Справа № 200/6215/25
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2025-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року справа №200/6215/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Геращенка І.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, адвоката Мастюгіна Євгенія Дмитровича, що діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року у справі № 200/6215/25 (головуючий суддя І інстанції Буряк І.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 04.07.2025 № 85 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з дня звернення за її призначенням, а саме з 27.06.2025, зарахувавши до його страхового стажу періоди його роботи з 01.09.1981 по 05.07.1988, з 15.12.1991 по 26.08.2000, з 27.08.2000 по 24.12.2002, з 01.01.2003 по 31.03.2003, з 01.06.2003 по 31.10.2004, з 20.11.2004 по 25.10.2006, з 22.11.2006 по 31.08.2007, з 01.11.2007 по 21.11.2015, з 01.12.2016 по 04.12.2016 та з 24.08.2017 по 31.08.2017.

В обґрунтування позову зазначив, що 27.06.2025 звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії.

Рішенням від 04.07.2025 відповідач відмовив в призначенні пенсії в зв`язку з відсутністю необхідного стажу.

При цьому, відповідач протиправно не врахував до страхового стажу позивача спірні періоди його роботи.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 85 від 04.07.2025 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки суду наданої у рішенні, стосовно розгляду заяви на предмет призначення пенсії за віком та відомостей отриманих внаслідок здійснення владної управлінської функції суб`єкта владних повноважень стосовно призначення громадянам пенсій в частині отримання додаткових документів, передбачених законодавством, яких не вистачає для призначення пенсій.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 968,96 грн.

Не погодившись з рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги відповідача.

За результатом розгляду заяви ОСОБА_1 від 27.06.2025 про призначення пенсії за віком, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення від 04.07.2025 № 85 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 31 рік.

Згідно диплому від 05.07.1988 серії НОМЕР_1 , позивач навчався у Молдові (Кішеневський політехнічний інститут з 01.09.1981 по 05.07.1988).

Також позивач відповідно записів трудової книжки НОМЕР_2 працював у Молдові з 12.12.1991 по 26.08.2000.

Постановою КМУ від 16.05.2025 № 562 Про деякі питання обчислення страхового стажу затверджено Порядок підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат особам, які проживають в Україні, за періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 року за межами України в республіках колишнього Союзу РСР для зарахування їх до страхового стажу.

Позивачем при призначенні пенсії не надавалися документи, видані органами, що здійснюють пенсійне забезпечення в іншій державі, які підтверджують факт неотримання таких виплат, або інформація про неможливість отримання відповідних документів.

Отже, відсутні підстави для зарахування періоду навчання з 01.09.1981 по 05.07.1988 та періоду роботи з 12.12.1991 по 31.12.1991 в іншій державі.

Період роботи з 12.12.1991 по 26.08.2000 не підлягає зарахуванню, оскільки відповідно до запису № 4 трудової книжки позивача НОМЕР_2 наявне виправлення в даті наказу про звільнення № 48-1 ВТ, запис про звільнення завірений печаткою на іноземній мові, яка потребує перекладу, засвідченого нотаріальною конторою. Зазначене порушує Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110.

За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі реєстр застрахованих осіб), де відсутні відомості про нарахування заробітної плати.

Отже, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Не погодившись з рішенням, представник позивача звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги представника позивача.

Позивачем разом з трудовою книжкою надані уточнюючі довідки щодо спірних періодів роботи. При цьому, відсутність в інформаційній базі персоніфікованого обліку відомостей про сплату підприємством-роботодавцем страхових внесків не є підставою для позбавлення позивача права на пенсію.

Крім того, відсутність інформації про сплату страхових внесків до ПФ РФ та неможливість їх підтвердження не може бути підставою для відмови у зарахуванні до страхового стажу для призначення пенсії за віком стажу роботи, набутого на підприємствах РФ, який підтверджений належними доказами.

Угода є єдиним документом, чинним в період роботи позивача, яка визначала виключні підстави для зарахування стажу, набутого в країнах колишнього СРСР і саме на їх підставі стаж має бути врахований.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП Діловодство спеціалізованого суду.

Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему Електронний суд матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.

Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі Електронний суд.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, розглядаючи апеляційні скарги в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

27.06.2025 ОСОБА_1 звернувся засобами вебпорталу електронних послуг до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Звернення опрацьовано за принципом екстериторіальності та за результатами розгляду заяви Головним управління Пенсійного фонду України у Донецькій області прийнято рішення про відмову у призначені пенсії від 04.07.2025 № 85 у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 31 рік.

До заяви про призначення пенсії позивачем надано документи за таким переліком:

диплом від 05.07.1988 серії НОМЕР_1 , де вказано, що позивач навчався в Молдові (Кішеневський політехнічний інститут з 01.09.1981 по 05.07.1988);

довідка № 15 від 25.10.2006, видана ДП Світ , де вказано, що ОСОБА_1 працював в ДП Світ на посаді начальника відділу сбуту з 01.06.2003 по 25.10.2006;

довідка № 14-л від 31.05.2003, видана ТОВ Нові технології , де вказано, що ОСОБА_1 працював в ТОВ Нові технології на посаді комерційного директора з 01.01.2003 по 31.05.2003;

довідка № 24/1/12/02 видана Индивідуальне підприємство Владимир Лакиза видана ОСОБА_1 в тому що він з 02.08.1995 по 24.12.2002 працював на посаді директора;

довідка № 7 від 15.11.2015, видана ТПП Укруніверсалсервіс , де вказано, що ОСОБА_1 працював на посаді заступника директора з 01.11.2006 по 11.11.2015;

трудова книжка серії НОМЕР_2 , де наявні наступні записи про трудову діяльність, розміщені на сторінках 2-3, 4-5:

запис № 1 учеба в Кішеневском политехническом институте с 01.09.1981 по 05.07.1988 (диплом от 05.07.1988 серии НОМЕР_1 );

запис № 2 12.12.1991 создание индивидуального предприятия VLADIMIR LACHIZA приказ от 12.12.1991 № 01.-А;

запис № 3 вступил в должность директора индівидуального предприятия приказ от 15.12.1991 № 03-АВ;

запис № 4 26.08.2000 уволен по собственному желанию с должности директора предприятия ст. 38 КЗОТ Молдови Приказ № 48-1ВТ от 26.08.2000 (має виправлення);

запис № 5 закритие индивидуального предприятия VLADIMIR LACHIZA.

Сторінка довідка 6-7 записів не має.

Позивачем надана фотокопія трудової книжки серії НОМЕР_2 , де наявні всі вищевказані записи.

Разом із тим, на сторінці 6-7 наявні записи:

№ 6 06.05.2025 запись по номеру 4 недействительна. ОСОБА_2 бухгалтер (підпис) без зазначення прізвища ім`я по батькові.

№ 7 26.05.2000 уволен по собственному желанию с должности директора предприятия ст. 38 КЗОТ Молдови Приказ № 48-1ВТ от 26.08.2000 ОСОБА_3 (підпис) без зазначення прізвища ім`я по батькові.

Відповідно до наданих документів до страхового стажу відповідач не зарахував періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 :

період навчання в Молдові з 01.09.1981 по 05.07.1988 відповідно до диплома НОМЕР_1 від 05.07.1988, оскільки період навчання перевищує встановлений термін 5 років та відсутні документи, видані органами, що здійснюють пенсійне забезпечення в іншій державі, які підтверджують факт неотримання таких виплат, або інформація про неможливість отримання відповідних документів.

період роботи в Молдові з 12.12.1991 по 31.12.1991, оскільки наявне виправлення в даті наказу про звільнення та відсутні документи, видані органами, що здійснюють пенсійне забезпечення в іншій державі, які підтверджують факт неотримання таких виплат, або інформація про неможливість отримання відповідних документів.

В рішенні зазначено, що вищевказані періоди стажу можливо зарахувати з урахуванням вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 2025 року № 562 Деякі питання обчислення страхового стажу.

Період роботи в Молдові з 01.01.1992 по 26.08.2000, оскільки наявне виправлення в даті наказу про звільнення та запис завірений печаткою на іноземній мові, яка потребує перекладу, засвідченого нотаріальною конторою.

Згідно розрахунку РС право зарахованими є періоди з 01.11.2004 по 19.11.2004, з 01.11.2006 по 21.11.2006, 01.09.2007 по 31.10.2007, з 16.12.2015 по 31.05.2016, з 05.11.2016 по 13.08.2017 згідно даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Суд першої інстанції частково задовольняючи позов, виходив з того, що відповідач розглядаючи заяву позивача, мав достатні повноваження для вжиття заходів, спрямованих на отримання необхідних відомостей. Проте, відповідач не надав докази вчинення ним, як органом, якому визначено опрацювання заяви позивача про призначення пенсії, будь-яких дій для отримання необхідних документів для прийняття рішення по суті заяви позивача у цій частині. Неможливість пенсійного органу скористатись правом на перевірку таких документів не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на соціальний захист та пенсійне забезпечення.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити пенсію та зарахувати до стажу періоди згідно поданих документів, то ця вимога є передчасною та буде наслідком втручання у дискреційні повноваження органу пенсійного фонду.

Оцінка суду.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 8 Закону № 1058 право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Статтею 24 Закону № 1058 визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності до 01.01.2004, які зараховуються до страхового стажу, визначаються законодавством, яке діяло до прийняття Закону № 1058, а саме - статтею 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення".

Тобто, весь трудовий стаж, набутий до 01.01.2004, враховується до страхового стажу на умовах раніше діючого законодавства, а з 01.01.2004 - до страхового стажу зараховуються лише ті періоди, протягом яких сплачувалися страхові внески, і в розмірах пропорційно сплаченим внескам.

Відповідно до статті 56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно зі статтею 48 КЗпП України положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На підставі пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (надалі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка і саме за відсутності такої або відповідних записів у ній, стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як свідчать матеріали справи, відмовляючи в зарахуванні до страхового стажу позивача періоду навчання з 01.09.1981 по 05.07.1988 та періоду роботи з 12.12.1991 по 31.12.1991, пенсійний орган зазначив, що період навчання перевищує встановлений термін 5 років та відсутні документи, видані органами, що здійснюють пенсійне забезпечення в іншій державі, які підтверджують факт неотримання таких виплат, або інформація про неможливість отримання відповідних документів.

При цьому відповідачем зазначено, що вказаний період стажу можливо зарахувати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 2025 року № 562 Деякі питання обчислення страхового стажу.

Відповідно до пункту 4 Порядку підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат особам, які проживають в Україні, за періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 р. за межами України в республіках колишнього Союзу РСР для зарахування їх до страхового стажу, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2025 № 562 у разі відсутності документів про неотримання в іншій державі пенсійних виплат особа зазначає причини неможливості їх отримання та може звернутися до територіального органу Пенсійного фонду України за допомогою в поданні до іншої держави запиту щодо відповідних документів.

До надходження відповідних документів до територіального органу Пенсійного фонду України пенсія особі обчислюється без урахування періодів трудової діяльності до 1 січня 1992 року за межами України в республіках колишнього Союзу РСР, крім випадків відсутності можливості здійснення обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та органами пенсійного забезпечення іншої держави та документального підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат за зазначені періоди.

Якщо відсутня можливість здійснення обміну інформацією між територіальним органом Пенсійного фонду України та органами, що здійснюють пенсійне забезпечення в іншій державі (міжнародне співробітництво між органами пенсійного забезпечення України та органами пенсійного забезпечення іншої держави не налагоджувалося чи не отримано відповіді на запит МЗС протягом 45 днів з дати його надсилання до іншої держави та органу, що здійснює пенсійне забезпечення в іншій державі), до появи можливості здійснення такого обміну/отримання підтвердних документів про нездійснення іншою державою пенсійних виплат особі, яка проживає в Україні, за періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 р. за межами України в республіках колишнього Союзу РСР, пенсія особі обчислюється з урахуванням періодів роботи в республіках колишнього Союзу РСР. У такому разі в заяві про призначення пенсії особа зазначає інформацію про те, що вона не отримує пенсійних виплат у відповідній державі та не може документально підтвердити нездійснення іншою державою пенсійних виплат за зазначені періоди.

Згідно з пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок № 22-1) при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, зокрема, реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.

На підставі пункту 1.8 Порядку № 22-1 у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.

З огляду на вищезазначене, пенсійний орган мав можливість скористатись зазначеним механізмом та повідомити позивача про недостатність документів, необхідних для прийняття рішення по суті заяви.

Зазначене також стосується періоду роботи в Молдові з 01.01.1992 по 26.08.2000 щодо повідомлення позивача про необхідність надання перекладу, засвідченого нотаріальною конторою.

Стосовно періодів з 01.01.2004, то з цього часу набрали чинності положення Закону № 1058-ІV і саме з цього часу законом передбачено обчислення пенсій за віком за даними, накопиченими на кожну застраховану особу в електронних базах даних системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України відповідно до звітів роботодавців, а саме за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За приписами статті 1 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону № 1058 платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

В розумінні статті 1 Закону № 1058 страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону; застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Згідно з частиною другою статті 20 Закону № 1058 обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Частинами шостою, дев`ятою, десятою статті 20 Закону № 1058 визначено, що страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Системний аналіз вищезазначених нормативно-правових актів свідчить, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.

При цьому, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді незарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки (зараховувалися в рахунок сплати заборгованих страхувальником сум недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення).

Крім того, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї страхових внесків, не повинна порушувати законні права та інтереси застрахованої особи, зокрема, право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 23.03.2020 у справі № 535/1031/16-а, від 30.09.2019 у справі № 414/736/17, від 20.03.2019 та залишається незмінною на даний час.

Положення Закону № 1058 набрали чинності з 01.01.2004 і саме з цього часу законом передбачено обчислення пенсій за віком за даними, накопиченими на кожну застраховану особу в електронних базах даних системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України відповідно до звітів роботодавців, а саме за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Тому період до 01.01.2004 підлягає до зарахування до страхового стажу незалежно від сплати страхових внесків при умові підтвердження трудової діяльності належними та допустимими доказами.

Як свідчать відомості Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (довідка форми ОК-5), з індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_1 за періоди з 01.01.2004 по 31.10.2004, з 20.11.2004 по 25.10.2006, з 22.11.2006 по 31.08.2007, з 01.11.2007 по 21.11.2015, з 01.12.2016 по 04.12.2016 та з 24.08.2017 по 31.08.2017 частково відсутня інформація про нарахування роботодавцями заробітної плати, а також відсутні відомості про сплату підприємствами (підприємцями)-страхувальниками страхових внесків за позивача, у зв`язку з чим позивачу частково зараховано спірні періоди після 01.01.2004 до страхового стажу, а саме з 01.11.2004 по 19.11.2004, з 01.11.2006 по 21.11.2006, 01.09.2007 по 31.10.2007, з 16.12.2015 по 31.05.2016, з 05.11.2016 по 13.08.2017, зокрема в тій частині де наявна інформація про нараховану заробітну плату та сплачені внески.

Трудова книжка НОМЕР_2 не містить записів про роботу позивача після серпня 2000 року, а позивачем не надано належних доказів, які б підтвердили нарахування йому заробітної плати чи сплату страхових внесків страхувальником у спірних періодах після 2000 року, тому пенсійний орган обґрунтовано не зарахував спірні періоди після 2000 року до страхового стажу позивача.

Є безпідставними доводи позивача про, що несплата страхувальником страхових внесків не може бути підставою для неврахування певних періодів до страхового стажу особи, оскільки несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків не повинна порушувати права особи тільки за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві та отримання заробітної плати.

Як вже зазначалося вище, позивачем не надано належних доказів роботи після 2000 року на спірних підприємствах та нарахування заробітної плати.

Позивач не позбавлений права надалі, у разі зібрання належних і допустимих доказів про те, що у спірний період йому дійсно нараховувалася і виплачувалася заробітна плата (податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого поданих підприємствами до контролюючого органу про нарахування доходу позивачу за спірні періоди, відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків позивачу з інформацією про виплачений дохід), проте роботодавцем не сплачувалися страхові внески, звернутися до територіальних органів Пенсійного фонду України для перерахунку стажу.

Щодо не врахування до страхового стажу періодів з 27.08.2000 по 24.12.2002, з 01.01.2003 по 31.03.2003, з 01.06.2003 по 31.12.2003 суд зазначає наступне.

Як вже зазначалося вище, трудова книжка позивача не містить записів про трудову діяльність позивача після 27.08.2000.

При цьому, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи п. 3 Порядку № 637).

Позивачем до заяви про призначення пенсії надано довідки:

- № 24/1/12/02 видана Індивідуальне підприємство Владимир Лакиза видана ОСОБА_1 в тому що він з 02.08.1995 по 24.12.2002 працював на посаді директора,

- № 15 від 25.10.2006 видана ДП Світ , де вказано, що ОСОБА_1 працював в ДП Світ на посаді начальника відділу сбуту з 01.06.2003 по 25.10.2006,

- № 14-л від 31.05.2003 видана ТОВ Нові технології , де вказано, що ОСОБА_1 працював в ТОВ Нові технології на посаді комерційного директора з 01.01.2003 по 31.05.2003.

Проте, пенсійним органом в рішенні про відмову в призначенні пенсії не надано оцінки інформації, що міститься у зазначених довідках.

Згідно з частиною третьою статті 44 Закону № 1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до пункту 1.8 Порядку № 22-1 у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія).

Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія).

На підставі пункту 4.2 Порядку № 22-1 працівник пенсійного органу повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.

Підпунктом 2 пункту 6 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (затверджене Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 за № 28-2, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15.0.12015 за № 40/26485) визначено, що Головне управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на головне управління Фонду завдань.

Аналіз вищевказаних положень свідчить, що пенсійний орган наділений не тільки правом на перевірку відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, а також має обов`язки витребування недостатніх відомостей і документів, зокрема, у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих особою документів, відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності.

Між тим відповідач, всупереч приписам ст. 44 Закону № 1058 та Порядку № 22-1 не повідомив позивача про необхідність надання додаткових документів, не виконав свій обов`язок щодо витребування недостатніх документів та отримання відповідної інформації, що свідчить про протиправність рішення від 04.07.2025 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії, тому рішення підлягає скасуванню з визначенням відповідачу обов`язку повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки суду наданої у рішенні.

Верховний Суд у постанові від 10.05.2024 у справі № 580/3690/23 дійшов висновку, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення або вчинив бездіяльність за наслідками звернення особи, але таке рішення чи вчинена бездіяльність визнані судом протиправними з огляду на невідповідність чинному законодавству, то суд, як виняток, за відсутності сумнівів у тому, що суб`єктом звернення (позивачем у справі) дотримано усіх визначених законом умов для отримання позитивного результату за наслідками розгляду його звернення та за умови відсутності у суб`єкта, що уповноважений прийняти відповідне рішення за наслідками звернення позивача, дискреції (можливості на власний розсуд визначити зміст рішення та обрати на підставі поданих позивачем документів один з варіантів дій), вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення.

Статтею 58 Закону № 1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, тобто Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, тому відповідач, з урахуванням дискреційних повноважень, повинен повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком та, з урахуванням висновків суду, надати оцінку довідкам № 24/1/12/02, № 15, № 14-л, прийняти заходи щодо отримання відповідних відомостей про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків з підприємств, в яких працював позивач, повідомити позивача про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів тощо.

За таких обставин суд погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення адміністративного позову.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційних скарг є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для їх задоволення та скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, адвоката Мастюгіна Євгенія Дмитровича, що діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року у справі № 200/6215/25 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року у справі № 200/6215/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення 01 грудня 2025 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 01 грудня 2025 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

І.В. Геращенко