Справа № 334/7718/25
Суддя: Телегуз С. М.
Дата ухвалення: 2025-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 25.11.2025
Справа № 334/7718/25
Провадження № 2-а/334/120/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року м. Запоріжжя

Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючої: судді Телегуз С.М., за участю секретаря Каряченко А.О., розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

16.09.2025 року до суду через систему «Електронний суд» звернувся представник: адвокат Якушев Р.С. в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, стягнення моральної шкоди.

В позові посилилася на те, що 03.09.2025 близько 11:30 позивач рухався на власному автомобілі по вул. Сонячне шосе у бік м. Запоріжжя, на блокпості на в`їзді до м. Запоріжжя його зупинили на вимогу працівника поліції для перевірки документів. Працівник поліції почав вимагати у позивача пред`явити військово-обліковий документ, крім того підійшла невідома особа у військовій формі та почала також вимагати пред`явити військово-обліковий документ. Позивач повідомив, що має оформлений електронний військово-обліковий документ, який міститься у застосунку «Резерв+», і що він виключений з військового обліку. Після чого позивач намагався відкрити застосунок «Резерв+», однак через технічні складнощі зі зв`язком попросив працівника поліції та особу у військовій формі зачекати поки завантажаться дані його військово-облікового документу у мобільному застосунку. Додатково, надав пояснення, що він є батьком 3 неповнолітніх дітей і не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, показавши довідку багатодітного батька. О 11:38 сформовано дані електронного військово-облікового документу, який позивач одразу пред`явив поліції та особі у військовій формі. Однак, останній повідомив йому, що на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення. Крім того, працівники поліції повідомили, що позивач буде затриманий та доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач наполягав на складанні протоколу про адміністративне затримання та надання йому його копії. Співробітники поліції повідомили, що даний протокол буде складено, а його копію буде вручено у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 .

03.09.2025 року близько 13:00 позивач був доставлений працівниками поліції до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 , та пробув там до 17:56. Позивач був позбавлений мобільного телефона, його пояснення ніхто не брав до уваги, і відповіді на запитання про причини його перебування не надавав. Наприкінці терміну перебування в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення №663 від 03.09 2025, ОСОБА_2 пред`явила вказаний протокол до ознайомлення. Позивач надав письмові пояснення та зауваження, які записані ним власноруч у протоколі. Після примусового доставлення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 його військовооблікові дані у застосунку «Резерв+» змінилися: 1) з «невійськовозобо`язаний» на «військовозобов`язаний», 2) з «виключено» на «на обліку»: 3) з « ІНФОРМАЦІЯ_4 » на « ІНФОРМАЦІЯ_5 ».

08.09.2025 року о 09:00 позивач прибув за адресою: АДРЕСА_2 на розгляд справи про адміністративне правопорушення. Під час розгляду справи надав пояснення, що він не згоден з протоколом, адже в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення ч.3 ст.210-1 КУпАП. Пояснив, що пред`явив електронний військово-обліковий документ на вимогу співробітника поліції та РТЦК та СП одразу після його появи в застосунку «Резерв+». Продемонстрував скрін-шот сформованого електронного-військово облікового документу із міткою часу 11:38 та дати 03.09.2025, а також докази на підтвердження статусу багатодітного батька: свідоцтво про шлюб, свідоцтва про народження його трьох неповнолітніх дітей та довідку багатодітної сім`ї.

Під час розгляду справи відповідачем були оголошені матеріали справи, які складалися тільки з протоколу. Не були встановлені обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність. Пояснення позивача не взяті до уваги, і відповідачем винесена постанова, якою визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.3 ст.2101 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням стягнення у вигляді штрафу у розмірі 25500 грн.

Як зазначено в постанові на розгляд справи про адміністративне правопорушення були представлені матеріали справи у вигляді протоколу про адміністративне правопорушення №663 від 03.09.2025 та акту про відсутність військово-облікового документу від 03.09.2025. В самому протоколі зазначається, що до нього додаються акт про відсутність в/о документу, копія паспорту НОМЕР_1 , витяг з оберіг. З матеріалів справи вбачається, що фото- та відеофіксація не проводилася, а фото- і відеодокази відсутні, свідки події відсутні.

Вважають, що протокол складений передчасно та безпідставно, а постанова за ч.3 ст.210-1 КУпАП є незаконною та підлягає скасуванню.

В результаті неправомірних дій посадових осіб відповідача у вигляді безпідставної затримки позивача з 11:30 03.09.2025, його безпідставного перебування супроти його волі у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 з 13:00 до 17:56 03.09.2025, позивач зазнав моральної шкоди. Позивач є виконавчим директором ТОВ «БАЛХІМТРЕЙД», , і 03.09.2025 їхав у робочих справах. У зв`язку з подією, яка трапилася, він не зміг виконати свої посадові обов`язки, був змушений відповідати перед співзасновником підприємства про причини невиконання ним своїх трудових обов`язків у цей день. Крім того, зазнав психологічного тиску з боку співробітників ІНФОРМАЦІЯ_2 , які вели себе зухвало, проявляли неповагу, забрали у нього мобільний телефон, не дозволяли скористатися правовою допомогою та фактично незаконно позбавили його волі, безпідставно тримавши майже цілий робочий день у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_6 . Свою моральну шкоду позивач оцінює у 3000 грн.

Прохали: 1) визнати дії ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі начальника підполковника ОСОБА_3 незаконними; скасувати постанову №890 від 08.09.2025 за справою про адміністративне правопорушення, складену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП з накладенням на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 25500 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення; 2) стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 з власних бюджетних коштів на користь позивача моральну шкоду у вигляді 3000 грн. та судові витрати у розмірі 1816,80 грн. судового збору.

19.09.2025 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження.

20.10.2025 року ухвалою суду витребувано з ІНФОРМАЦІЯ_2 копію відеозапису зробленого 03.09.2025 року за результатами відеофіксації процесу пред`явлення та перевірки документів у громадянина ОСОБА_1

25.11.2025 року позивач та його представник: адвокат Якушев Р.С. в судове засідання не з`явилися, представник подав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав та прохав задовольнити.

25.11.2025 року представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляд справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, заяву про розгляд справи у відсутність представника не надали, відзив на позов не подали, вимоги ухвали про витребування доказів не виконали.

Тому суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу.

У відповідності до вимог ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_7 в м. Запоріжжя народився позивач ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується копією паспорта громадянина України № НОМЕР_1 від 09.09.2024 року та копією довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру №1 від 25.09.2024 року.

Позивач ОСОБА_1 має статус батька багатодітної сім`ї: діти ОСОБА_4 , 2015 року народження, ОСОБА_5 , 2018 року народження, ОСОБА_6 , 2024 року народження, що підтверджується копією довідки багатодітної сім`ї №417 від 23.01.2025 року.

Згідно сформованого 03.09.2025 року о 11:38 військово-облікового документу в «Резерв+» позивач ОСОБА_1 не є військовозобов`язаним, виключений з обліку в ІНФОРМАЦІЯ_8 , дані уточнено вчасно 08.07.2024 року, що підтверджується копією військово-облікового документу в електронному вигляді.

03.09.2025 року оператором відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_2 молодшим сержантом ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення №663 відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП. Повідомлено про розгляд справи на 08.09.2025 року о 09:00 за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 надав письмові пояснення: при зупинці працівниками поліції для перевірки документів у нього не відкрився додаток «Резерв+», офіцер поліції Бондаренко сприйняв це як його відсутність, після того, як документ завантажився в додатку на нього вже було складено протокол. Військово-обліковий документ у нього є, тому затримання вважає незаконним.

Згідно сформованого 05.09.2025 року о 11:53 військово-облікового документу в «Резерв+» позивач ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, знаходиться на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 , дані уточнено вчасно 08.07.2024 року, що підтверджується копією військово-облікового документу в електронному вигляді.

08.09.2025 року постановою №890 за справою про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_3 встановлено, що 03.09.2025 року о 11:30 у АДРЕСА_4 , ОСОБА_1 при перевірці військово-облікових документів не мав при собі військово-облікового документу, про що було складено відповідний акт від 03.09.2025 року. Уповноваженою особою у відповідності до ч.6 ст.258 КУпАП було складено протокол про адміністративне правопорушення від 03.09.2025 №663, в якому сповіщено ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи, а саме 08.09.2025 о 09:00 за адресою: АДРЕСА_2 . В протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вказав, що при перевірці документів у нього не відкрився додаток «Резерв+», свою провину не визнав. На розгляді справи ОСОБА_1 підтримав свою правову позицію. В матеріалах справи знаходиться акт про відсутність військово-облікового документу від 03.09.2025 року. Розглянувши матеріали справи, встановлено, що своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.6 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність відсутні. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 25500 грн. за скоєння правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП. ОСОБА_1 отримав копію постанови 08.09.2025 року.

22.10.2025 року державним виконавцем Дніпровського ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Каренко І.Л. відкрито виконавче провадження № 79410650 на підставі постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 № 890 від 08.09.2025 року про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 51000 грн.

22.10.2025 року державним виконавцем Дніпровського ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Каренко І.Л. в рамках ВП №79410650 винесено постанову про арешт коштів боржника в межах суми звернення стягнення з урахування виконавчого збору, витрат виконавчого провадження 56555 грн.

23.10.2025 року ухвалою суду у справі №334/7718/25, номер провадження №2-аз/334/4/25 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, стягнення моральної шкоди задоволено, зупинено стягнення на підставі постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 №890 від 08.09.2025 року про накладення штрафу на ОСОБА_1 в рамках виконавчого провадження №79410650, відкритого державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Каренко І.Л., до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 334/7718/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, стягнення моральної шкоди.

Позивач свою вину у правопорушенні не визнає, вважає, що для притягнення до відповідальності були відсутні будь-які правові підстави, оскільки відсутні докази на підтвердження його вини у вчиненні правопорушення.

Відповідач відзив на позов у строк встановлений судом не подав, будь-яких заперечень щодо позову не надав.

Суд, задовольняючи позов частково, виходить з наступного.

Відповідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно ч.1 п.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно ч.1 ст.286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно ч.2 ст.286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Відповідно ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ч.1,2,6 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно ч.3 ст.79 КАС України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, частиною 1 ст.210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно ч.3 ст.210-1 КУпАП за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - передбачено стягнення у виді штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч.6 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України. Під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Установити, що вимоги, зазначені у частині шостій статті 22, щодо здійснення уповноваженими представниками територіального центру комплектування та соціальної підтримки фото- і відеофіксації процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, застосовуються з 17.07.2024 р. згідно із Законом № 3633-IX від 11.04.2024.

Згідно п.1 Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів від 16.05.2024 року №559 військово-обліковий документ є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, який оформляється (створюється) та видається громадянину України, який є призовником, військовозобов`язаним або резервістом …

Згідно п.2 вказаного Порядку військово-обліковий документ оформляється (створюється) та видається (замінюється): в електронній формі - засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста та/або Державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони та/або Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія), зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія) (у разі технічної реалізації); у паперовій формі - на бланку, форма якого затверджується постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559.

Згідно п.6 вказаного Порядку військово-обліковий документ в електронній формі формується засобами: Електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста, зокрема з використанням його мобільного додатка.

Згідно п.9 вказаного Порядку військово-обліковий документ в електронній формі (у тому числі роздрукований) та військово-обліковий документ у паперовій формі мають однакову юридичну силу.

З наявних матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, відповідачем не доведена, оскільки ОСОБА_1 має військово-обліковий документ в електронній формі (який має однакову юридичну силу як і військово-обліковий документ у паперовій формі), станом на 03.09.2025 року взагалі був виключений з обліку в ІНФОРМАЦІЯ_8 , в протоколі ним надано пояснення про те, що при зупинці працівниками поліції для перевірки документів у нього не відкрився додаток «Резерв+», офіцер поліції сприйняв це як його відсутність, після того, як документ завантажився в додатку на нього вже було складено протокол. При цьому, відсутні докази на підтвердження факту не пред`явлення ним військово-облікового документу, оскільки на вимогу суду про витребування копії відеозапису зробленого 03.09.2025 року за результатами відеофіксації процесу пред`явлення та перевірки документів у громадянина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_9 відповіді не надано.

При цьому, суд не бере до уваги в якості доказу вини ОСОБА_1 акт про відсутність військово-облікового документу від 03.09.2025 року, про який зазначено в оскаржуваній постанові, оскільки згідно ч.6 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації.

Форма акту та порядок його складання законодавством України не визначено.

Крім того, відповідно ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 33 КУпАП визначено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність…

В оскаржуваній постанові вказано, що обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність відсутні, однак на ОСОБА_1 накладено стягнення у максимальному розмірі, передбаченому ч.3 ст.210-1 КУпАП, - однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить в сумі 25500 грн., без будь-якого обґрунтування, в той час як ОСОБА_1 має статус батька багатодітної сім`ї.

Таким чином, суд доходить висновку, що начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковник ОСОБА_3 при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП не з`ясував всі обставини, передбачені ст.280 КУпАП, у зв`язку з чим безпідставно та неправомірно виніс Постанову №890 від 08.09.2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в максимальному розмірі 25500 грн. за скоєння правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

При цьому суд враховує, що в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, який не надав суду доказів правомірності свого рішення.

А тому суд відповідно ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності скасовує рішення суб`єкта владних повноважень і закриває справу про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Згідно ст.1 цього Закону відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема: 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу . У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Згідно ст.2 цього Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема: 4) закриття справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно п.5 ст.3 цього Закону у наведених в статті 1 Закону випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода.

Відповідно п.5 ст.4 цього Закону відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно моральна шкода може полягати у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (п.3).

При цьому, п.4 Постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, окрім вказівки на те, у чому полягає ця шкода та якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві.

Відповідно правової позиції Верховного Суду по справі №464/3789/17 від 10.04.2019 року та Великої Палати Верховного Суду по справі №180/1560/16-а від 08.04.2020 року порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Суд вважає, що сам факт звернення позивача до суду не може свідчити про наявність моральної шкоди, не погоджуючись з оскаржуваною постановою, позивач у повному обсязі реалізує своє конституційне право на доступ до правосуддя шляхом звернення до суду для захисту своїх прав та законних інтересів. Факт скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення не свідчить про реальне завдання особі моральної шкоди.

Суд доходить висновку, що позивачем не надано суду доказів, які підтверджують порушення його нормальних життєвих зв`язків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, також не надано доказів завдання йому страждань, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

З урахуванням встановлених судом обставин справи та наданих доказів суд вважає, що скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення є належною сатисфакцією в даному випадку.

В Постановах Верховного Суду від 08.08.2019 року у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 року у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Відповідно підходу, зазначеного в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26.06.2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

А тому позов підлягає задоволенню в тій частині, що підтверджена встановленими обставинами та наданими суду доказами.

Згідно ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем у справі сплачено судовий збір в сумі 1816,80 грн. відповідно квитанції про сплату №SUB1-A28D-T5TE від 16.09.2025 року (605,60 грн. за вимогу про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення та 1211,20 грн. за вимогу про стягнення моральної шкоди).

Оскільки судом задоволено вимоги позивача частково, а саме в частині визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, в задоволенні решти вимог відмовлено, то з ІНФОРМАЦІЯ_2 за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача відповідно ч.3 ст.139 КАС України підлягають стягненню витрати на сплату судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, що складає в сумі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 5-9, 20, 77, 139, 229, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, ст.ст. 210-1, 280, 283-284, 287-293 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Скасувати постанову №890 від 08.09.2025 року за справою про адміністративне правопорушення, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_3 , якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , рнокпп НОМЕР_2 , притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 25500 грн. за скоєння правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , рнокпп НОМЕР_2 , - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_5 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , рнокпп НОМЕР_2 , витрати на сплату судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно ч.4 ст.286 КАС України подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 01 грудня 2025 року.

Суддя: С.М. Телегуз