Справа № 440/12126/25
Суддя: В.І. Бевза
Дата ухвалення: 2025-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бевзи В.І., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
В провадженні Полтавського окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 (структурним підрозділом якого є ІНФОРМАЦІЯ_3 ) щодо постановки на військовий облік військовозобов`язаного ОСОБА_1 , та внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів записів щодо порушення останнім правил військового обліку й оголошення його в розшук;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 (структурним підрозділом якого є ІНФОРМАЦІЯ_3 ) видалити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів запис з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про порушення правил військового обліку та оголошення у розшук ОСОБА_1 .
Ухвалою суду від 08.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, витребувано докази від відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Дану ухвалу суду відповідач отримав 10.09.2025 в електронному кабінет підсистеми ЄСІТС "Електронний суд".
10.11.2025 до суду надійшла заява від представника позивача про закриття провадження та повернення судового збору.
Представник позивача зазначає, що 06.11.2025 відповідач видалив з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів записів щодо порушення останнім правил військового обліку й оголошення його в розшук, дії суб`єкта владних повноважень, що оскаржувались по даному спору, виправлені суб`єктом владних повноважень.
Ухвалою суду від 11.11.2025 витребувано від позивача та відповідача докази видалення з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів записів щодо порушення позивачем правил військового обліку й оголошення в розшук.
Дану ухвалу суду представник позивача та відповідач отримали 12.11.2025 в електронному кабінеті підсистеми ЄСІТС "Електронний суд".
Ухвалою суду від 24.11.2025 вдруге витребувано від позивача та відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_2 : докази видалення з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів записів щодо порушення позивачем правил військового обліку й оголошення в розшук. Постановлено витребувані документи надати до суду у строк - три дні з дня вручення ухвали.
Дану ухвалу суду представник позивача та відповідач отримали 25.11.2025 в електронному кабінеті підсистеми ЄСІТС "Електронний суд".
01.12.2025 до суду надійшло клопотання позивача від 28.11.2025 про витребування доказів та застосування процесуального примусу до відповідача у вигляді штрафу.
Станом на дату постановлення цієї ухвали відповідач витребувані докази ухвалою суду від 24.11.2025 суду не надав, так само як і не виконав вимог ухвали суду від 08.09.2025.
З огляду на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 не надано обґрунтованих письмових пояснень із зазначенням поважних причин ненадання витребуваних доказів до визначених дат, суд дійшов висновку про необхідність постановити окрему ухвалу в даній справі, оскільки наявне очевидне зловживання процесуальними правами відповідачем.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Стаття 14 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
При цьому в положеннях частини першої статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України наголошується на тому, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Обов`язковість судових рішень, що набрали законної сили, для їх виконання на всій території України передбачена також приписами Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Отже, зазначені приписи чинного законодавства свідчать, що судове рішення, що набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
При цьому ухвали суду у даній справі, зокрема від 08.09.2025, 11.11.2025, 24.11.2025, набрали законної сили і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Водночас, невиконання вимог Полтавського окружного адміністративного суду, які зазначені в ухвалах від 08.09.2025, 11.11.2025, 24.11.2025 позбавляє суд процесуальної можливості всебічно і повно з`ясувати всі фактичні обставини у справі з метою вирішення спору по суті заявлених позовних вимог.
Невиконання вимог суду призводить до затягування судового процесу, встановлення істини та офіційного з`ясування обставин справи.
"1) у разі виявлення зловживання процесуальнимиправами суд зобов`язаний ужити заходів, спрямованих на попередження та/або протидію такому зловживанню, що зумовлено необхідністю: а) захисту процесуальних прав інших сторін, зокрема, щодо розгляду та вирішення справ у «розумні строки»; б) гарантувати дотримання всіма учасниками справи обов`язку виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; в) захисту довіри до суду ,професійності та авторитету суддів; г) своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного встановлення всіх обставин справи, вирішеннясправи, а також винесення рішення за умови правильного застосування норм матеріального права, дотримання норм процесуального права; ґ) гарантувати виконання всіма учасниками судового процесу всіх процесуальних обов`язків, визначених законом або судом.
Водночас учасники справи також повинні мати активну позицію щодо інформування суду про виявлені випадки зловживання процесуальнимиправами іншими учасниками з викладенням відповідних доводів і наданням доказів;
2) заходи процесуального примусу, які можуть застосовуватись адміністративним судом із метою протидії зловживанню процесуальними правами, можна класифікувати на заходи прямоївідповідальності (попередження, видалення із зали судових засідань, привід, штраф, винесення окремої ухвали) та заходи непрямої (додаткової) відповідальності (залишення без розгляду або повернення позову, апеляційної чи касаційної скарги, заяви, клопотання; покладення на сторону, яка допустила зловживання процесуальними правами, судових витрат повністю або частково, незалежно відрезультатів вирішення спору; припинення врегулювання спору за участю судді тощо);
3) особливості адміністративного судочинства певним чином впливають на можливість визнання тієї чи іншої дії (бездіяльності) учасника справи зловживанням процесуальними правами,а також обрання судом заходів із протидії такому зловживанню, зокрема: а) розмір штрафу, визначений у КАС України; б) значна частина позивачів, зокрема у соціальних спорах, звільнена від сплати судового збору, тому до цих осіб, за загальним правилом, неможливозастосувати такий захід, як покладення на позивача судових витрат; в) суб`єкт владних повноважень може неправомірно (об`єктивно або суб`єктивно) перешкоджати ефективному розгляду справи (неявка, ненадання відзиву, неякісна підготовка апеляційних та касаційнихскарг, пропуск процесуального строку, несплата судового збору тощо), посилаючись на бюрократичні процедури та «колективну» відповідальність; надалі такий суб`єкт владних повноважень може вказати на «поганий» суд, який нібито не дозволив захистити суспільн іінтереси або інтереси держави; г) наявність у деяких спорах (екологія, благоустрій, надра тощо) третьої «неявної» сторони - суспільства (суспільних інтересів), не представлених у суді жодним спеціальним суб`єктом (представником).
У частині другій статті 45 КАС України наведений перелік дій, що можуть бути визнані судом зловживанням процесуальними правами, який, однак, не є вичерпним, оскільки суд може визнати таким зловживанням також інші дії, які мають відповідну спрямованість іхарактер. При цьому вирішення питання про наявність чи відсутність факту зловживання віднесено на розсуд суду, що розглядає справу.
Колегія суддів враховує, що суспільна небезпека зловживання процесуальними правами в адміністративному судочинстві полягає у тому, що дії (бездіяльність), які становлять зміст такого зловживання правом, спричиняють настання негативних наслідків, що можуть проявлятися для учасників справи у недосягненні судом завдань адміністративного судочинства, визначених у частині першій статті 2 КАС України, та для суду та усієї судової системи - у зниженні рівня довіри до судової гілки влади, у поставленні під сумнів професійності та авторитету".
Відповідно до частини першої статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктами владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
Відповідно до п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 р. №154, безпосереднє керівництво територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки і контроль за їх діяльністю здійснюють відповідні оперативні командування, а загальне - Командування Сухопутних військ Збройних Сил, яке узгоджує основні питання діяльності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з відповідними структурними підрозділами Генерального штабу Збройних Сил та Міноборони. Діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки координується та спрямовується Міноборони.
Військова служба правопорядку - спеціальне правоохоронне формування у складі Збройних Сил України, що виконує функції військової поліції. Військова служба правопорядку (ВСП) функціонує під керівництвом Міністерства оборони України та забезпечує дотримання законності та правопорядку у військових частинах і на військових об`єктах, відповідно до Закону України "Закону України Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України".
Підсудність кримінальних правопорушень посадовими особами органу військового управління у Збройних Силах України визначені частиною 4 ст. 216 КПК України за Територіальним управлінням ДБР у Львові.
У порядку частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Згідно із статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), відповідач не скористався своїм диспозитивним правом на подання відзиву чи іншої заяви по суті спору із запереченнями щодо обставин, викладених у позовній заяві.
Суд оцінює поведінку відповідача, стосовно ненадання відповідачем відзиву та доказів, які витребувані судом ухвалами, як зловживання процесуальним правом сторони (відповідача суб?єкта владних повноважень) та невиконання процесуального обов`язку суб?єктом владних повноважень.
Ненадання відзиву (чи будь-яких заяв по суті спору із запереченнями доводів позову) доказів суб`єктом владних повноважень не спростовує підтвердження відповідачем порушеного права позивача, яке є предметом спору.
Суд визнає, що ненадання відзиву на позов та доказів порушує не тільки принцип змагальності сторін та ускладнює встановлення істини у справі, але й підриває авторитет судової влади, нівелює довіру суспільства до правосуддя та перешкоджає своєчасному та ефективному розгляду справ.
Необхідність подання відзиву та доказів у справі суб?єктом владних повноважень зумовлена їх особливим статусом, як представників публічного інтересу, а також того, що всі негативні наслідки ухвалення рішення покладаються на державний бюджет України, який наповнюється платника податків. Протиправні дії суб?єкта владних повноважень у подальшому спричиняють збільшення витрат із державного бюджету, що призводить до нераціонального витрачання коштів платників податків. Саме на суб?єкта владних повноважень покладається покладається підвищена відповідальність за участь у судових процесах (як особиста явка їх представників так і подання заяв по суті спору) та, в подальшому, забезпечення виконання рішень суду.
Дії суб`єкта владних повноважень або бездіяльність мають прямий вплив на ефективність функціонування судової системи та дотримання принципів верховенства права.
Судом встановлена необхідність судового реагування щодо офіційного встановлення обставин справи у даному випадку, внаслідок ігнорування процесуальних обов`язків (неподання відзиву та доказів) та невиконання рішення суду - трьох ухвал суду, а також неможливості подальшого розгляду цієї справи без надання суду відповідних доказів відповідачем.
З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, у зв`язку з невиконанням відповідачем законних рішень суду - ухвал Полтавського окружного адміністративного суду від 08.09.2025, 11.11.2025, 24.11.2025 - надіслати окрему ухвалу Міністерству оборони Укпраїни, до ІНФОРМАЦІЯ_7 для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону та вирішення питання щодо притягнення до відповідальності винних осіб відповідача.
Враховуючи, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки у подібних категоріях справ не виконують або несвоєчасно виконують рішення суду щодо надання доказів, та у випадку відсутності належного реагування відповідними органами у строк визначений судом, буде розглянуте додатково відповідне процесуальне питання щодо інших процесуальних заходів примусу та направлення ухвали суду до Державного бюро розслідувань, Офісу генерального прокурора тощо.
Щодо застосування штрафу до позивача, то суд зазначає, що застосування процесуального примусу є дискрецією суду, з огляду на викладене застосування процесуального примусу до відповідача на переконання суду на даний момент є неналежним способом забезпечення розгляду цього провадження, з цих підстав суд відмовляє у цьому клопотанні.
Також суд вважає за необхідне витребувати докази від позивача.
З метою процесуальної економії, що не перешкоджає постановленню цього рішення суду, суд в одній ухвалі вирішує нагальні процесуальні питання щодо ненадання доказів відповідачем та порушення відповідачем вимог закону у цій справі.
На підставі викладеного, керуючись статтями 132, 143, 241, 243, 248, 249, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Про вжиті заходи повідомити Полтавський окружний адміністративний суд не пізніше десяти днів з дня отримання копії окремої ухвали.
Учетверте зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_9 виконати у повному обсязі вимоги, викладені в ухвалах Полтавського окружного адміністративного суду від 08.09.2025, 11.11.2025, 24.11.2025, надати пояснення начальником (командиром) відповідача, з яких підстав невиконані законні рішення суду, протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.
Відмовити у клопотанні представника позивача щодо застосування процесуального примусу у вигляді штрафу до відповідача.
Додатково витребувати від позивача: повний витяг (розширені дані) із "Резерв+" щодо позивача.
Докази надати упродовж п`яти днів з дня отримання копії ухвали.
Направити цю ухвалу учасникам справи та до Міністерства оборони України, Західного територіального управління військової служби правопорядку у Збройних Силах України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена виключно в частині питання постановлення окремої ухвали шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали до Другого апеляційного адміністративного суду, у порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Бевза