Справа № 580/10507/25
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2025-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року справа № 580/10507/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні суду у змішаній (паперовій та електронній) формі адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Поліфасад» до Черкаської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Поліфасад» (далі - позивач) з позовом до Черкаської митниці (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Черкаської митниці про коригування митної вартості товарів від 19.03.2025 №902020/2025/100019/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення від 19.03.2025 №UА902020/2025/000051;

В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що у митного органу були відсутні жодні підстави для відмови у митному оформленні товару на підставі поданих у відповідності до частини 2 статті 53 Митного кодексу України товариством документів та для витребування додаткових документів, перелік яких наведений в частині 3 статті 53 Митного кодексу України, оскільки наданими документами повністю підтверджується і числове значення митної вартості і відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Позивач зазначив, що надані ним документи не містять розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості за ціною договору, не містять ознаки підробки та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 23.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити повністю, надав до суду письмовий відзив на позов, в якому зазначив, що перевіркою поданих документів було встановлено, що відомості, які містяться в наданих декларантом документах є необ`єктивними, не підтвердженими належним чином документально, чим порушено вимоги ч. 2 ст. 52, ч. 21 ст. 58 та ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України. Декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару та обраний метод її визначення за ціною договору не відповідає умовам визначеним в статті 58 Митного кодексу України, у зв`язку з чим застосування методу за ціною договору було неможливим, тому визначення митної вартості товару відбулось за методом визначення митної вартості щодо подібних товарів використовуючи наявну у митниці інформацію. Таким чином відповідач вважає, що рішення митного органу є правомірними та відповідають вимогам законодавства.

Розглянувши подані документи і матеріали, суд зазначає, що відповідно до пункту 122 розділу VI «Перехідні положення» Положення №1845/0/15-21 до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних у суді можливостей. Електронні документи та електронні копії паперових документів вносяться до АСДС та зберігаються в централізованому файловому сховищі. Документи, що надійшли до суду в електронній формі, за потреби можуть роздруковуватися та приєднуватися до матеріалів справи у паперовій формі.

Згідно з абзацом 21 пункту 1 розділу VII Формування і оформлення судових справ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 № 814 (у редакції наказу Державної судової адміністрації України від 17 жовтня 2023 року № 485) у випадку прийняття суддею (суддею-доповідачем), у провадженні якого перебуває судова справа, рішення щодо розгляду (формування та зберігання) судової справи (матеріалів кримінального провадження) в електронній чи змішаній (паперовій та електронній) формі, формування матеріалів судової справи здійснюється у відповідній(их) формі(ах) (паперовій та/або електронній).

Отже, процесуальне законодавство передбачає можливість розгляду справи у змішаній формі (паперовій та електронній) та прийняття рішення про такий розгляд суддею, у провадженні якого перебуває судова справа.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за доцільне здійснити розгляд справи у змішаній (паперовій та електронній) формі.

Дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Поліфасад» є юридичною особою, ідентифікаційний код 32741784.

01.09.2022 року між ТОВ «Корпорація «Поліфасад", Україна (надалі - Позивач) та "Changzhou Sun Plus laminate Co. Ltd", Китай, було укладено контракт № CZN-012 Відповідно до п.1.2. розділу 1 зазначеного контракту Продавець продає, а Покупець купує ламінат високого тиску (HPL) (виробник Changzhou Sun Plus laminate Co. Ltd") Китай.

18.03.2025 до підрозділу митного оформлення Черкаської митниці було подано митну декларацію типу ІМ-40 ДЕ (далі - МД) №25UA37U0, за якою в режимі імпорт задекларовано товар: «Листи з пластмас, не самоклейні, не пористі, з аміноальдегідних смол, шаруваті», задекларована позивачем митна вартість за одиницю товару 1,0823 USD/ кг. Поставка вказаних товарів здійснювалась на виконання зовнішньоекономічного договору з компанією: JIANG YIN CHEN LAN PLASTIC PRODUCTS CO., LTD., Китай.

Рішенням Черкаської митниці було відмовлено у митному оформленні товарів за вказаною митною декларацією разом із оформленням картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товару транспортних засобів комерційного призначення від 19.03.2025 №UА902020/2025/000051, а також прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 19.03.2025 №902020/2025/100019/2.

Позивач не погоджуючись із прийнятими рішеннями відповідача, звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що Митний кодекс України визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч. 2 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.

У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайслисти) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).

Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Матеріалами справи підтверджено, що 01.09.2022 року між ТОВ «Корпорація «Поліфасад", Україна (надалі - Позивач) та "Changzhou Sun Plus laminate Co. Ltd", Китай, було укладено контракт № CZN-012 Відповідно до п.1.2. розділу 1 зазначеного контракту Продавець продає, а Покупець купує ламінат високого тиску (HPL) (виробник Changzhou Sun Plus laminate Co. Ltd") Китай, далі поіменовану як Товар відповідно до інвойсів, які є невід`ємною частиною даного контракту. Відповідно до п. 7.2 розділу 7 контракту оплата за товар здійснюється шляхом 100% передплати. Згідно п. 6.2. контракту товар поставляється Продавцем на умові: CFR - Gdansk (відповідно до правил ІНКОТЕРМС 2010).

Відповідно до інвойсу № ZH-017 від 28.11.2024 вартість чергової партії товару (листи HPL) склала 12 810,60 доларів США. Країна походження - Китай (продавець і є виробником товару). Умови поставки CFR - Гданськ, Польща (відповідно до п. 6.2 контракту). Страхування вантажу не здійснюється (згідно п.2.3. контракту).

Товар було доставлено у порт м. Гданську згідно коносаменту ZH250100029 від 07.01.2025, контейнер HASU1298730.

На адресу ТОВ «Корпорація «Поліфасад» (Позивач) у зону прибуття Черкаської митниці 18.03.2025 надійшов вантаж за CMR 1298730 від 14.03.2025 за контрактом №CZN-012 від 01.09.2022.

18.03.2025 до підрозділу митного оформлення Черкаської митниці було подано митну декларацію типу ІМ-40 ДЕ (далі - МД) №25UA37U0, за якою в режимі імпорт задекларовано товар: «Листи з пластмас, не самоклейні, не пористі, з аміноальдегідних смол, шаруваті», задекларована позивачем митна вартість за одиницю товару 1,0823 USD/ кг. Поставка вказаних товарів здійснювалась на виконання зовнішньоекономічного договору з компанією: JIANG YIN CHEN LAN PLASTIC PRODUCTS CO., LTD., Китай.

Для митного оформлення було надано (згідно п.44 митної декларації № 25UA 243700 та додатку до неї): Сертифікат якості (Quality Certificate) б/н від 03.01.2025; Пакувальний лист (Packing list) б/н від 03.01.2025; Рахунок-проформа (Proforma invoice) ZH-017 від 28.11.2024; Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) ZH-017 від 28.11.2024; Коносамент (Bill of lading) ZH250100029 від 07.01.2025; Автотранспортна накладна (CMR) № 1298730 від 14.03.2025; Декларація про походження товарy (Declaration of origin) у інвойсі) ZH-017 від 28.11.2024 Банківський платіжний документ, що стосується товару SWIFT № 319 від 05.12.2024: Договір № DH211122 від 21.11.2022 з ТОВ «ЄВРО ФОРВАРДІНГ» про транспортно-експедиторське обслуговування; Рахунок № 3316 від 17.03.2025 від ТОВ «ЄВРО ФОРВАРДІНГ» (транспортноекспедиторське обслуговування за межами території України, включаючи НРР, складські послуги, оформлення Т1 контейнера HASU1298730, транспортування до складу в Пшодково (Польща); Договір-заявка від 13.03.2025 на надання транспортно-експедиційних послуг із ФОП ОСОБА_1 (маршрут перевезення Пшодково (Польща) - Черкаси (Україна); Рахунок на оплату транспортних послуг № 57 від 17.03.2025 (маршрут перевезення шодково (Польща) - Черкаси (Україна); 2 Довідка по транспортних витратах від 17.03.2025 (ФОП ОСОБА_1 ) Лист ТОВ «Корпорацція «Поліфасад» № 1803/25 від 18.03.2025 «у Черкаську митницю» стосовно загальних транспортних витрат; Договір-доручення на надання митно-брокерських послуг № 10/342 від 08.07.2021; Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу № CZN-012 від 01.09.2022; Додаткове узгодження № 1 від 01.09.2023 до контракту № CZN - 012 від 01.09.2022; Додаткове узгодження № 2 від 01.08.2019 до контракту № 65 від 14.07.2018; Копія митної декларації країни відправлення 00043411 від 03.01.2025

19.03.2025 декларантом було отримано карту відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення UA90202020/2025/000051 з таких причин: «Під час декларування митної вартості декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару № 1, чим порушено вимоги ч.2 статті 52, 4.21 статті 58 та п. 2 та 3 статті 54 МКУ. В наданих декларантом документах відповідно до умов, зазначених у частині другій-четвертій статті 53 Митного кодексу України відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Обраний декларантом метод не відповідає умовам зазначеним в статті 58 глави 9 Митного кодексу України. Застосування методу визначення митної вартості зі ціною угоди неможливо. На підставі п.2 та 3 частини 6 статті 54 Митного кодексу України митниця відмовляє у митному оформленні товару».

Крім того, 19.03.2025 відповідач прийняв Рішення про коригування митної вартості товарів № UA 902020/2025/100019/2, згідно якого митна вартість товару була визначена за методом визначення митної вартості щодо подібних товарів відповідно до ст. 60 Митного Кодексу України (далі - МК) та має становити 2,21 дол. США/кг.

Дослідивши наявні в справі документи, проаналізувавши підстави, з яких виходив відповідач при прийняття спірного рішення, суд вважає останнє таким, що прийнято з порушенням вимог чинного законодавства у сфері митної політики, з огляду на наступне.

Стосовно ненадання відповідачу ТТН №248573339, яка вказана в експортній декларації країни відправлення 00043411 від 03.01.2025, суд зазначає, що до переліку основних документів, які підтверджують митну вартість товарів, експортну митну декларацію продавця законодавцем не включено.

Копію митної декларації країни відправлення декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати виключно за наступними умовами, зокрема, документи, зазначені у ч. 2 ст.53 Митного кодексу України містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті зі ці товари - за умови її наявності.

Отже, законодавець вважає митну декларацію країни відправлення виключно додатковим документом, який може бути витребуваний за наявністю розбіжностей ти наданий декларантом виключно лише за її наявності у останнього, за умови її існування взагалі, відповідно, вимога митного органу щодо надання ТТН зазначеної в ній є протиправною, такою що суперечать діючому митному законодавству України.

Стосовно твердження митного органу про обов`язковості страхування товару, суд зазначає наступне.

Відповідно до умов контракту № CZN від 01.09.2022 (п. 6.2) товар поставляється Продавцем на умові: СFR-Gdansk (відповідно до правил ІНКОТЕРМС 2010)».

Згідно Інкотермс 2010 умовами поставки CFR є "Cost and Freight" ("Вартість і фрахт") означає, що продавець постачає товар на борт судна або надає поставлений в такий спосіб товар. Ризик втрати чи пошкодження товару переходить, коли товар знаходиться на борту судна. Продавець зобов`язаний укласти договір та оплачувати всі витрати та фрахт, необхідні для доставки товару до зазначеного порту призначення.

У комерційному інвойсі №ZH-017 від 28.11.2024 місцем доставки товару зазначено CFR Gdansk (Гданськ). У пп. «b» «Договір страхування» пункту А3 «Договори перевезення та страхування» Інкотермс 2010 зазначено, що «У продавця немає обов`язку перед покупцем щодо укладання договору страхування. Однак продавець зобов`язаний надати покупцю, за його прохання, на його ризик та за його рахунок (за наявності витрат), інформацію, необхідну покупцю для отримання страхування). А6. Розподіл витрат Продавець зобов`язаний сплатити: а) всі витрати, що стосуються товару, до моменту його постачання відповідно до пункту А4, за винятком витрат, що оплачуються покупцем, як це передбачено у пункті Б6; і b) фрахт та інші зазначені у пункті А3 а) витрати, включаючи витрати на завантаження товару на борт судна та будь-які збори у зв`язку з вивантаженням товару в узгодженому порту розвантаження, які по договору перевезення покладено на продавця. Зазначені обов`язки по страхування вантажу по Інкотермс 2010 також необов`язкові і для Покупця, Покупець несе всі ризики втрати або пошкодження товару з моменту його постачання в порт Гданськ (Польща). Митному органу надано коносамент (Bill of lading) ZH250100029 від 07.01.2025, що підтверджує маршрут слідування товару. Тобто, очевидним є той факт, що до порту Гданьск (Польща) усі витрати були віднесені до продавця товару і лише з моменту відгрузки на покупця (Позивача). Крім того, п. 2.3. контракту CZN-012 прямо передбачено: «сторони (Продавець та Покупець) не здійснюють страхування вантажу. Стосовно ж необхідності страхування вантажу за договором про транспортно-експедиторське обслуговування від 21.11.2022 №DH211122, то пункт 2.2.2 передбачає страхування вантажу Клієнта лише за дорученням.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач не доручав експедитору здійснювати страхування вантажу. Листами №б/н від 17.03.2025 ФОП ОСОБА_1 та №1803/25 від 18.03.2025 митний орган (було повідомлено про відсутність страхування вантажу.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що Черкаській митниці були надані позивачем всі відомості про включення до ціни товару вартості транспортування, які є обов`язковими складовими митної вартості товару.

Стосовно твердження відповідача про те, що декларантом не заявлені відомості про вартість витрат навантаження/перевантаження партії оцінюваного товару в порту Гданську, суд зазначає, що під час митного оформлення товару відповідачу було надано договір №DH211122 від 21.11.2022 з ТОВ «ЄВРО ФОРВАРДІНГ» про транспортно-експедиторське обслуговування, рахунок 3316 від 17.03.2025 від ТОВ «ЄВРО ФОРВАРДІНГ» (транспортно-експедиторське обслуговування за межами території України, включаючи НРР, складські послуги, оформлення T1 контейнера HASU1298730, транспортування до складу в Пшодково (Польща).

Таким чином відповідачу були надані всі необхідні документи для підтвердження портових витрат позивача.

Суд наголошує, що в даному випадку митна вартість товару позивача була визначена митним органом за методом визначення митної вартості щодо подібних товарів, відповідно до ст.60 Митного кодексу України та має становити 2,21 дол. США/кг.

Вказане твердження, з урахуванням встановлених вище обставин суд розцінює критично та зазначає наступне.

Верховний Суд у постанові № 200/6413/20-а від 27.01.2022 (п.19) зазначає: «однак, виявлення в ході проведення митного контролю з будь-якого інформаційного ресурсу (інформація з мережі Інтернет, висновок спеціалізованих організацій тощо) продажу товару, тотожного заявленому до митного оформлення, за ціною вищою, ніж заявлена митна вартість, не є безумовною підставою до визнання недостовірними та неправдивими відомості щодо митної вартості товару, та відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Встановлення митним органом різниці в ціні свідчить про підстав для більш детального аналізу умов зовнішньоекономічної операції, за якою до митного оформлення пред`явлено товари. Виявлена різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю тотожних товарів згідно з інформаційними ресурсами мережі Інтернет, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів»

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 13 липня 2021 року у справі № 200/6521/20-а, від 25 травня 2021 року у справі № 200/7957/20- а, від 11 листопада 2021 року у справі № 200/6403/20-a.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю є виключно наявність обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та або недостовірні відомості про митну вартість товарів.

Підстави для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачені ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України. Відповідно до вищевказаної норми метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і недостовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка обов`язковою при її обчисленні.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів визначені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Усі необхідні документи (окрім імпортної ліцензії, тому що товар не підлягає ліцензування і документів про страхування - так як його не було) були надані митному органу, тобто позивач вірно провів розрахунок митної вартості, надав всі документи, що підтверджують митну вартість, ці документи підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та містять відомості щодо ціни, що підлягає сплаті за ці товари.

Заявлена позивачем митна вартість товару, визначена за першим методом, підтверджується належними документами, які містять повні та достовірні відомості про митну вартість товару, отже відсутні підстави для застосування другорядних методів визначення митної вартості товару.

Дослідивши вказані вище докази суд встановив, що задекларована ТОВ «Корпорація «Поліфасад» вартість товару відповідала даним щодо дати операції, його ваги та вартості, виду товару наданими до митної декларації та доданими до матеріалів справи доказами, однак відповідач не надав жодного належного та допустимого доказу в обґрунтування обставин, що надані до МД документи позивача є підробленими або містили неправдиву чи неповну інформацію.

Отже, обґрунтованих сумнівів у правильності визначення митної вартості з поданих позивачем документів відповідач не довів, а суд не встановив.

Проаналізувавши наведені вище норми права у постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а Верховний Суд дійшов висновку, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених ч. 2 ст. 55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), має бути доведено, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

Суд встановив, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів не містить порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, а відповідач не довів, що вартість товару, яку взято за основу для коригування вартості згідно зі спірним рішенням, визначено з урахуванням індивідуальних ознак (фірми-виробника, якості тощо).

Проте, відповідно до частин 2 та 3 ст. 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Таким чином, позивачем були надані для митного оформлення товару документи, що містять достовірні та об`єктивні відомості, які підтверджують числові значення складових митної вартості товару саме за ціною договору.

На підставі вищевикладених обставин суд дійшов висновку визнати протиправним та скасувати рішення Черкаської митниці про коригування митної вартості товарів №UA101020/2025/000153/2 від 23.06.2025 та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА101020/2025/000678.

За таких обставин суд, за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до повного задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Черкаської митниці про коригування митної вартості товарів від 19.03.2025 №902020/2025/100019/2 і картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення від 19.03.2025 №UА902020/2025/000051.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Черкаської митниці (18007, м. Черкаси, вул. О.Дашковича, 76; ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Поліфасад» (18030, м. Черкаси, вул. Чигиринська, 524; ) сплачений судовий збір в сумі 6056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн 23 коп.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі застосування судом частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ