Справа № 160/2006/25
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 листопада 2025 року м. Дніпросправа № 160/2006/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Лукманової О.М., Божко Л.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.05.2025 року (головуючий суддя Неклеса О.М.)

в адміністративній справі №160/2006/25 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Міністерства оборони України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 27.01.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Міністерства оборони України, в якому просив:

- визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови майстер-сержанту військової служби за контрактом ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової допомоги у разі втрати 25% працездатності без установлення інвалідності, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 року та Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей";

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити майстер-сержанту військової служби за контрактом ОСОБА_1 одноразову допомогу у разі втрати 25% працездатності без установлення інвалідності, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 року та Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та виплатити таку допомогу в розмірі 46 970 гривень.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач майстер-сержант військової служби за контрактом, головний сержант роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходить військову службу у Збройних силах України з 05.10.2019 року по теперішній час. Згідно довідки військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 від 14.03.2023 року №3321 отримані позивачем в період проходження військової служби захворювання та травма пов`язані з проходженням військової служби та виконанням обов`язків військової служби. Згідно довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності від 09.01.2024 серії 12 ААА №003487, виданої ОСОБА_1 . Дніпропетровською МСЕК №2 отримане ним захворювання пов`язане з проходженням військової служби при цьому ступінь втрати працездатності складає 25%. Позивач вважає, що має право на отримання одноразової допомоги у зв`язку з отриманням військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, яке ґрунтується на вимогах закону, проте комісія Міністерства Оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум під головуванням Заступника Міністра оборони України Юрія Джигира відмовила йому у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги. Позивач зазначає про помилковість твердження відповідача, що поняття виконання обов`язків військової служби і проходження військової служби різні за своїм правовим змістом та вважає, що навпаки перше випливає з другого, більш широкого поняття. Позивач посилається на правові висновки Верховного Суду згідно яких акти судово-медичного дослідження та витяг з протоколу військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, є достатніми та належними доказами, у розумінні п. 21 Порядку № 975, про причини та обставини поранення (травми, контузії та захворювання) військовослужбовця. Враховуючи висновки обстеження від 09.01.2024 року, позивач вважає, що має право на отримання одноразової допомоги у зв`язку з втратою 25% працездатності відповідно до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА №003487 в розмірі (25%*(2684*70)=187880*0.25=46970 грн., де 2684 грн. це прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений Законом України «Про державний бюджет на 2023 рік» станом на 01.01.2023 року. ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідний пакет документів був поданий на розгляд Комісії Міністерства оборони України. При цьому, висновки Комісії про те, що травма позивача не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби необхідно вважати протиправними. Також позивач просив суд, при обранні способу відновлення його порушеного права, виходити з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.05.2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що правові підстави для нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без установлення інвалідності внаслідок захворювання під час проходження ним військової служби відсутні Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Вказує, що має право на отримання одноразової допомоги у зв`язку з втратою 25% працездатності відповідно до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА №003487 в розмірі (25%*(2684*70)=187880*0.25=46970 грн., де 2684 грн. це прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений Законом України «Про державний бюджет на 2023 рік» станом на 01.01.2023 року.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 , дата видачі 24.02.2021 року, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій п.19 ст.6 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993 року № 3551-XII.

Згідно з інформацією, яка міститься у військовому квитку НОМЕР_3 , позивач з 05.10.2019 року по теперішній час проходить військову службу.

Відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_4 від 25.07.2024 року №8281 майстер-сержант ОСОБА_1 з 16.07.2024 року по теперішній час проходить військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_5 на посаді командира третього відділення охорони першого взводу охорони роти охорони.

Згідно з довідкою військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_1 від 14.03.2023 року №3321, на підставі статей 39б 23б, 36б, 61б, 62в, 13в, 52в, 64в, 66в, 49а, 42в, 43в, 67г, 45г графи ІІ Розкладу хвороб, позивач обмежено придатний до військової служби.

Також у довідці міститься інформація про те, що ОСОБА_1 має захворювання пов`язані з проходженням військової служби та травму легкого ступеню (віддалені наслідки закритої травми 1987 року лівого колінного суглобу), пов`язану з виконанням обов`язків військової служби.

Відповідно до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 09.01.2024 серії 12 ААА №003487, виданої позивачу Обласною МСЕК №2, ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_1 складає 25%, причина втрати професійної працездатності: захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.

З метою отримання одноразової допомоги, передбаченої Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМУ №975 від 25.12.2013 року, позивач звертався до начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) з вимогою виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби за контрактом в особливий період.

ІНФОРМАЦІЯ_7 відмовив позивачеві у нарахуванні та виплаті одноразової допомоги та вказав, що для отримання вказаної допомоги відсутні підстави, з огляду на те, що отримане захворювання не пов`язане з виконанням обов`язків військової служби, або із захистом Батьківщини, а відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААА №003487, пов`язане тільки з проходженням військової служби.

Наведені дії ІНФОРМАЦІЯ_8 стали предметом оскарження у адміністративній справі №520/10582/24.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.07.2024 року у справі №520/10582/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_7 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії було задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_7 щодо не направлення висновку про можливість виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та документів, необхідних для виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям у разі часткової втрати працездатності без установлення інвалідності до головного розпорядника коштів - Міністерства оборони України.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_7 направити головному розпоряднику коштів - Міністерству оборони України висновок про можливість виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та документів, необхідних для виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям у разі часткової втрати працездатності без установлення інвалідності відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

25.07.2024 року позивач звернувся до начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з частковою втратою працездатності без установлення інвалідності, в наслідок травми пов`язаної з проходженням військової служби.

Листом від 09.08.2024 року №762/ОГД, на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.07.2024 року у справі №520/10582/24 та відповідно до п.13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2013 року №975, ІНФОРМАЦІЯ_7 до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України було передано висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги майстер-сержанту ОСОБА_1 та пакет документів позивача.

У листі також зазначено, що командування вважає, що ОСОБА_1 , не має права на отримання грошової допомоги в розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, встановлено законом для працездатних осіб на 1 січня поточного року, оскільки законом не передбачено виплату в зазначеному випадку.

Згідно з п.6 Витягу з протоколу від 08.11.2024 року №37/в, затвердженого заступником Міністерства оборони України Юрієм Джигиром 14.11.2024 року, розглянувши подані документи, комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсації сум дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги майстер-сержанту ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 ), якому 09.01.2024 під час первинного огляду органами МСЕК встановлено 25% втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби.

Рішення комісії обґрунтовано приписами пп.7 п.2 ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Також у протоколі зазначено, що виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцю у разі встановлення ступеня втрати працездатності без встановлення групи інвалідності, пов`язаної з проходженням військової служби, законодавством не передбачена (передбачено з виконанням обов`язків військової служби).

Позивач вважає протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови майстер-сержанту військової служби за контрактом ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової допомоги у разі втрати 25% працездатності без установлення інвалідності, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 року та Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", оскільки він вважає, що він безпосередньо брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України у зв`язку з військовою агресією рф проти України, під час проходження військової служби та в ході бойових дій отримав захворювання та травми, є ветераном війни-учасником бойових дій.

Суд першої інстанції у задоволенні позову відмовив.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ.

Положеннями статті 40 Закону №2232-ХІІ встановлено, що гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.

Відповідно до п.1 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Отже, вказаною нормою Закону передбачена одноразова грошова допомога у разі часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності.

При цьому, пунктом 7 частини 2 статті 16 Закону № 2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.

Слід зазначити, що механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначений Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (Порядок №975).

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що підпункт 7 пункту 4 Порядку №975 містить приписи, ідентичні приписам пункту 7 частини 2 статті 16 Закону № 2011-XII, а саме:

одноразова грошова допомога призначається у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особливістю приписів підпункту 7 пункту 4 Порядку №975 та пункту 7 частини 2 статті 16 Закону № 2011-XII є те, що право на отримання одноразової грошової допомоги виникає у зв`язку із отриманням військовослужбовцем поранення або захворювання саме під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок, за тих самих обставин - під час виконання обов`язків військової служби.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачу 09.01.2024 під час первинного огляду органами МСЕК встановлено 25% втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби.

Відповідачем не спростовано доводи позивача, що позивач безпосередньо брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України у зв`язку з військовою агресією рф проти України, під час проходження військової служби та в ході бойових дій позивач отримав захворювання та травми.

Водночас, відповідач зазначає, що одноразова грошова допомога надається у разі захворювання/часткової втрати працездатності, що пов`язане з виконанням обов`язків військової служби, а не з проходженням військової служби.

Отже, в даній справі є спірними питання щодо часткової втрати працездатності внаслідок:

- захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби та

- захворювання під час виконання обов`язків військової служби.

З цього приводу колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що проходження військової служби пов`язане з виконанням обов`язків військової служби, захистом України від військової агресії.

Зокрема, відповідачем не спростовано, що позивач безпосередньо брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України у зв`язку з військовою агресією рф проти України, під час проходження військової служби та в ході бойових дій позивач отримав захворювання та травми.

Також колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги Постанову Верховного Суду від 10.12.2024 року у справі № 240/19209/21, яка у подібних правовідносинах вирішила питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги.

Так, Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, зазначив, що Верховний Суд вже розглядав справи у правовідносинах щодо виплати одноразової грошової допомоги.

Право на одноразову грошову допомогу у разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, гарантовано державою згідно із приписами статті 16 Закону №2011-XII.

Конституційний Суд України в рішенні від 06.04.2022 №1-р(ІІ)/2022 зазначає, що конституційний обов`язок держави щодо забезпечення посиленого соціального захисту військовослужбовців (статті 17, 46 Конституції України) є значущішим ніж будь-які цілі, досягнення яких законодавець визначав як підставу для запровадження обмеження права на отримання одноразової грошової допомоги у збільшеному розмірі при зміні групи інвалідності, збільшенні відсотка втрати працездатності часовими рамками.

Суди не мають застосовувати положення законів, які не відповідають Конституції, незалежно від того, чи визнавалися вони Конституційним Судом України неконституційними, тобто закони, що суперечать Конституції України не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними.

З огляду на принцип верховенства права (відсутність дискримінації і рівність перед законом) й визначені у частинах 3 та 4 статті 7 КАС України правила, до спірних правовідносин застосовуються приписи статей 3, 8, 17, 46 Конституції України щодо соціального захисту військовослужбовців як норми прямої дії з урахуванням наданої МСЕК оцінки стану здоров`я кожної особи, яка отримала поранення (контузію, травму або каліцтво) під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням нею обов`язків військової служби.

Частиною 2 пункту 3 Порядку №975 встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Оскільки матеріалами справи підтверджується, що позивачу 09.01.2024 під час первинного огляду органами МСЕК встановлено 25% втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, то саме з цієї дати (09.01.2024) позивач має право на одноразову грошову допомогу.

Відповідно до п.7 Порядку №975 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі часткової втрати працездатності без установлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальною експертною комісією, у розмірі, що визначається у відсотках від:

70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовослужбовцю, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також особі, звільненій з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби;

50-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовослужбовцю строкової військової служби, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також особі, звільненій із строкової військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, пов`язаних з проходженням військової служби, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її із строкової військової служби;

50-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності в період проходження зборів чи служби у військовому резерві або не пізніше ніж через три місяці після закінчення таких зборів чи виконання резервістом обов`язків служби у військовому резерві.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що у разі встановлення військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги, у них виникає право на отримання відповідної допомоги.

Наведена правова позиція щодо права на отримання одноразової грошової допомоги узгоджується з висновками, сформульованими Верховним Судом у складі Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постановах від 15.07.2020 у справі №240/10153/19, від 02.12.2020 у справі №1.380.2019.006957 та Верховним Судом у постанові від 08.04.2024 у справі №240/512/22.

Згідно із ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки доказами, наданими позивачем, підтверджується причинний зв`язок "Захворювання ТАК, пов`язані з проходженням військової служби", то наявні підстави в силу п. 7 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та пп. 7 п.4 Положення № 975 для отримання позивачем одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без установлення інвалідності внаслідок захворювання під час проходження ним військової служби.

З огляду на вищевикладені обставини справи та норми права наявні підстави для призначення та виплату позивачу одноразової допомоги у разі втрати 25% працездатності без установлення інвалідності, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 року та Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Як наслідок, позовні вимоги позивача є обґрунтованими в частині призначення і виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановлення втрати 25% працездатності без установлення інвалідності, що передбачено постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 року та Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно, рішення суду першої інстанції слід скасувати, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в частині:

визнання протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови майстер-сержанту військової служби за контрактом ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової допомоги у разі втрати 25% працездатності без установлення інвалідності, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 року та Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та

зобов`язання Міністерство оборони України призначити майстер-сержанту військової служби за контрактом ОСОБА_1 одноразову допомогу у разі втрати 25% працездатності без установлення інвалідності, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 року та Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та виплатити таку допомогу в розмірі, що встановлена зазначеними нормативними актами.

Суд не вбачає підстав зобов`язати відповідача виплатити таку допомогу в розмірі 46 970 гривень, оскільки розрахунок такої суми є дискреційними повноваженнями відповідача в силу постанови Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 року та Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Тому суд апеляційної інстанції задовольняє позовні вимоги частково.

Враховуючи зазначене, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову. Вищезазначене є підставою для врахування судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи та позивача та норми законодавства України, що регулюють дані правовідносини спростовують доводи відповідача.

Доводи апеляційної скарги щодо суті спору спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись 241-245, 250, 311, 317, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.05.2025 року скасувати, та прийняти нову постанову про часткове задоволення позову.

Визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови майстер-сержанту військової служби за контрактом ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової допомоги у разі втрати 25% працездатності без установлення інвалідності, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 року та Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та

Зобов`язати Міністерство оборони України призначити майстер-сержанту військової служби за контрактом ОСОБА_1 одноразову допомогу у разі втрати 25% працездатності без установлення інвалідності, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 року та Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та виплатити таку допомогу в розмірі, що встановлена зазначеними нормативними актами.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили 06.11.2025 та в силу ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко