 2019 років, обчислена відповідно до статті 40 Закону. Застосування показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року переведення на інший вид пенсії, чинним законодавством передбачено лише у разі переведення, вперше, з пенсії по інвалідності на пенсію за віком та за умови додавання до страхового стажу не менше 24 календарних місяців. Апелянт вказував, що ОСОБА_1 не було призначено пенсію а переведено з одного виду пенсії на інший. Пенсій за віком призначена з 14.01.2020 року, таким чином підстави для застосування середньої заробітної плати, визначеної частиною другою ст. 40 Закону 1058, відсутні. Визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій ст. 40 Закону № 1058, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Позивача було переведено на пенсію за віком, та не може бути призначена повторно на підставі положень Закону № 1058.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що у випадку призначення пенсії на підставі Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при обчисленні пенсії враховується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Частиною третьою статті 45 Закону, встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду, при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на інший. Показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». ОСОБА_1 призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач звернувся вперше. У випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а тому має враховуватись показник із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2022-2024 роки.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 з 14.01.20200 року перебувала на обліку в органі Пенсійного фонду України у зв`язку з призначенням пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», як працівнику навчального закладу (п. «е» ст. 55 Закону).

Встановлено, що 09.01.2025 року позивачем подано заяву про призначення/перерахунок пенсії, на підставі якої відповідачем здійснено переведення позивача з одного виду пенсії на інший, при цьому застосовано показник середньої заробітної плати за 2022-2024 роки. ГУ ПФУ проведено розрахунок пенсії, прийнято рішення про перерахунок пенсії.

Не погоджуючись з розрахунком пенсії, ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою про перерахунок пенсії, вказував, що оскільки відбулось призначення пенсії, невірно визначено роки, за які береться середня заробітна плата. Листом УПФУ в Запорізькій області повідомило, що пенсію ОСОБА_1 розраховано у відповідності до вимог діючого законодавства, пенсію йому призначено 14.01.2020 року у відповідності до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення» та 20.06.2024 року переведено на інший вид пенсії за віком. Вказано, що чинним законодавством передбачено застосування показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року переведення на інший вид пенсії, лише у разі переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

Згідно ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно ст. 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком призначаються в розмірі 55 процентів заробітку (стаття 64), але не нижче мінімального розміру пенсії. За кожний повний рік роботи понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія збільшується на 1 процент заробітку, але не менш як на 1 процент мінімального розміру пенсії. Мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі мінімального споживчого бюджету. В умовах кризового стану економіки та спаду виробництва мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі не нижче межі малозабезпеченості. Мінімальний розмір пенсії за віком підвищується у зв`язку із збільшенням величини вартості мінімального споживчого бюджету чи межі малозабезпеченості. Максимальний розмір пенсії не може перевищувати трьох, а для працівників, зайнятих на роботах, передбачених пунктом «а» статті 13 і статтею 14 цього Закону, - чотирьох мінімальних пенсій за віком. Розмір пенсії за віком, обчислений відповідно до цієї статті, не може перевищувати 75 процентів заробітку, за винятком мінімальних пенсій, підвищених за роки роботи понад 25 років у чоловіків і 20 - у жінок, а працівникам, зайнятим на роботах, передбачених пунктом «а» статті 13 і статтею 14 цього Закону, - 85 процентів заробітку. З метою коригування рівнів пенсій, призначених до введення в дію цього Закону, провадиться їх перерахунок виходячи з рівня заробітної плати відповідних категорій працівників за станом на 1 січня 1992 року.

Відповідно до ч. 1 ст.9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно ч. 1, 2 ст. 40 вищевказаного Закону для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону та періоди страхового стажу під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з місяця запровадження карантину у 2020 році та шести календарних місяців після його завершення. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців. Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К).

У випадку призначення пенсії на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при обчисленні пенсії враховується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Натомість за правилами Закону України «Про пенсійне забезпечення», розмір пенсії так не нараховується, не береться середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Частиною 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Незмінним показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії буде у той час, коли переведення відбулось у межах пенсії, призначеної згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Слід враховувати, що ОСОБА_1 призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, інші правила розрахунку розміру пенсії. Пенсія позивачу на підставі та за правилами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» призначена вперше.

При вирішені спору слід керуватись постановою Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року у справі № 876/5312/17. Велика Палата вказувала, що частиною 3 ст. 45 Закону № 1058-IV установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV. Однак у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком).

Тобто у разі, коли позивач отримував пенсію, призначену за правилами іншого Закону, при призначенні чи переведенні на пенсію за правилами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», слід вважати, що особа вперше отримує призначену пенсію за цим Законом, тому має право на нарахування пенсії з урахуванням особливості, визначеної ч. 3 ст. 45 Закону: за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року у справі № 876/5312/17, Велика Палата виклала правовую позицію, за якою у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV.

Також при ухваленні рішення, суд апеляційної інстанції керується правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 19.08.2019 року у справі № 332/4314/16-а (2-а/332/7/17), від 31.01.2025 року у справі № 200/1478/24, від 27.02.2025 року у справі № 380/21644/23.

Відповідачем протиправно було відмовлено у перерахунку пенсії позивача із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2022-2024 роки. Для обрахунку пенсії слід брати розмір середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за роки, які передують року подання заяви про призначення пенсії.

Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Непередбачено повернення судових витрат, здійснених суб`єктом владних повноважень у разі відмови в задоволенні апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.05.2025 в адміністративній справі №280/2250/25 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду відповідно до ст., ст. 328-329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова