Справа № 160/28046/25
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2025-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЗлатіна Станіслава Вікторовича
за участі секретаря судового засіданняОсуховська Ж.С.
представника позивача представника відповідача Лисиця Т.І., Баранова Л.В. Дідківська С.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариство з обмеженою відповідальністю "КОМТЕК СЕРВІС" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень
Позивач звернувся з позовом до суду, у якому з урахуванням заяви від 08.11.2025 року про уточнення позовних вимог просить суд:
Позовні вимоги обгрунтовані наступним:
господарські операції позивача з контрагентами носять реальний характер; всі первинні документи оформлені належним чином; будь-яке автоматичне співставлення чи дані отримані з автоматизованих систем контролюючого органу не належними доказами, оскільки це не віднесено до засобів перевірки правильності та повноти визначення податкових зобов`язань, а тому здобуті таким чином докази не можуть бути належними;
висновки про відсутність у контрагентів позивача трудових та матеріальних ресурсів відповідачем зроблено виключно на підставі аналізу зібраної та опрацьованої податкової інформації наявності у базі даних ДПС України, однак така інформація не є належних та допустимим доказом у розумінні КАС України;
основним критерієм реальності господарської операції є рух активів або зміни у структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника податків, тобто оприбуткування товарно-матеріальних цінностей, отримання матеріального результату від виконання робіт, перерахування грошових коштів контрагентам;
недостатність персоналу, відсутність власних транспортних засобів, виробничо-складських приміщень не може свідчити про відсутність адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань та відсутність фізичних дій, спрямованих на виконання зобов`язань, оскільки наведені обставини не позбавляють суб`єкта господарювання здійснювати посередницьку діяльність, залучати виробничі та трудові ресурси інших суб`єктів господарювання для виконання зобов`язань по укладених договорах;
за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху грошових коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його контрагентів для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок можливих протиправних діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу;
невірне заповнення графи «призначення платежу» у платіжних дорученнях не свідчить про не сплату податків та зборів позивачем під час виплати дивідендів. Законодавством не передбачена відповідальність платників податків у разі невірного заповнення полів «Код виду сплати» або «Додаткова інформація запису» реквізиту «Призначення платежу» платіжної інструкції. Поряд з цим, Порядок заповнення реквізиту «Призначення платежу» платіжної інструкції під час сплати (стягнення) податків, зборів, митних, інших платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, внесення авансових платежів (передоплати), грошової застави, а також у разі їх повернення, затверджений Наказом Міністерством фінансів Україн 22 березня 2023 року № 148 не містить норми щодо можливості виправлення платником невірного заповнення реквізиту «Призначення платежу» платіжної інструкції.
Ухвалою суду від 30.09.2025 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити у задоволенні позову з наступних підстав:
господарські взаємовідносини позивача з контрагентами: ТОВ «ФАБЕСТ», ТОВ «КВАДРАДО», ТОВ «ЕЛІРІЯ», ТОВ « СМАРТ БІЗНЕСГРУП», ТОВ «ТОРГСИСТЕМА», ТОВ «ЦЕНТР КОМФОРТ ТОРГ», ТОВ «АРГЕОН», ТОВ «ІНСТАТОР», ТОВ «ІНДУСТРІАЛ ТОРГ», ТОВ «ТІЛОР», ТОВ «Стройінвест-44», ТОВ «МАКСВЕЛ ПРОД», ТОВ «СТОРМ БУД» , ТОВ «ДОРВЕНТ», ТОВ «ПРІМЕКС ТОРГ», ТОВ «ЛОЙТ», ТОВ «БІЛДСІТІ», ТОВ «КРІСКЕНД», ТОВ «Будкомплект-09», ТОВ «Оллфікс», ТОВ «Трейдінвест-Груп» є нереальними через відсутність джерела походження ТМЦ, зазначених в первинних документах, внаслідок відсутності підтвердження придбання реалізованих ТМЦ контрагентами позивача, відсутність сертифікатів якості, відсутність матеріально-технічної і технологічної можливості здійснення виробництва (навантаження, розвантаження), тимчасового зберігання відповідних обсягів товару (його фізичного руху) в обмежені проміжки часу тощо та відсутність даних, підтверджували б придбання послуг з транспортування. З урахуванням вищевикладеного, надані до перевірки видаткові накладні свідчать про відсутність факту реального одержання (купівлі) контрагентами позивача відповідної кількості ідентифікованого товару від інших СГ внаслідок відсутності, засвідчує неможливість формування ним відповідного активу та доказує фіктивність введення в обіг ідентифікованого товару та нереальність здійснення контрагентами позивача первинного постачання ТМЦ на адресу позивача;
Ухвалою суду від 01.12.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та зазначив про те, що документи, які підтверджують витрати на правничу допомогу адвоката, будуть надані протягом 5-ти днів після проголошення рішення суду
Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позову та зазначив про те, що кодти за сплати військоовго збору та ПДФО, сплачені позивачем, обліковують за іншим підприємством, оскільки позивач невірно оформив платіжне доручення.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступне.
Відповідач провів планову виїзну документальну перевірку позивача, за наслідками якої складено Акт за період з 01.04.2018 по 31.12.2024 складено акт від 18.04.2025p. №1779/04-36-07-1404/37065063.
У відповідності до розділу 4 Акта перевірки, ГУ ДПС у Дніпропетровській області встановлені порушення:
1. п .п .14.1.231 п .14.1 ст .14, п .44.1 ст .44, п . п .134.1.1, п .134.1 ст .134, п . п . 140.4.4 п . 140.4, п .п .140.5.5, п.140.5 ст.140 Податкового кодексу України, п . 5 П(С)БО 1 «ЗОБОВ`ЯЗАННЯ», п .21 П (С )БО 15 «ДОХІД », п . 12 П ( С ) БО 9 « ЗАПАСИ », ст .1, п .2 ст .3, ст .4, п .6 ст .8, п . 1 та п . 2 статті 9 Закону України від 16.07.1999р. Nє996- ХІУ « Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пункту 2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 Nє88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.95 за №168/704, в результаті чого занижено податок на прибуток суму 5 889 312 грн., за півріччя 2018 року на суму 219 668 грн за три квартали 2018 року на суму 264 859грн за рік 2018 на суму 411 863 грн за 1 квартал 2019 року на суму 147 132 грн за півріччя 2019 року на суму 326 840 грн за три квартали 2019 року на суму 559 602 грн. за рік 2019 на суму 805016 грн за 1 квартал 2020 року на суму 250 367грн за півріччя 2020 року на суму 304 686грн за три квартали 2020 року на суму 391 321 грн., за рік 2020 на суму 779 648 грн за І квартал 2021 року на суму 135 781 грн за півріччя 2021 року на суму 850 008грн за три квартали 2021 року на суму 1286 096 грн. за рік 2021 на суму 1 638 311 грн. за І квартал 2022 року на суму 348 111 грн за півріччя 2022 року на суму 531 330грн. за три квартали 2022 року на суму 668 101 грн. за рік 2022 року на суму 994217 грн. за І квартал 2023 року на суму 159556 грн. за півріччя 2023 року на суму 429 216грн. за три квартали 2023 року на суму 623 800 грн. за рік 2023 року на суму 813113 грн. за 1 квартал 2024 року на суму 165 819 грн. за півріччя 2024 року на суму 264 520 грн. за три квартали 2024 року на суму 314 114 грн. за рік 2024 року на суму 447 144 грн.
2. пп.49.18.2 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України ТОВ «КОМТЕК СЕРВІС» несвоєчасно подано податкові декларації з екологічного податку за 1 кв . 2020 року рік (граничний строк подання - 12.05.2020р.), за 3 кв . 2020 року (граничний строк подання - 09.11.2020р.).
Висновки акту перевірки обгрунтовані наступним:
господарські взаємовідносини позивача з контрагентами: ТОВ «ФАБЕСТ», ТОВ «КВАДРАДО», ТОВ «ЕЛІРІЯ», ТОВ « СМАРТ БІЗНЕСГРУП», ТОВ «ТОРГСИСТЕМА», ТОВ «ЦЕНТР КОМФОРТ ТОРГ», ТОВ «АРГЕОН», ТОВ «ІНСТАТОР», ТОВ «ІНДУСТРІАЛ ТОРГ», ТОВ «ТІЛОР», ТОВ «Стройінвест-44», ТОВ «МАКСВЕЛ ПРОД», ТОВ «СТОРМ БУД», ТОВ «ДОРВЕНТ», ТОВ «ПРІМЕКС ТОРГ», ТОВ «ЛОЙТ», ТОВ «БІЛДСІТІ», ТОВ «КРІСКЕНД», ТОВ «Будкомплект-09», ТОВ «Оллфікс», ТОВ «Трейдінвест-Груп» є нереальними через відсутність джерела походження ТМЦ, зазначених в первинних документах, внаслідок відсутності підтвердження придбання реалізованих ТМЦ контрагентами позивача, відсутність сертифікатів якості, відсутність матеріально-технічної і технологічної можливості здійснення виробництва (навантаження, розвантаження), тимчасового зберігання відповідних обсягів товару (його фізичного руху) в обмежені проміжки часу тощо та відсутність даних, підтверджували б придбання послуг з транспортування. З урахуванням вищевикладеного, надані до перевірки видаткові накладні свідчать про відсутність факту реального одержання (купівлі) контрагентами позивача відповідної кількості ідентифікованого товару від інших СГ внаслідок відсутності, засвідчує неможливість формування ним відповідного активу та доказує фіктивність введення в обіг ідентифікованого товару та нереальність здійснення контрагентами позивача первинного постачання ТМЦ на адресу позивача;
підприємством несвоєчасно подано податкові декларації з екологічного податку за 1 кв 2020 року рік (граничний строк подання - 12.05.2020р.), за 3 кв . 2020 року (граничний строк подання - 09.11.2020р.);
Процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість та обґрунтованості формування фінансового результату до оподаткування повинна включати такі етапи:
1. встановлення факту здійснення господарської операції. При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.
2. встановлення правосуб`єктності учасників господарської операції.
3. встановлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.
4. встановлення дотримання платником податку вимог щодо документального підтвердження понесених витрат.
5. встановлення факту понесення позивачем вказаних витрат.
Основним критерієм реальності господарської операції є рух активів або зміни у структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника податків, тобто оприбуткування товарно-матеріальних цінностей, отримання матеріального результату від виконання робіт, перерахування грошових коштів контрагентам.
Суд зазначає, що не є обов`язковою передумовою для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань визнання недійсними (у тому числі і нікчемними) право чинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому взаємовідносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.
Оцінуватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.
Таким чином, судом відхиляються доводи відповідача про те, що правочин укладений позивачем з ТОВ «ФАБЕСТ», ТОВ «КВАДРАДО», ТОВ «ЕЛІРІЯ», ТОВ « СМАРТ БІЗНЕСГРУП», ТОВ «ТОРГСИСТЕМА», ТОВ «ЦЕНТР КОМФОРТ ТОРГ», ТОВ «АРГЕОН», ТОВ «ІНСТАТОР», ТОВ «ІНДУСТРІАЛ ТОРГ», ТОВ «ТІЛОР», ТОВ «Стройінвест-44», ТОВ «МАКСВЕЛ ПРОД», ТОВ «СТОРМ БУД», ТОВ «ДОРВЕНТ», ТОВ «ПРІМЕКС ТОРГ», ТОВ «ЛОЙТ», ТОВ «БІЛДСІТІ», ТОВ «КРІСКЕНД», ТОВ «Будкомплект-09», ТОВ «Оллфікс», ТОВ «Трейдінвест-Груп» правочини визнані податковим органом ризикованими, оскільки відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.
Крім того, відповідач не надав суду беззаперечних та неспростовних доказів того, що не виконання контрагентами ТОВ «ФАБЕСТ», ТОВ «КВАДРАДО», ТОВ «ЕЛІРІЯ», ТОВ « СМАРТ БІЗНЕСГРУП», ТОВ «ТОРГСИСТЕМА», ТОВ «ЦЕНТР КОМФОРТ ТОРГ», ТОВ «АРГЕОН», ТОВ «ІНСТАТОР», ТОВ «ІНДУСТРІАЛ ТОРГ», ТОВ «ТІЛОР», ТОВ «Стройінвест-44», ТОВ «МАКСВЕЛ ПРОД», ТОВ «СТОРМ БУД», ТОВ «ДОРВЕНТ», ТОВ «ПРІМЕКС ТОРГ», ТОВ «ЛОЙТ», ТОВ «БІЛДСІТІ», ТОВ «КРІСКЕНД», ТОВ «Будкомплект-09», ТОВ «Оллфікс», ТОВ «Трейдінвест-Груп» своїх договірних зобов`язань, мало наслідком безтоварність операцій між позивачем та ТОВ «ФАБЕСТ», ТОВ «КВАДРАДО», ТОВ «ЕЛІРІЯ», ТОВ « СМАРТ БІЗНЕСГРУП», ТОВ «ТОРГСИСТЕМА», ТОВ «ЦЕНТР КОМФОРТ ТОРГ», ТОВ «АРГЕОН», ТОВ «ІНСТАТОР», ТОВ «ІНДУСТРІАЛ ТОРГ», ТОВ «ТІЛОР», ТОВ «Стройінвест-44», ТОВ «МАКСВЕЛ ПРОД», ТОВ «СТОРМ БУД», ТОВ «ДОРВЕНТ», ТОВ «ПРІМЕКС ТОРГ», ТОВ «ЛОЙТ», ТОВ «БІЛДСІТІ», ТОВ «КРІСКЕНД», ТОВ «Будкомплект-09», ТОВ «Оллфікс», ТОВ «Трейдінвест-Груп».
Суд також зазначає, що не є підставою для відмови у праві на формування фінансового результату до оподаткування порушення податкової дисципліни, вчинені ТОВ «ФАБЕСТ», ТОВ «КВАДРАДО», ТОВ «ЕЛІРІЯ», ТОВ « СМАРТ БІЗНЕСГРУП», ТОВ «ТОРГСИСТЕМА», ТОВ «ЦЕНТР КОМФОРТ ТОРГ», ТОВ «АРГЕОН», ТОВ «ІНСТАТОР», ТОВ «ІНДУСТРІАЛ ТОРГ», ТОВ «ТІЛОР», ТОВ «Стройінвест-44», ТОВ «МАКСВЕЛ ПРОД», ТОВ «СТОРМ БУД», ТОВ «ДОРВЕНТ», ТОВ «ПРІМЕКС ТОРГ», ТОВ «ЛОЙТ», ТОВ «БІЛДСІТІ», ТОВ «КРІСКЕНД», ТОВ «Будкомплект-09», ТОВ «Оллфікс», ТОВ «Трейдінвест-Груп» (аналогічну позицію займає Верховний Суд України у постанові від 13.01.2009 року, номер судового рішення в ЄДРСР 3060678).
Будь-яке автоматичне співставлення чи дані отримані з автоматизованих систем контролюючого органу не належними доказами, оскільки це не віднесено до засобів перевірки правильності та повноти визначення податкових зобов`язань, а тому здобуті таким чином докази не можуть бути належними (постанова Верховного Суду від 27.02.2018 року у справі № 811/2154/13-а).
При здійсненні платником податків господарської діяльності є можливими і збиткові операції; не є обов`язковим або економічних ефект спостерігався негайно одразу після вчинення операції; економічний ефект також може не настати ніколи (постанова Верховного Суду від 05.11.2019 року у справі № 818/6203/13-а).
За умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху грошових коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його контрагентів для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок можливих протиправних діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.
Окрім цього, наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.
В постанові від 07.07.2022 у справі № 160/3364/19 Велика Палата Верховного Суду, застосувавши норми пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пунктів 198.3, 198.6 статті 198 ПК, статей 1, 9 Закону № 996-ХІV, так само висновувала, що "…правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у власній господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами».
Згідно вимог п.201.10 ПК України податкова накладна складена та зареєстрована після 01.07.2017 року у ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів (послуг), є для покупця таких товарів (послуг) достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Визначальним фактором для формування податкового кредиту платником ПДВ є відповідність податкової накладної до порядку її заповнення та подальше використання придбаних товарів в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.04.2022 року у справі № 200/5932/19.
Сертифікаційні документи на товар, які, в свою чергу, не містять відомостей про учасників та умови господарської операції з поставки, не можуть слугувати підтвердженням або спростуванням реальності господарської операції; сертифікати якості не є документами первинного бухгалтерського або податкового обліку, що фіксують рух активів. А тому навіть їх відсутність не має вирішального значення для встановлення фактичного руху активів у процесі виконання поставок (постанова Верховного Суду від 09.08.2022 року у справі № 380/1905/20).
Відсутність у контрагента позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу (постанова Верховного Суду від 30.01.2018 року у справі № 1570/5614/2012, від 22.10.2019 року у справі № 822/5413/15).
Відсутність ТТН, тим не менш, не може бути самостійною підставою вважати господарську операцією такою, що не відбулася, а причини відсутності ТТН у кожному конкретному випадку мають бути досліджені судом.
Відсутність товарно-транспортних накладних не є безумовною підставою ставити під сумнів здійснення господарських операцій. Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку валових витрат та податкового кредиту платника податків. При цьому, документи обумовлені правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.
Аналогічну правову позицію висловлено Верховним судом у постанові від 11 вересня 2018 року по справі №804/4787/16 (провадження №К/9901/3335/17).
Отже, судом підлягає дослідженню факт реальності господарської операції між позивачем та ТОВ «ФАБЕСТ», ТОВ «КВАДРАДО», ТОВ «ЕЛІРІЯ», ТОВ « СМАРТ БІЗНЕСГРУП», ТОВ «ТОРГСИСТЕМА», ТОВ «ЦЕНТР КОМФОРТ ТОРГ», ТОВ «АРГЕОН», ТОВ «ІНСТАТОР», ТОВ «ІНДУСТРІАЛ ТОРГ», ТОВ «ТІЛОР», ТОВ «Стройінвест-44», ТОВ «МАКСВЕЛ ПРОД», ТОВ «СТОРМ БУД», ТОВ «ДОРВЕНТ», ТОВ «ПРІМЕКС ТОРГ», ТОВ «ЛОЙТ», ТОВ «БІЛДСІТІ», ТОВ «КРІСКЕНД», ТОВ «Будкомплект-09», ТОВ «Оллфікс», ТОВ «Трейдінвест-Груп».
Судом під час розгляду справи встановлено, що між позивачем та ТОВ «ФАБЕСТ», ТОВ «КВАДРАДО», ТОВ «ЕЛІРІЯ», ТОВ « СМАРТ БІЗНЕСГРУП», ТОВ «ТОРГСИСТЕМА», ТОВ «ЦЕНТР КОМФОРТ ТОРГ», ТОВ «АРГЕОН», ТОВ «ІНСТАТОР», ТОВ «ІНДУСТРІАЛ ТОРГ», ТОВ «ТІЛОР», ТОВ «Стройінвест-44», ТОВ «МАКСВЕЛ ПРОД», ТОВ «СТОРМ БУД», ТОВ «ДОРВЕНТ», ТОВ «ПРІМЕКС ТОРГ», ТОВ «ЛОЙТ», ТОВ «БІЛДСІТІ», ТОВ «КРІСКЕНД», ТОВ «Будкомплект-09», ТОВ «Оллфікс», ТОВ «Трейдінвест-Груп» з кожним окремо укладно договори поставки товару, копії яких містяться у матеріалах справи та які вказані в акті перевірки, відповідно до умов яких вказані вище контрагенти позивача (кожен окремо) зобов`язався поставити позивачу товар, а позивач зобов`язався розрахувати за поставлений товар з кожним контрагентом окремо.
Факт виконання договорів підтверджується наступними документами: видатковими накладними та актами приймання товару, що міститься у матеріалах справи та вказані у акті перевірки.
Судом під час розгляду справи встановлено, що вказані документи відповідають вимогам частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Придбані товари оплачені позивачем, що підтверджується платіжними інструкціями, що містяться у матеріалах справи.
Судом на підставі інформації з ЄДРПОУ встановлено, що ТОВ «ФАБЕСТ», ТОВ «КВАДРАДО», ТОВ «ЕЛІРІЯ», ТОВ « СМАРТ БІЗНЕСГРУП», ТОВ «ТОРГСИСТЕМА», ТОВ «ЦЕНТР КОМФОРТ ТОРГ», ТОВ «АРГЕОН», ТОВ «ІНСТАТОР», ТОВ «ІНДУСТРІАЛ ТОРГ», ТОВ «ТІЛОР», ТОВ «Стройінвест-44», ТОВ «МАКСВЕЛ ПРОД», ТОВ «СТОРМ БУД», ТОВ «ДОРВЕНТ», ТОВ «ПРІМЕКС ТОРГ», ТОВ «ЛОЙТ», ТОВ «БІЛДСІТІ», ТОВ «КРІСКЕНД», ТОВ «Будкомплект-09», ТОВ «Оллфікс», ТОВ «Трейдінвест-Груп» були зареєстровані як юридична особа, на момент здійснення з позивачем господарської діяльності.
Також судом під час розгляду справи встановлено, що товарно-матеріальні цінності отримані позивачем від ТОВ «ФАБЕСТ», ТОВ «КВАДРАДО», ТОВ «ЕЛІРІЯ», ТОВ « СМАРТ БІЗНЕСГРУП», ТОВ «ТОРГСИСТЕМА», ТОВ «ЦЕНТР КОМФОРТ ТОРГ», ТОВ «АРГЕОН», ТОВ «ІНСТАТОР», ТОВ «ІНДУСТРІАЛ ТОРГ», ТОВ «ТІЛОР», ТОВ «Стройінвест-44», ТОВ «МАКСВЕЛ ПРОД», ТОВ «СТОРМ БУД», ТОВ «ДОРВЕНТ», ТОВ «ПРІМЕКС ТОРГ», ТОВ «ЛОЙТ», ТОВ «БІЛДСІТІ», ТОВ «КРІСКЕНД», ТОВ «Будкомплект-09», ТОВ «Оллфікс», ТОВ «Трейдінвест-Груп» використані у власній господарській діяльності позивача: перепродані третім особам, що підтверджується договорами, видатковими накладними, банківськими документами, бухгалтерськими регістрами тощо, копії яких містяться у матеріалах справи, а також письмовими поясненнями позивача від 23.11.2025 року, у яких зазначено про рух товарів від вказаних вище контрагентів позивача на користь третіх осіб; також позивачем за наслідками перепродажу товарів зареєстровані податкові накладні, копії яких також містяться у матеріалах справи.
Суд звертає увагу на те, що документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.
При цьому сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.
Універсальний принцип розгляду податкових спорів полягає у наступному: перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.
Суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07 липня 2022 року по справі № 160/3364/19 про те, що будь-який документ, виданий від імені суб`єкта господарювання (платника податків), що не був позбавлений відповідного статусу на час складення цього документа, має силу первинного документа та згідно зі статтею 44 ПК України та статтею 9 Закону № 996-ХIV підтверджує дані податкового обліку суб`єкта господарювання та/або його контрагентів у тому разі, якщо цей документ містить, зокрема: достовірні дані про фактично здійснену господарську операцію та відображає її економічну суть; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Водночас інший платник податків під час використання такого документа у своєму податковому обліку повинен діяти розумно, добросовісно та з належною обачністю, а також не мати достатніх підстав для сумніву в достовірності даних, внесених до відповідного документа своїм контрагентом, у тому числі стосовно даних щодо можливих дефектів правового статусу такого контрагента, а також щодо підпису та інших засобів ідентифікації представників контрагента, які брали участь у господарській операції.
У таких висновках Велика Палата виходила з того, що підтвердженням господарської операції з огляду на визначення Закону № 996-ХIV є саме рух матеріальних активів та коштів між контрагентами, натомість первинна документація є відображенням такої операції.
ВП ВС зазначила, що самий собою факт використання первинних документів з недостовірними даними для підтвердження обставин здійснення господарської операції не повинен автоматично вказувати на безпідставність даних податкового обліку. Натомість, контролюючий орган має довести, що платник податків, приймаючи від контрагентів та використовуючи певні документи для цілей податкового обліку, діяв нерозумно, недобросовісно або без належної обачності. Це також пов`язано з фактичною можливістю й економічною доцільністю перевірки самим платником податків достовірності відомостей, які були включені до первинних документів. Мають бути наявні докази того, що розумними заходами добросовісний платник податків міг перевірити правдивість відповідних документів, а також мав достатні підстави, діючи з належною обачністю, для обґрунтованих сумнівів у їх змісті.
Утім, як зазначалось вище, у ході розгляду цієї справи суд не встановив ознак недобросовісності позивача, як і в запереченнях відповідача проти заявлених позовних вимог та доводів позивача не наведено жодних доказів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності чи фактів узгодженості його дій з недобросовісними контрагентами з метою незаконного отримання податкових вигод або ж його обізнаності з такими діями товариствами чи сприяння ухиленню ними товару від виконання податкових зобов`язань.
На підставі викладеного, судом відхиляються доводи відповідача про неможливість здійснення контрагентами позивача господарських операцій з позивачем.
Виплата дивідендів засновникам підприємства відбулася 26.02.2020.
Тобто, судом встановлено, що єдиною підставою для висновку податкового органу про те, що податкові зобов`язання ТОВ «КОМТЕК СЕРВІС» щодо сплати ПДФО з нарахованих сум дивідендів засновникам підприємства на теперішній час залишились не виконаними стало те, що у графі «призначення платежу» вказаний код ЄДРПОУ не позивача, а іншої юридичної особи.
Суд на підставі копії платіжного доручення від 26.02.2020 №176 та пояснень відповідача встановив, що всі інші реквізити платіжного документа заповнені платником податків вірно в т.ч. і вірно визначена сума податку.
Тобто, судом встановлено, що єдиною підставою для висновку податкового органу про те, що податкові зобов`язання ТОВ «КОМТЕК СЕРВІС» щодо сплати військового збору з нарахованих сум дивідендів засновникам підприємства на теперішній час залишились не виконаними стало те, що у графі «призначення платежу» вказаний код ЄДРПОУ не позивача, а іншої юридичної особи.
Суд на підставі копії платіжного доручення від 26.02.2020 №175 та пояснень відповідача встановив, що всі інші реквізити платіжного документа заповнені платником податків вірно в т.ч. і вірно визначена сума військового збору.
Відповідно до п.7 Порядку заповнення реквізиту «Призначення платежу» розрахункових документів на переказ у разі сплати (стягнення) податків, зборів, платежів на бюджетні рахунки та/або єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на небюджетні рахунки, а також на єдиний рахунок, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 24.07.2015 № 666, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин лютий 2020 року, у разі заповнення реквізиту «Призначення платежу» з порушенням вимог, визначених у цьому Порядку, документ на переказ приймається до виконання. При цьому вважається, що платник податків/єдиного внеску сплачує грошове зобов`язання/єдиний внесок (код виду сплати 101).
Суд зазначає, що водночас законодавством не передбачена відповідальність платників податків у разі невірного заповнення полів «Код виду сплати» або «Додаткова інформація запису» реквізиту «Призначення платежу» платіжної інструкції.
Поряд з цим, Порядок заповнення реквізиту «Призначення платежу» розрахункових документів на переказ у разі сплати (стягнення) податків, зборів, платежів на бюджетні рахунки та/або єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на небюджетні рахунки, а також на єдиний рахунок, затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 24.07.2015 № 666, не містить норми щодо можливості виправлення платником невірного заповнення реквізиту «Призначення платежу» платіжної інструкції.
Також у матеріалах справи міститься лист АТ КБ «ПриватБанк» від 16.10.2025 року про те, що грошові платежі згідно платіжних доручень від 26.02.2020 № 175 та № 176 успішно проведені банком.
Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів того, що грошові платежі згідно платіжних доручень від 26.02.2020 № 175 та № 176 не надійшли на єдиний казначейський рахунок; відповідач у письмових поясненнях від 21.11.2025 року вказує, що грошові кошти згідно вказаних платіжних доручень від 26.02.2020 № 175 та № 176 надійшли на єдиний казначейський рахунок однак обліковуються іншою юридичною особою ТОВ «Торговий Дім Комтек».
За вказаних обставин, суд доходить до висновку, що позивач вчасно сплатив ПДФО та військовий збір під час виплати дивідендів засновникам товариства, а підхід податкового органу, відображений у акті перевірки, стосовно вказаних вище грошових платежів є формальним.
Таким чином, вказані податкові повідомлення рішення є протиправними та підлягають скасуванню.
Судовий збір покладається на відповідача згідно вимог ст. 139 КАС України.
Стосовно витрат на правничу допомогу.
У відповідності до вимог ч.7 ст. 139 позивач подав заяву про те, що докази понесення відповідних витрат будуть надані протягом 5-ти днів після ухвалення рішення суду.
Керуючись ст. 241-246 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 01 грудня 2025 року.

Суддя С.В. Златін