Справа № 300/5045/25
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2025-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" грудня 2025 р. справа № 300/5045/25
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Тимощука О.Л., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Громадської організації "Мультимедійна лабораторія" до Управління культури, національностей та релігій Обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 , про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення певних дій,
Адвокат Єрема Микола Ростиславович (надалі, також представник позивача, адвокат Єрема М.Р.), який діє в інтересах Громадської організації "Мультимедійна лабораторія" (надалі, також позивач, ГО "Мультимедійна лабораторія", громадська організація), звернувся в суд з позовною заявою до Управління культури, національностей та релігій Обласної державної адміністрації (надалі, також відповідач, Управління), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 (надалі, також третя особа, ОСОБА_1 ), в якій просив:
- визнати протиправною бездіяльність Управління культури, національностей та релігій Обласної державної адміністрації щодо невидачі розпорядження про зобов`язання ОСОБА_1 привести до належного стану (змінити вид або спосіб її використання, провести роботи з її консервації, реставрації, реабілітації, музеєфікації, ремонту та пристосування) об`єкт культурної спадщини місцевого значення за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 12 (приміщення Готелю "Дністер");
- зобов`язати Управління культури, національностей та релігій Обласної державної адміністрації видати розпорядження про зобов`язання ОСОБА_1 привести до належного стану (змінити вид або спосіб її використання, провести роботи з її консервації, реставрації, реабілітації, музеєфікації, ремонту та пристосування) об`єкт культурної спадщини місцевого значення за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 12 (приміщення Готелю "Дністер").
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що громадська організація отримувала звернення про порушення ОСОБА_1 , пов`язане з реконструкцією об`єкта культурної спадщини місцевого значення, за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 12 (приміщення Готелю "Дністер") (надалі, також готель, готель "Дністер", об`єкт культурної спадщини). Зокрема, 14.05.2025 з колективним зверненням до позивача звернулась громадськість Івано-Франківська, представники культури, медіа, та громадського активу міста, у якому просили: взяти на себе представництво громади міста в державних та судових органах щодо питань усунення наслідків незаконної реконструкції готелю та ініціювати судовий позов, котрий домагатиметься усунення наслідків незаконної перебудови готелю. На переконання адвоката Єреми М.Р., таке колективне звернення жителів м. Івано-Франківська свідчить про порушення їх прав та охоронюваних законом інтересів у сфері збереження та охорони культурної спадщини (зокрема гарантованих статтею 54 Конституції України), зумовлених неправомірним проведенням реконструкції будівлі готелю. Представник позивача зазначає, що з відповідей органів прокуратури, Департаменту архітектури та містобудування Івано-Франківської міської ради та Міністерства культури та стратегічних комунікацій України вбачається, що саме на Управління культури, національностей та релігій Обласної державної адміністрації покладено повноваження реагувати на порушення щодо готелю. За доводами адвоката Єреми М.Р., останній звертався до відповідача із адвокатським запитом від 31.01.2025, однак, у відповіді від 11.02.2025 Управління, ігноруючи комплекс доданих до адвокатського запиту документів, факт протиправної реконструкції готелю заперечило, про вчинення конкретних дії щодо усунення наслідків порушення ОСОБА_1 не повідомило, тобто вчинило протиправну бездіяльність стосовно належного реагування на повідомлені позивачем обставини. Відтак, відповідно до Статуту ГО "Мультимедійна лабораторія" звернулася до суду з позовом про захист суспільного інтересу невизначеного кола осіб - як власних членів так і інших жителів Івано-Франківська, яких обурює незаконна поведінка ОСОБА_1 та протиправна бездіяльність відповідача у зв`язку із нею.
Таким чином, вважаючи протиправною бездіяльність Управління культури, національностей та релігій Обласної державної адміністрації щодо невидачі розпорядження про зобов`язання ОСОБА_1 привести до належного стану (змінити вид або спосіб її використання, провести роботи з її консервації, реставрації, реабілітації, музеєфікації, ремонту та пристосування) об`єкт культурної спадщини місцевого значення за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 12 (приміщення Готелю "Дністер"), позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.
Одночасно, позивач у позовній заяві клопотав суд залучити до участі у справі третю особу, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 та розглядати справу в порядку загального позовного провадження із викликом сторін.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.07.2025 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, визначеному статтею 262 КАС України (том №1 а.с.17-20).
Пунктом 2 резолютивної частини коментованої ухвали суду вимогу позивача про залучення третьої особи задоволено, залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 .
Пунктом 3 резолютивної частини вищезазначеної ухвали суду у задоволенні вимоги Громадської організації "Мультимедійна лабораторія" про розгляд справи №300/5045/25 за правилами загального позовного провадження - відмовлено.
Пунктом 8 такої ухвали витребувано в Громадської організації "Мультимедійна лабораторія" належним чином засвідчену копію первинного Статуту громадської організації, в редакції від 22.02.2017.
На виконання повідомлення Івано-Франківського окружного адміністративного суду про відсутність можливості роздрукувати документи великого обсягу, представник позивача засобами поштового зв`язку направив на адресу суду копію позовної заяви ГО "Мультимедійна лабораторія" з доданими до неї документами (том №1 а.с.27-200; том №2 а.с.1-130).
Третя особа засобами поштового зв`язку направила на адресу суду заяву про визнання доказів недопустимими від 28.07.2025, що надійшла до суду 31.07.2025 (том №2 а.с.132-134). Лєвшакова Н.М. зазначила, що експертна організація і судовий експерт, орган державного будівельного контролю, державної виконавчої влади чи місцевого самоврядування, в тому числі громадська організація не зверталися до останньої як замовника, чи до проектної організації за отриманням копій відповідних документів для ознайомлення чи надання для використання оригіналів чи копій Проекту "Реставрація будівлі з відновленням вежі з годинниками та пристосуванням горищного простору нежитлові приміщення. Адреса: вулиця Січових Стрільців, будинок 12 у місті Івано-Франківську" (надалі, також проект, проектна документація). За доводами третьої особи, остання як замовник проекту, головний архітектор проекту і проектна організація не надавали дозволів на отримання (виготовлення) копій документації чи згоди на використання оригіналів. Таким чином, на переконання Лєвшакової Н.М. є очевидним, що подані громадською організацією для Київського науково-дослідного інституту судових експертиз та судовому експерту Лісниченку С.В. "незрозумілого походження" документи не відповідали і не відповідають оригіналам, та не були і не є тими належними документами складової частини проекту, на основі яких можна складати достовірні висновки судової експертизи.
Також, третя особа звертає увагу на те, що експерт Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надав висновок - без огляду будівлі, що в свою чергу вплинуло на неможливість класифікувати декор фасадів, про що свідчить ст.16 висновку.
Також, третя особа скористалася правом на подання пояснень третьої особи щодо позову від 28.07.2025, що надійшли на адресу суду 31.07.2025 (том №2 а.с.136-224). ОСОБА_1 наголошує, що неодмінною ознакою порушення прав особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її прав та/або виникнення додаткових обов`язків. На думку третьої особи, заявлена позивачем мета захистити права чи то своїх чи то певної групи людей, чи як зазначено останнім у позовній заяві "громадський інтерес", які начебто пов`язані з охороною культурної спадщини, не може змінювати чи підміняти суті публічно-правового спору, з яким процесуальний закон пов`язує звернення до адміністративного суду і чим власне визначається завдання адміністративного судочинства. ОСОБА_1 переконана, що в даній справі між сторонами не виникло спору як такого, тобто позивачем не наведено в чому власне полягає порушене право громадської організації, яка звернулась до суду діями відповідача, на чому воно ґрунтується (правова підстава) і яким чином відповідач своїми діями/бездіяльністю порушили відповідне право.
Також, третьою особою зауважено, що долучені до позовної заяви висновки не можуть бути належними та допустимими доказами в даній справі, оскільки при їх складанні судові експерти використали копії документів, які не відповідають оригіналам проектної документації.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який разом із додатками надійшов до суду 04.08.2025 (том №2 а.с.226-247). Управління культури, національностей та релігій Івано-Франківської обласної державної адміністрації зазначило, що законодавцем чітко визначено, що при зверненні з позовом про визнання бездіяльності Управління протиправною, позивач повинен обґрунтувати той факт, що прийняття саме того чи іншого рішення є можливим на підставі закону, а відповідачем цього не здійснено. Відповідач наголошує, що саме тільки посилання на те, що Управління не вжило дій з приводу охорони пам`ятки архітектури у спосіб який бажає позивач, не може бути достатньою та обґрунтованою підставою для задоволення позовних вимог.
За доводами Управління, питання з приводу здійснення ОСОБА_1 реставрації пам`ятки архітектури місцевого значення були неодноразово предметом вивчення відповідача, а тому посилання позивача на те, що відповідачем не було вжито будь-яких дій не відповідають дійсності.
Представником позивача в підсистемі "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи 06.08.2025 сформовано клопотання про встановлення додаткового строку для подання доказу Статуту Громадської організації "Мультимедійна лабораторія" в редакції від 22.02.2017, в якому просив встановити додатковий строк 1 місяць для подання вказаного доказу (том №2 а.с.249-256).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.08.2025 клопотання представника Громадської організації "Мультимедійна лабораторія" від 07.08.2025 про продовження строку для подання доказу Статуту Громадської організації "Мультимедійна лабораторія" в редакції від 22.02.2017 задоволено частково, продовжено процесуальний строк для подання доказу Статуту Громадської організації "Мультимедійна лабораторія" в редакції від 22.02.2017 до 23.08.2025 (том №3 а.с.1-3).
Представник позивача через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи направив до суду відповідь на письмові пояснення третьої особи щодо позову, що зареєстрована в суді 26.08.2025 (том №3 а.с.19-26). На переконання адвоката Єреми М.Р. третя особа не спростувала наявність права позивача на звернення до суду в інтересах громадськості, зокрема за захистом не власних прав, а прав та інтересів фізичних осіб, які звернулись до нього з проханням про представництво, оскільки через колективний характер прав у сфері культури (зокрема, у сфері охорони культурної спадщини) такі особи не мали б змоги реалізувати їх самостійно. Як стверджує представник позивача, позивач звернувся до суду з метою представництва фізичних осіб, культурні права яких безпосередньо порушені у зв`язку з бездіяльністю відповідача. Така діяльність позивача передбачена його статутними завданнями, встановленими чинною редакцію статуту. Адвокат Єрема М.Р. вказує, що громадська організація неодноразово отримував інформацію щодо незаконної діяльності третьої особи щодо реконструкції належної їй пам`ятки культурної спадщини, як з відкритих джерел так і зі звернень окремих жителів м. Івано-Франківська, зокрема колективне звернення громадськості Івано-Франківська від 14.05.2025, що у сукупності надає їй право на звернення до суду в інтересах таких фізичних осіб.
Адвокат Єрема М.Р. 25.08.2025 сформував в підсистемі "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи заперечення на заяву третьої особи про визнання доказів недопустимими (а.с.27-32). За доводами представника позивача, третя особа не довела невідповідність проектної документації, наданої для експертних досліджень, оригіналу проекту реставрації, та неможливість використання наданої проектної документації для проведення експертизи.
Також, представник позивача 25.08.2025 направив через підсистему електронний суд "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи клопотання про витребування доказів (том №3 а.с.33-38). Зазначене клопотання обґрунтоване тим, що ознайомившись із письмовими поясненнями третьої особи йому стало відомо, що Лєвшакова Н.М. стверджує про те, що "надана експерту для дослідження копія Тому 1 Проекту "Реставрація будівлі з відновленням вежі з годинниками та пристосуванням горищного простору під нежитлові приміщення по вул. Січових Стрільців, 12, в м. Івано-Франківську" (що включає Пояснювальну записку до проекту Книгу 1 та власне сам Проект Книгу 2) "не відповідає і не відповідала оригінальному примірнику", є "документом незрозумілого походження", а сам оригінальний примірник Проекту знаходиться виключно в неї". Оскільки, позивач не має можливості подати вказаний доказ, а третя особа їх не долучає, то у відповідності до статті 80 КАС України, представник позивача просив витребувати у третьої особи належним чином засвідчену копію Книги 1 та Книги 2 Тому 1 Проекту "Реставрація будівлі з відновленням вежі з годинниками та пристосуванням горищного простору під нежитлові приміщення по вул. Січових Стрільців, 12, в м. Івано-Франківську".
Представник позивача 25.08.2025 сформував в підсистемі "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи відповідь на відзив, що зареєстрована в суді 26.08.2025 (том №3 а.с.39-45). За доводами адвоката Єреми М.Р. відповідач намагається спростувати свою бездіяльність аргументами про те, що раніше ним уже вчинялися низка дій з метою контролю за захистом будівлі готелю як об`єкту культурної спадщини (нібито це питання неодноразово було предметом вивчення Управління). Однак на переконання позивача, усі вчинені відповідачем заходи не дали очікуваного результату: деякі з них взагалі не стосувалися спірних будівельних робіт, деякі вчинялися не відповідачем, а деякі проведені з порушеннями а отже, вочевидь і не могли бути результативними/ефективними. Таким чином, громадська організація вважає, що такі дії були радше формальною імітацією виконання своїх повноважень і, як вбачається з поточного стану будівлі готелю, не є достатніми для повного усунення порушень. За доводами представника позивача, відповідач усвідомлюючи неправомірність дій спірних будівельних робіт та дій ОСОБА_1 вдається лише до формального виконання своїх функцій, ігноруючи реальність порушених прав жителів міста й важливість своєчасного та повноцінного усунення порушень.
Також, адвокат Єрема М.Р. 25.08.2025 направив до суду через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін обґрунтоване тим, що обсяг матеріалів у справі значно розширився, і позивач має намір надати усні пояснення щодо поданих матеріалів до справи (том №3 а.с.46-50).
Одночасно, 25.08.2025 представник позивача сформував в підсистемі "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи клопотання про долучення доказів, яким долучив належним чином засвідчену копію відповіді Відділу державної реєстрації громадських формувань в Івано-Франківській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 11.08.2025 та належним чином засвідчену копію первинного Статуту Громадської організації "Мультимедійна лабораторія" (попереднє найменування "Кінороби") в редакції від 22.02.2017 (том №3 а.с.51-65).
Надалі, засобами поштового зв`язку від ОСОБА_1 надійшло заперечення проти розгляду справи з повідомленням (викликом) сторін від 29.08.2025, в якому остання вказала на відсутність таких підстав (том №3 а.с.67-69).
Також, 01.09.2025 на адресу суду надійшло заперечення ОСОБА_1 проти клопотання про витребування доказів від 28.08.2025. Заперечуючи проти поданого клопотання третя особа звернула увагу суду на те, що предметом розгляду в цій справі є визнання бездіяльності щодо приведення до належного стану (змінити вид або спосіб її використання, провести роботи з її консервації, реставрації, реабілітації, музеєфікації, ремонту та пристосування) об`єкту культурної спадщини місцевого значення за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 12 (приміщення Готелю "Дністер"), а не оцінка її дій в процесі здійснення реставрації належного об`єкту нерухомості, які не є предметом розгляду в межах даної справи та відповідно не може бути предметом дослідження (том №3 №72-78).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.09.2025 в задоволенні клопотання представника позивача від 26.08.2025 про витребування доказів відмовлено (том №3 а.с.80-81).
Івано-Франківський окружний адміністративний суд ухвалою суду від 02.09.2025 в задоволенні клопотання представника позивача від 26.08.2025 про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовив (том №3 а.с.82-83).
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору подала заперечення проти відповіді на письмові пояснення від 01.09.2025, що надійшли на адресу суду 02.09.2025 (том №3 а.с.94-96). На переконання ОСОБА_1 , позивач помилково ототожнює два протилежні поняття "право на звернення до суду" та "обов`язок доказати саме порушення прав", адже останньою в письмових поясненнях не ставилось під сумнів право на звернення до суду, яке закріплено Конституцією України, а зазначалось виключно про те, що із позовної заяви поданої позивачем не можна встановити, яке ж право останнього чи інших осіб порушено відповідачем та власне яким чином дії чи бездіяльність відповідача впливають на права чи інтереси позивача, за захистом якого громадського інтересу останній звернувся власне до суду. Таким чином, за доводами третьої особи, позивачем у поданих запереченнях, як і в позовній заяві не вказано найважливішого, зокрема яким чином, яких осіб та власне які конкретно права порушені діями чи бездіяльністю відповідача. ОСОБА_1 звертає увагу на те, що посилання на опосередковані наслідки від неправомірних рішень, дій/бездіяльності чи на абстрактні права, за захистом яких подано позов, чи правомірну мету, яку в такий спосіб (подання адміністративного позову) переслідує заявник, не можуть слугувати свідченням як виникнення спору, так і підставою для захисту порушених прав (в тому сенсі, як їх трактує позивач).
Управління культури, національностей та релігії обласної державної адміністрації надіслало до суду заперечення на відповідь на відзив від 01.09.2025, що надійшло до суду 03.09.2025 (том №3 а.с.98-104). Управління зазначає, що позивач повинен обґрунтувати той факт, що прийняття саме того чи іншого рішення є можливим та об`єктивно необхідним на підставі закону, а відповідач цього не здійснив. Відповідач наголошує, що саме тільки посилання на те, що начебто Управління не вжило дій з приводу охорони пам`ятки архітектури у спосіб який бажає позивач, не може бути достатньою та обґрунтованою підставою для задоволення позовних вимог.
ОСОБА_1 подала до суду заперечення проти заяви позивача з приводу залишення без розгляду заяви про визнання доказів недопустимими від 01.09.2025, що надійшли на адресу суду 04.09.2025 (том №3 а.с.106-108).
Також, третя особа направила до суду заяву про долучення доказів від 05.10.2025, що зареєстрована в суді 09.10.2025, якою долучила до матеріалів справи копію постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2025 у справі №300/5774/23 (том№3 а.с.110-114).
Суд, розглянувши у відповідності до вимог КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в сукупності позовну заяву, відзиви на позов, відповідь на відзив, додаткові пояснення та докази, наявні в матеріалах цієї адміністративної справи, встановив такі обставини.
Як свідчать матеріали справи, представники культури, медіа та громадського активу міста Івано-Франківськ звернулися до ГО "Мультимедійна лабораторія" із колективним зверненням громадськості Івано-Франківська від 14.05.2025. В коментованому колективному зверненні вказано, що в Івано-Франківську знаходиться споруда з особливою державно-історичною та архітектурною вагою, а саме будівля колишнього готелю "Дністер". Також представники культури, медіа та громадського активу міста Івано-Франківськ зазначили, зокрема: "Ця будівля є пам`яткою з охоронним номером 354-ІФ і захищається Законом "Про охорону культурної спадщини" та Охоронним Договором №337 від 15.07.2015, a також Венеційською хартією з охорони і реставрації нерухомих пам`яток, яка отримала статус Закону України і зобов`язує будь-яке втручання в зовнішність споруди спрямовувати на повернення їй первісного вигляду. Власникам було видано строго обмежуючий дозвіл на реставрацію.
Тим не менше над спорудою скоєно очевидні протиправні дії. Всупереч вимогам законів і наданих дозволів:
- частину колонади перекрито склом і приєднано до холу готелю, прохід заблоковано, де-факто захоплено громадський простір;
- здійснено надбудову двох поверхів;
- конфігурацію даху змінено, замість червоної черепиці його покрито сіро-зеленим металошифером, на якому зконструйовано видимі технічні приміщення попри те, що закон зобов`язує розташовувати їх приховано в межах історичних габаритів;
- колір фасаду і пілястр радикально змінено на несумісний з другою, автентичною половиною будівлі;
- дерев`яні вікна і двері замінено на металопластикові.
Все це суперечить навіть наявному проекту, виготовленому на замовлення власників.
Перебудова при дозволах лише на реставрацію позбавляє споруду належного правового статусу, а громаду міста визначної пам`ятки.
Просимо вашу Громадську Організацію, одним з ключових ідейних напрямків діяльності якої, згідно Статуту, є моніторинг та сприяння збереженню об`єктів культурної спадщини в регіоні, взяти на себе представництво громади міста в державних та судових органах. Просимо ініціювати судовий позов, котрий домагатиметься усунення наслідків незаконної перебудови готелю. А також намагатись залучити для вирішення цієї проблеми органи влади." (том №2 а.с.101-105).
Представник позивача у позовній заяві вказує, що між Сектором з питань охорони культурної спадщини управління культури національностей та релігій Івано-Франківської ОДА (як органом охорони), з одного боку, та ОСОБА_1 (як власником), з другого боку, укладено Охоронний договір від 15.07.2015 № 337 щодо частини приміщень будівлі нежитлового будинку АДРЕСА_1 об`єкта культурної спадщини початку 20 століття (ОХ № 354-ІФ) (а.с.4-зворотня сторона а.с.4).
На переконання позивача, Управлінням культури національностей та релігій Облдержадміністрації результативних дій щодо припинення порушення ОСОБА_1 законодавства про охорону культурної спадщини, умов Охоронного договору та усунення наслідків такого порушення не вчиняється (а.с.8).
Таким чином, вважаючи протиправною бездіяльність Управління культури, національностей та релігій Облдержадміністрації щодо невидачі розпорядження про зобов`язання ОСОБА_1 привести до належного стану (змінити вид або спосіб її використання, провести роботи з її консервації, реставрації, реабілітації, музеєфікації, ремонту та пристосування) об`єкт культурної спадщини місцевого значення за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 12 (приміщення Готелю "Дністер"), позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Пунктом 4 частини 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.
Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14.12.2011 № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист (абзац перший пункту 4.1 Рішення).
Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
За приписами пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності.
Як слідує із матеріалів справи, предметом оскарження у даній адміністративній справі є бездіяльність Управління культури, національностей та релігій Івано-Франківської ОДА щодо невидачі розпорядження про зобов`язання ОСОБА_1 привести до належного стану (змінити вид або спосіб її використання, провести роботи з її консервації, реставрації, реабілітації, музеєфікації, ремонту та пристосування) об`єкт культурної спадщини місцевого значення за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 12 (приміщення Готелю "Дністер").
У рішенні Конституційного Суду України (справа про охоронюваний законом інтерес) №18-рп/2004 від 01.12.2004 визначено поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально-правовим засадам.
Конституційний Суд України у вказаному рішенні зазначає, що види і зміст охоронюваних законом інтересів, що перебувають у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" як правило не визначаються у статтях закону, а тому фактично є правоохоронюваними. Охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об`єктивного права в цілому, що панує у суспільстві, зокрема, справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права та є його складовою.
Таким чином, при вирішенні даного спору суд повинен встановити наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з`ясувати питання про наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання. При цьому, під порушенням права слід розуміти такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Частинами 1 та 2 статті 1 Закону України "Про громадські об`єднання" від 22.03.2012 №4572-VI (надалі, також Закон №4572-VI) визначено, що громадське об`єднання - це добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів.
Громадська організація - це громадське об`єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи.
За змістом частин 1 та 2 статті 21 Закону №4572-VI для здійснення своєї мети (цілей) громадське об`єднання має право:
1) вільно поширювати інформацію про свою діяльність, пропагувати свою мету (цілі);
2) звертатися у порядку, визначеному законом, до органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб з пропозиціями (зауваженнями), заявами (клопотаннями), скаргами;
3) одержувати у порядку, визначеному законом, публічну інформацію, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації;
4) брати участь у порядку, визначеному законодавством, у розробленні проектів нормативно-правових актів, що видаються органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування і стосуються сфери діяльності громадського об`єднання та важливих питань державного і суспільного життя;
5) проводити мирні зібрання;
6) здійснювати інші права, не заборонені законом.
Громадське об`єднання зі статусом юридичної особи має право:
1) бути учасником цивільно-правових відносин, набувати майнові і немайнові права відповідно до законодавства;
2) здійснювати відповідно до закону підприємницьку діяльність безпосередньо, якщо це передбачено статутом громадського об`єднання, або через створені в порядку, передбаченому законом, юридичні особи (товариства, підприємства), якщо така діяльність відповідає меті (цілям) громадського об`єднання та сприяє її досягненню. Відомості про здійснення підприємницької діяльності громадським об`єднанням включаються до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань;
3) засновувати з метою досягнення своєї статутної мети (цілей) медіа;
4) брати участь у здійсненні державної регуляторної політики відповідно до Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності";
5) брати участь у порядку, визначеному законодавством, у роботі консультативних, дорадчих та інших допоміжних органів, що утворюються органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування для проведення консультацій з громадськими об`єднаннями та підготовки рекомендацій з питань, що стосуються сфери їхньої діяльності.
Аналізуючи наведені положення законодавства в зіставленні з предметом і підставами позову в цій справі суд насамперед вважає за необхідне зазначити, що громадська організація, зважаючи на мету свого створення, може бути учасником певних правовідносин, будучи наділеним певним обсягом прав та обов`язків. Залежно від характеру цих правовідносин, їх змісту та власне правового статусу громадської організації у певному правовідношенні залежить обсяг її прав та способів їх реалізації.
Громадська організація наділена процесуальною правосуб`єктністю, тож може звертатися до суду за захистом своїх прав. Спосіб захисту в такому випадку обумовлюється предметом спору, підставами позову, обставинами, за яких виник спір, але насамперед повинен мати на меті відновити/захистити порушені права від неправомірних рішень, дій/бездіяльності, якщо розглядати це в контексті адміністративного судочинства, суб`єктів владних повноважень у публічно-правових відносинах.
Але в будь-якому випадку звернення, як в цій справі, громадської організації з адміністративним позовом до суб`єкта владних повноважень передбачає існування публічно-правового спору (який виник щодо права (громадської організації), яке ґрунтується за законі). Такий спір має бути реальним, а наслідки оспорених рішень, дій/бездіяльності, так само як і результат вирішення судом спору, повинні мати безпосередній вплив на відповідне право (порушення якого зумовило звернення до суду). Посилання на опосередковані наслідки від неправомірних рішень, дій/бездіяльності чи на абстрактні права, за захистом яких подано цей позов, чи правомірну мету, яку в такий спосіб (подання адміністративного позову) переслідує заявник, не можуть слугувати свідченням як виникнення спору, так і підставою для захисту порушених прав (в тому сенсі, як їх трактує позивач).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.06.2020 у справі №804/577/18.
Так, відповідно до пункту 2.1 Статуту Громадської організації "Мультимедійна лабораторія", в новій редакції, затвердженого загальними зборами ГО "Мультимедійна лабораторія" 22.08.2023 (надалі, також Статут) діяльність Організації має суспільний характер, що проявляється у взаємодії з органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями різних форм власності, встановленні партнерських відносин з іншими громадськими організаціями, рухами, фондами, зареєстрованими в Україні чи за її межами, громадянами України, іноземцями та/або особами без громадянства.
Пунктом 2.4.2 Статут передбачено право організації представляти і захищати свої законні інтереси та законні інтереси своїх членів чи інших осіб у будь-яких органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях усіх форм власності та підпорядкування.
Згідно з пунктом 3.1 Статуту основною метою діяльності Організації є провадження діяльності спрямованої на розвиток медійного середовища в місті Івано-Франківську та Івано-Франківській області, задоволення та захист законних творчих, духовних, культурних та інших спільних інтересів громадян.
У пункті 3.2 Статуту вказано, що завданнями (напрямами діяльності) Організації є, серед іншого:
- задоволення суспільних інтересів у сфері охорони культурної спадщини;
- виявлення, вивчення, збереження пам`яток історії та культури;
- сприяння в здійсненні громадського контролю за дотриманням законодавства про охорону і використання культурної спадщини в порядку та в межах визначених чинним законодавством.
Також, суд зазначає, що особливості правового статусу громадських організацій, що звертаються до суду в інтересах своїх членів аналізувалися Верховним Судом у справі №815/219/17.
Так, у постанові від 14.03.2018 Верховний Суд дійшов висновку, що громадські організації є організаційно-правовою формою діяльності людей, які об`єднуються для спільного здійснення та захисту своїх прав, свобод та інтересів, які відображаються у статуті громадської організації у вигляді мети та напрямів її діяльності.
Таким чином, діяльність громадських організацій не можна розглядати абстрактно, без зв`язку з її метою та правами людей (її членів), що об`єдналися. Створюючи громадську організацію або вступаючи до неї, її члени об`єднуються на визначених статутом умовах для спільної реалізації своїх прав.
Отже, вирішуючи питання щодо права громадських організацій на звернення до суду в інтересах інших осіб, суди повинні з`ясувати: статус громадської організації та її засновників, їх безпосередню заінтересованість у вирішенні питання, що є предметом позову; мету громадської організації та її безпосередній зв`язок з предметом позову; інтереси яких саме осіб є предметом судового захисту; чи зверталися ці особи за захистом своїх прав до громадської організації; добросовісність дій громадської організації, що звертається до суду.
Так, як слідує із матеріалів справи, представники культури, медіа та громадського активу міста Івано-Франківськ звернулися до ГО "Мультимедійна лабораторія" із колективним зверненням громадськості Івано-Франківська від 14.05.2025, в якому просили ініціювати судовий позов, котрий домагатиметься усунення наслідків незаконної перебудови готелю "Дністер" (том №2 а.с.101-105).
Водночас суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.
Так, згідно з пунктом 3.1 Статуту, в редакції чинній на момент звернення до суду із позовною заявою, основною метою діяльності Організації є провадження діяльності спрямованої на розвиток медійного середовища в місті Івано-Франківську та Івано-Франківській області, задоволення та захист законних творчих, духовних, культурних та інших спільних інтересів громадян.
В той же час, суд звертає увагу, що у первинній редакції Статуту Громадської організації "Мультимедійна лабораторія" (на той час Громадської організації "Кінороби"), затверджений установчими зборами ГО "Кінороби" 22.02.2017, пунктом 2.1. було передбачено, що основною метою діяльності Організації є провадження діяльності спрямованої на розвиток кінематографічного середовища в місті Івано-Франківську та Івано-Франківській області, задоволення та захист законних творчих, духовних, культурних та інших спільних інтересів громадян.
Тобто, основна мета діяльності організації в різні періоди була спярмована на розвиток медійного середевища/розвиток кіноматографічного середовища.
При цьому, пунктом 2.2. первинної редакції статуту ГО "Мультимедійна лабораторія" (на той час ГО "Кінороби"), який передбачав завдання (напрямки діяльності) організації, не були передбачені такі завдання (напрямки діяльності), як:
- задоволення суспільних інтересів у сфері охорони культурної спадщини;
- виявлення, вивчення, збереження пам`яток історії та культури;
- сприяння в здійсненні громадського контролю за дотриманням законодавства про охорону і використання культурної спадщини в порядку та в межах визначених чинним законодавством.
Такі завдання (основні напрями) були викладені у новій редакції Статут ГО "Мультимедійна лабораторія" від 22.08.2023.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30.07.2024 у справі №320/10939/24 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Серед аргументів суду, що слугували підставою для відмови у задоволенні позову, зазначено, зокрема: те, що визначені у статуті завдання та напрямки діяльності є загальними та не пов`язані безпосередньо зі сферою будівництва; те, що позивачем не зазначено про те, що хтось з мешканців громади звертався за захистом своїх прав до Громадської організації "Мультимедійна лабораторія", а також те, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про безпосередню зацікавленість позивача у вирішенні питання, що є предметом позову, безпосереднього зв`язку з предметом спору та не зазначено інтереси яких саме осіб є предметом судового захисту.

Після чого, ГО "Мультимедійна лабораторія" знову звернулася до суду, однак уже із адміністративним позовом до Управління культури, національностей та релігій Обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення певних дій.

Надаючи правову оцінку доводам позивача про протиправну бездіяльність Управління культури, національностей та релігій Івано-Франківської ОДА щодо невидачі розпорядження про зобов`язання ОСОБА_1 привести до належного стану (змінити вид або спосіб її використання, провести роботи з її консервації, реставрації, реабілітації, музеєфікації, ремонту та пристосування) об`єкт культурної спадщини місцевого значення за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 12 (приміщення Готелю "Дністер"), суд керується таким.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини як одного з головних елементів національних інтересів України з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь врегульовано Законом України "Про охорону культурної спадщини" від 08.06.2000 №1805-III (надалі, також Закон №1805-III).

Згідно з приписами статті 1 Закону №1805-III культурна спадщина - сукупність успадкованих людством від попередніх поколінь об`єктів культурної спадщини.

Об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність.

Пам`ятка культурної спадщини (далі - пам`ятка) - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Охорона культурної спадщини - система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об`єктів культурної спадщини.

За змістом частини 1 статті 3 Закону №1805-III державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини.

До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини (далі - органи охорони культурної спадщини) належать: центральні органи виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сфері охорони культурної спадщини; орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим; обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації; виконавчий орган сільської, селищної, міської ради.

У відповідності до частини 1 статті 6 Закону №1805-III до повноважень органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції серед іншого, належить: здійснення контролю за виконанням цього Закону, інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини; забезпечення захисту об`єктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження; призначення відповідних охоронних заходів щодо пам`яток місцевого значення та їхніх територій у разі виникнення загрози їх руйнування або пошкодження внаслідок дії природних факторів або проведення будь-яких робіт; видання розпоряджень та приписів щодо охорони пам`яток місцевого значення, припинення робіт на пам`ятках, їхніх територіях та в зонах охорони, якщо ці роботи проводяться за відсутності затверджених або погоджених з відповідним органом охорони культурної спадщини програм та проектів, передбачених цим Законом дозволів або з відхиленням від них; укладення охоронних договорів на пам`ятки.

Приписами статті 27 Закону №1805-ІІІ передбачено, що у разі, коли пам`ятці загрожує небезпека пошкодження, руйнування чи знищення, власник або уповноважений ним орган, особа, яка набула права володіння, користування чи управління, зобов`язані привести цю пам`ятку до належного стану (змінити вид або спосіб її використання, провести роботи з її консервації, реставрації, реабілітації, музеєфікації, ремонту та пристосування).

Якщо власник або уповноважений ним орган, особа, яка набула права володіння, користування чи управління, самостійно не здійснюють заходів, передбачених у частині першій цієї статті, то відповідний орган охорони культурної спадщини може зобов`язати їх здійснити ці заходи, видавши відповідне розпорядження.

У разі, коли власник або уповноважений ним орган, особа, яка набула права володіння, користування чи управління, не в змозі виконати розпорядження органу охорони культурної спадщини щодо охорони пам`ятки, орган охорони культурної спадщини може вжити необхідних заходів самостійно (повністю або частково), профінансувавши їх за рахунок спеціальних коштів на фінансування охорони культурної спадщини.

Згідно з пунктом 1.1 Розділу 1 Положення про управління культури, національностей та релігій обласної державної адміністрації, затвердженого розпорядження облдержадміністрації від 17.04.2019 №158 (надалі, також Розпорядження №158) Управління культури, національностей та релігій обласної державної адміністрації (далі управління) утворюється головою обласної державної адміністрації і є її структурним підрозділом. Управління підзвітне i підконтрольне голові обласної державної адміністрації та Міністерству культури України.

Приписами пункту 2.2 Розділу 2 Положення №158 передбачено, що управління відповідно до покладених на нього завдань, серед іншого: веде облік, забезпечує захист об`єктів культурної спадщини та регулює питання їх використання і популяризації; приймає рішення щодо охорони пам`яток культурної спадщини місцевого значення, припинення робіт на пам`ятках культурної спадщини, їх територіях та в зонах охорони, якщо ці роботи проводяться за відсутності затверджених або погоджених з відповідним органом охорони культурної спадщини програм та проектів, передбачених Законом України "Про охорону культурної спадщини" дозволів або з відхиленням від них; укладає охоронні договори на пам`ятки культурної спадщини та призначає відповідні охоронні заходи щодо пам`яток місцевого значення та їхніх територій у разі виникнення загрози їх руйнування або пошкодження внаслідок дії природних факторів або будь-яких робіт.

Як свідчать матеріали справи, між Сектором з питань охорони культурної спадщини управління культури національностей та релігій облдержадміністрації, в особі Завідувача сектором Давидюка Андрія Зіновійовича та Лєвшаковою Н.М. було укладено Охоронний договір від 15.07.2015 №337 на об`єкт культурної спадщини частина приміщення будівлі не житлового будинку №12 по вул. Січових Стрільців в м. Івано-Франківську об`єкта культурної спадщини п.20ст. (ОХ.№354-ІФ) (том №1 а.с.99-102).

У відповідності до пунктів 5, 6, 9-12 Охоронного договору користувач (власник) несе відповідальність за рухоме та нерухоме, що належить до пам`ятки, користувач зобов`язується:

- утримувати територію пам`ятки упорядженою, не допускати використання цієї території для нового будівництва та задоволення інших господарських потреб, що можуть зашкодити пам`ятці; не робити будь-яких прибудов до пам`ятки, не переробляти її як ззовні, так і всередині, а також не вести будь-яких земляних робіт на території пам`ятки без спеціального письмового дозволу органу охорони (пункт 6);

- безперешкодно допускати представників органу охорони чи уповноважених ним осіб для здійснення контролю за виконанням правил утримання зазначеної пам`ятки, її території та зон охорони або для її наукового обстеження (пункт 9);

- негайно повідомляти орган охорони про будь-яке руйнування, пошкодження, аварію чи іншу обставину, що заподіяла шкоду пам`ятці, і своєчасно вживати заходів для переведення пам`ятки в належний стан (пункт 10);

- своєчасно проводити поточний та капітальний ремонт пам`ятки і роботи з упорядження території пам`ятки. Виконувати реставраційні, ремонтні та інші роботи в терміни, передбачені пунктом 13 цього договору, а у разі потреби в терміни, визначені окремим розпорядженням органу охорони (пункт 11);

- проводити реставраційні, ремонтні та інші роботи відповідно до науково-проєктної документації, затвердженої в установленому порядку, за письмовим дозволом органу охорони. Копію матеріалів про проведення обміру та дослідження пам`ятки, а також науково-проєктну документацію безоплатно передавати органу охорони в 10-денний термін після її затвердження (пункт 12).

За змістом пункту 14 Охоронного договору у разі самовільного проведення власником робіт, пов`язаних з перебудовою чи переробленням, які призвели до спотворення пам`ятки, її території чи охоронних зон, їх наслідки повинні бути усунуті за рахунок власника в терміни, визначені письмовим розпорядженням органу охорони.

Позивач, у позовній заяві, просить суд визнати протиправною бездіяльність Управління культури, національностей та релігій Обласної державної адміністрації щодо невидачі розпорядження про зобов`язання ОСОБА_1 привести до належного стану (змінити вид або спосіб її використання, провести роботи з її консервації, реставрації, реабілітації, музеєфікації, ремонту та пристосування) об`єкт культурної спадщини місцевого значення за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 12 (приміщення Готелю "Дністер").

При цьому, суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 20 лютого 2025 року у справі № 9901/309/21 зазначає про те, що бездіяльність це пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити.

Тобто, бездіяльність суб`єкта владних повноважень є такою, що порушує права і свободи особи в тому разі, якщо певні дії повинні, але не вчиняються суб`єктом владних повноважень на реалізацію покладеної на нього компетенції.

Аналогічна думка висловлена також у постанові ВС від 01 вересня 2022 року у справі № 990/46/22.

Також, Велика Палата в постанові від 7 липня 2021 року у справі № 9901/345/20 звертає увагу судів на те, що:

1. протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу його посадової особи, яка полягає (проявляється) в неприйнятті рішення чи нездійсненні юридично значущих та обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені;

2. для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій.

Для з`ясування протиправності бездіяльності необхідно врахувати:

1. конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків;

2. юридичний зміст, значущість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення;

3. шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Із наведеного слідує, що законодавцем чітко визначено, що при зверненні з позовом про визнання бездіяльності протиправною, позивач повинен зокрема серед іншого, обґрунтувати той факт, що прийняття саме того чи іншого рішення є можливим на підставі закону, а відповідачем цього не здійснено.

Так, згідно із наведеним вище по тексту судового рішення, до повноважень Управління культури, національностей та релігії Обласної державної адміністрації зокрема належить видання розпоряджень та приписів щодо охорони пам`яток місцевого значення.

При цьому, суд зазначає, що такі розпорядження видаються Управлінням, виключно у випадках передбачених чинним законодавством, зокрема:

- щодо охорони пам`яток місцевого значення, припинення робіт на пам`ятках, їхніх територіях та в зонах охорони, якщо ці роботи проводяться за відсутності затверджених або погоджених з відповідним органом охорони культурної спадщини програм та проектів, передбачених цим Законом дозволів або з відхиленням від них;

- у разі, коли пам`ятці загрожує небезпека пошкодження, руйнування чи знищення, власник або уповноважений ним орган, особа, яка набула права володіння, користування чи управління, зобов`язані привести цю пам`ятку до належного стану (змінити вид або спосіб її використання, провести роботи з її консервації, реставрації, реабілітації, музеєфікації, ремонту та пристосування), але власник або уповноважений ним орган, особа, яка набула права володіння, користування чи управління, самостійно не здійснюють заходів;

- у разі самовільного проведення власником робіт, пов`язаних з перебудовою чи переробленням, які призвели до спотворення пам`ятки, її території чи охоронних зон.

Так, позивач у позовній заяві стверджує, що відповідачу було достовірно відомо про порушення ОСОБА_1 законодавства про охорону культурної спадщини та умов Охоронного договору у зв`язку з реконструкцією Готелю, оскільки позивач звертався до відповідача із адвокатським запитом від 31.01.2025, в якому повідомляв про зазначені обставини попри це, відповідач ні до отримання адвокатського запиту від 31.01.2025, ні після його отримання не вчиняє жодних дій для припинення порушення ОСОБА_2 (про зворотне позивачу не відомо).

Водночас, сам факт направлення такого адвокатського запиту до відповідача, не свідчить про наявність підстав для видання розпорядження та про бездіяльність Управління культури, національностей та релігій Обласної державної адміністрації щодо невидачі розпорядження про зобов`язання ОСОБА_1 привести до належного стану (змінити вид або спосіб її використання, провести роботи з її консервації, реставрації, реабілітації, музеєфікації, ремонту та пристосування) об`єкт культурної спадщини місцевого значення за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 12 (приміщення Готелю "Дністер").

Суд наголошу, що, як визнає сам ж позивач (том №1 зворотній бік а.с.4) та свідчать матеріали справи ДАБІ України за зверненням ОСОБА_1 , з метою здійснення будівельних робіт, 19.10.2018 видала дозвіл №ІУ09 щодо об`єкта будівництва "Реставрація будівлі з відновленням вежі з годинниками та пристосуванням горищного простору під нежитлові приміщення. Адреса: вул. Січових Стрільців, 12 у м. Івано-Франківську". Характер будівництва реставрація (том №2 а.с.241-242).

На підставі акта готовності об`єкта до експлуатації від 12.03.2020 Державною архітектурно-будівельною інспекцією України видано сертифікат від 26.03.2020 серії ІУ № 01, яким засвідчено відповідність закінченого будівництвом об`єкта (черги, окремого пускового комплексу) проектній документації та підтверджено його готовність до експлуатації. Найменування об`єкта згідно з проектом "Реставрація будівлі з відновленням вежі з годинниками та пристосування горищного простору під нежитлові приміщення. Адреса: м. Івано-Франківськ, вул. Стрільців Січових, будинок 12" (том №2 а.с.24-244).

Позивач не надав суду доказів того, що вищезазначені документи скасовані/визнані нечинними в встановленому законом порядку.

Відповідач у свою чергу, вказує, що питання з приводу здійсненої ОСОБА_1 реставраці пам`ятки архітектури місцевого значення були неодноразово предметом вивчення управління та уповноваженого охоронним договором органу. Зокрема:

- у 2017 році, з метою недопущення погіршення стану пам`ятки через відсутність дахового покриття будівлі, у зв`язку із можливою зміною погодних умов в осінньо-зимовий період, Сектором з питань охорони культурної спадщини управління культури, національностей та релігій обласної державної адміністрації було видано розпорядження № 10-007/031 від 26.09.2017, відповідно до якого ОСОБА_1 було зобов`язано вжити невідкладних заходів для збереження будинку (том №2 а.с.240);

- листом від 14.02.2024 № 1337/01-012/054 Управління культури, національностей та релігій обласної державної адміністрації зобов`язало ОСОБА_1 щороку інформувати про вжиті заходи щодо утримання, захисту та збереження пам`ятки.

З вищезазначеного слідує, що Управлінням вчинявся передбачений законом весь можливий обсяг дій, спр`ямований на з`ясування всіх обставин з приводу здійснення власником ОСОБА_3 реставрації об`єкту культурної спадщини місцевого значення, що по АДРЕСА_1 .

Водночас, суд зазначає, що сам факт наділення органу певними повноваженнями не свідчить про наявність обов`язку вчиняти відповідні дії у кожному окремому випадку. Повноваження означають юридичну можливість діяти у визначеному законом порядку, але реалізація таких повноважень залежить від наявності передбачених законом підстав, умов та мети їх застосування.

Суд наголошує, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач у даному випадку був зобов`язаний вжити заходів, у спосіб, визначений законом, а саме: - видати розпорядження про зобов`язання ОСОБА_1 привести до належного стану (змінити вид або спосіб її використання, провести роботи з її консервації, реставрації, реабілітації, музеєфікації, ремонту та пристосування) об`єкт культурної спадщини місцевого значення за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 12 (приміщення Готелю "Дністер").

При цьому, саме тільки посилання на те, що начебто відповідачем не вжито дій з приводу охорони пам`ятки архітектури у спосіб який бажає позивач (не видав розпорядження), не може бути достатньою та обґрунтованою підставою для задоволення позовних вимог.

Таким чином із наведеного вище по тексту судового рішення слідує, що позивачем при зверненні з даним позовом до суду не наведено та не надано належних і достатніх доказів на підтвердження обставин допущення дійсного порушення реальних прав, свобод або інтересів осіб, що звернулися до громадської організації із звернення, оскаржуваною бездіяльністю відповідача.

Саме обґрунтування в позовній заяві права позивача на звернення до суду є абстрактним за своїм змістом та не розкриває дійсних приводів, причин, підстав та мети звернення позивача з таким позовом до суду.

У свою чергу, відсутність порушених прав та інтересів є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову, адже завданням адміністративного судочинства є саме ефективний захист та відновлення порушених та оспорюваних прав та інтересів особи, чого не можливо досягти без підтвердження (доведення) реальних фактів порушення прав, свобод чи інтересів позивача, або осіб в інтересах яких він звертається з позовом до суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.06.2023 у справі №1840/3226/18.

Відтак, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що підстави для задоволення позовних вимог ГО "Мультимедійна лабораторія" до Управління культури, національностей та релігій Обласної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії - відсутні.

Решта доводів сторін висновків суду по суті спірних правовідносин не змінюють.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

У силу статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відтак, беручи до уваги зазначене вище по тексту судового рішення, суд вважає, що позовні вимого заявлені ГО "Мультимедійна лабораторія" до Управління культури, національностей та релігій не підлягають задоволенню.

Враховуючи висновок суду про необґрунтованість позову, в силу вимог статті 139 КАС України витрати позивача, пов`язані з розглядом даної справи, розподілу не підлягають.

На підставі статті 1291 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: Громадська Організація "Мультимедійна лабораторія", адреса: вул.В. Івасюка, 30/33, м. Івано-Франківськ, 76009, ;

відповідач: Управління культури, національностей та релігій Обласної державної адміністрації, адреса: вул. Грушевського, буд. 21, м. Івано-Франківськ, 76015, ;

третя особа: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.