Справа № 120/15898/25
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2025-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

01 грудня 2025 р. Справа № 120/15898/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комара Павла Анатолійовича, розглянувши письмово матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою суду від 17.11.2025 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання до суду пояснень щодо обставин, які перешкодили вчасно звернутися до адміністративного суду з позовною заявою.

21.11.2025 представником позивача подано заяву про усунення недоліків, в якій зазначається, що позивачем не було одержано письмового повідомлення який розмір індексації грошового забезпечення було нараховано йому та виплачено, позивач не мав підстав для сумнівів у добросовісності відповідача при здійсненні розрахунку грошового забезпечення. Лише після отримання відповіді на адвокатський запит позивачу фактично стало відомо про порушення свого права. Позивач не мав об`єктивної можливості дізнатися про порушення свого права на момент отримання виплати, оскільки: військовослужбовець не отримує повного розрахункового листа або відомостей про структуру нарахувань; інформація про наявність/відсутність індексації або додаткових виплат не є відкритою та зрозумілою без спеціальних розрахунків і роз`яснень фінансових органів; лише після звернення (запиту, отримання відповіді, ознайомлення з довідками чи документами) позивач міг дізнатися, що право порушене.

Так, предметом оскарження у позові визначено протиправну, на думку представника позивачки, бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення із врахуванням прожиткового мінімуму станом на 01 січня відповідного календарного року в період з 02.03.2022 по 20.05.2023.

При цьому згідно наказу командира В/ч НОМЕР_2 від 26.06.2024 № 178 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини з 26.06.2024.

Отже, позивач при звільненні з В/ч НОМЕР_3 та отриманні грошового атестату мав б бути обізнаним про всі суми, що йому були нараховані та виплачені, а тому саме з цього часу слід здійснювати обчислення тримісячного строку звернення до суду.

Натомість, до суду з цим позовом представник позивача звернулася лише 12.11.2025, тобто із пропуском строку, передбаченого статтею 233 КЗпП України.

Суд зауважує, що в поданій заяві про усунення недоліків, як і у попередній заяві про поновлення строку звернення до суду представник позивача посилається на необізнаність позивача про суми виплаченого грошового забезпечення під час звільнення з військової служби.

Суд ще раз звертає увагу, що ухвалою суду від 17.11.2025 позивачу запропоновано надати належним чином мотивоване клопотання із зазначення обставин, що перешкоджали його зверненню із цими позовними вимогами для поновлення строку звернення до суду.

Окрім того, суд відхиляє доводи представника позивача щодо не розповсюдження строку звернення на період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби.

Так, згідно з пунктом 1 Глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Вказаною нормою карантин визначено безумовною правовою підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину, однак не підставою для фактичного незастосування строків звернення.

Тобто вказаною статтею учасникам процесу надано можливість звернення до суду у період дії карантину без обґрунтовувати поважність причин пропуску строку для вирішення трудового спору.

Водночас, із завершенням карантину такий обов`язок строку за період з моменту набрання чинності нової редакції КЗпП поновлено.

Таким чином, позивачем вимоги ухвали суду від 17.11.2025 не виконані, а недоліки позовної заяви не усунуті. Разом з тим, з метою недопущення порушення права позивача на доступ до суду вважаю за можливе продовжити позивачу процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви, запропонувати виконати ухвалу суду від 17.11.2025, зокрема шляхом надання до суду належним чином мотивованого клопотання із зазначення обставин, що перешкоджали його зверненню із цими позовними вимогами.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою (ч. 6 ст. 121 КАС України).

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про необхідність продовження процесуального строку для усунення позивачем недоліків позовної заяви, при цьому суд вважає, що такий строк слід продовжити на 10 днів, що буде достатнім для можливості позивачу усунути недоліки позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 121, 248, 256 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Продовжити позивачу процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви, викладених в ухвалі суду від 17.11.2025, з урахуванням мотивів наведених в цій ухвалі, на 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя Комар Павло Анатолійович