Справа № 420/36230/24
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2025-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/36230/24

Перша інстанція: суддя Хлімоненкова М.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання виплатити недоотримане грошове забезпечення,

В С Т А Н О В И Л А :

22 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив:

- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) щодо невиплати недоотриманого грошового забезпечення, здійснення продовольчого, речового та інших видів забезпечення за весь час необґрунтованого призупинення йому військової служби в період з 17 червня 2022 по 24 жовтня 2024 року протиправно,

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) виплатити недоотримане грошове забезпечення, здійснення продовольче, речове та інші види забезпечення за весь час необґрунтованого призупинення йому військової служби в період з 17 червня 2022 по 24 жовтня 2024 року.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що з 24.02.2022 його призначено на посаду командира 3 групи спеціальних дій відділу спеціальних дій у військовій частині НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) ДПСУ. Згідно наказу командира НОМЕР_2 загону морської охорони ДПСУ від 04.04.2022 №110-ОС позивачу призупинено військову службу відповідно до п.48-1 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України». Відповідно до вказаного наказу позивач вважався звільненим з посади та таким, що не виконує обов`язки військової служби з 16.03.2022. також, за наведеним наказом, позивачу призупинено виплату грошового та здійснення продовольчого, речового та іншого видів забезпечення з 16.03.2022. Підставою для видання зазначеного вище наказу був витяг з ЄРДР №0000053 від 16.03.2022. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 у справі №420/26755/23 встановлено, що кримінальне провадження від 18.03.2022 №0000053 закрито 16.06.2022. Всупереч вимогам ч.2 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовою частиною НОМЕР_1 не продовжено військову службу ОСОБА_1 після закриття кримінального провадження від 18.03.2022 №0000053 16.06.2022 включно.

02 грудня 2024 року відповідач надіслав позивачу витяг з наказу командира НОМЕР_2 загону морської охорони Державної прикордонної служби України від 25 жовтня 2024 року №581-ОС «Про особовий склад» відповідно до якого продовжено військову службу головному корабельному старшині ОСОБА_1 на посаді командира 3 групи спеціальних дій відділу спеціальних дій та вважати таким, що виконував обов`язки військової служби з 16 березня 2022 року по 16 червня 2022 року, виплатити грошове забезпечення та здійснити всі інші види забезпечення з 16 березня 2022 року по 16 червня 2022 року.

Позивач наголосив, що в період з 16 березня 2022 року по 24 жовтня 2024 року йому призупинено військову службу та він не виконував трудову функцію (службові обов`язки) не з власної вини, а внаслідок бездіяльності військової частини НОМЕР_1 , яка не видала наказ про продовження військової служби ОСОБА_1 після закриття кримінального провадження від 18 березня 2022 року № 0000053.

Представник позивача звернувся до відповідача з вимогою виплатити ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення, продовольче, речове та інші види забезпечення за весь час необґрунтованого призупинення військової служби в період з 16 березня 2022 року по 24 жовтня 2024 року. На час подання позову письмової відповіді від військової частини НОМЕР_1 на звернення не надходило.

Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що в лютому 2022 року ОСОБА_1 зник з місця дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) та станом на час розгляду цієї справи до військової частини не прибув. 26.05.2023 року Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесені відомості по кримінальному провадженню №0000014 за ознаками скоєння головним корабельним старшиною ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України «Дезертирство». У зв`язку із внесенням до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей по кримінальному провадженню №0000014 за ознаками скоєння головним корабельним старшиною ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України «Дезертирство», на виконання норм ч.2 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», абзацу 14 пункту 5 глави 2 розділу ІІ «Інструкції з організації обліку особового складу Державної прикордонної служби України» затверджену наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.06.2017 № 468, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 16 серпня 2017 за № 1011/30879, відповідно до пункту 48-1 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29 грудня 2009 року №1115/2009, наказом командира НОМЕР_2 загону морської охорони Державної прикордонної служби України від 27.10.2024 року №484-ОС «Про особовий склад» ОСОБА_1 призупинено військову службу, та він вважається таким, що не виконує обов`язки військової служби, з 17 червня 2022 року. Враховуючи викладене, виплачувати грошове та здійснювати інші види забезпечення позивачу з 17 червня 2022 року відсутні законні підстави.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Зокрема, апелянт зазначає, що наказ командира НОМЕР_2 загону морської охорони ДПСУ від 27.10.2024 №584-ОС «Про особовий склад» визначає юридичні факти в минулому, тобто з 17 червня 2022 року, що є порушенням порядку видання актів індивідуальної дії. Апелянт наголосив, що в період з 16 березня 2022 року по 24 жовтня 2024 року йому призупинено військову службу та він не виконував трудову функцію (службові обов`язки) не з власної вини, а внаслідок бездіяльності військової частини НОМЕР_1 , яка не видала наказ про продовження військової служби після закриття кримінального провадження від 18 березня 2022 р. № 0000053.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, у зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу командира НОМЕР_2 загону морської охорони Державної прикордонної служби України від 24 лютого 2022 року №68-ОС «Про особовий склад» ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу та всі види забезпечення з 24 лютого 2022 року та призначено на посаду командира 3 групи спеціальних дій відділу спеціальних дій.

Наказом командира НОМЕР_2 загону морської охорони Державної прикордонної служби України від 04 квітня 2022 року №110-ОС «Про особовий склад» відповідно до пункту 48-1 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115/2009, ОСОБА_1 призупинено військову службу та дію контракту; його звільнено з посади, оскільки він вважається таким, що не виконує обов`язки військової служби з 16 березня 2022 року; призупинено виплату грошового та здійснення продовольчого, речового та інших видів забезпечення з 16 березня 2022 року. Підставою для видачі наказу слугував витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18.03.2022 року №0000053.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 по справі №420/26755/23 задоволено позовну заяву ОСОБА_1 , яким серед іншого зобов`язано військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) виплатити ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення та здійснити продовольче, речове та інші види забезпечення за весь час необґрунтованого призупинення йому військової служби з 16 березня 2022 року по дату закриття кримінального провадження від 18 березня 2022 р. № 0000053 - 16 червня 2022 року включно.

У ході розгляду справи №420/26755/23, рішення у якій набрало законної сили, судом встановлено, що відповідно до листа Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську від 05.05.2023 року №13-03/2143/23 зазначено, що кримінальне провадження №0000053 постановою від 16.06.2022 року закрите на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із чим виснував, що відповідач вчинив протиправну бездіяльність щодо невиплати недоотриманого грошового забезпечення та нездійснення продовольчого, речового та інших видів забезпечення ОСОБА_1 за весь час необґрунтованого призупинення йому військової служби з 16 березня 2022 року по дату закриття кримінального провадження від 18 березня 2022 р. №0000053 - 16 червня 2022 року включно і зобов`язав військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) виплатити ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення та здійснити продовольче, речове та інші види забезпечення за весь час необґрунтованого призупинення йому військової служби з 16 березня 2022 року по дату закриття кримінального провадження від 18 березня 2022 р. № 0000053 - 16 червня 2022 року включно.

25 жовтня 2024 року командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №581-ОС «Про особовий склад», відповідно до якого продовжено військову службу головному корабельному старшині ОСОБА_1 на посаді командира 3 групи спеціальних дій відділу спеціальних дій, та відповідно до указаного наказу ОСОБА_1 вважається таким, що виконував обов`язки військової служби з 16 березня 2022 року по 16 червня 2022 року, наказано виплатити грошове забезпечення та здійснити всі інші види забезпечення з 16 березня 2022 року по 16 червня 2022 року. Підстава: постанова про закриття кримінального провадження №0000053 від 18.03.2022 територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.05.20244 та постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.09.2024 у справі №420/26755/23.

ОСОБА_1 після закриття 16.06.2022 кримінального провадження №0000053, для поновлення його на військовій службі і всіх видах забезпечення не прибув до військової частини НОМЕР_1 .

Відповідач про закриття провадження відносно позивача ДБР дізнався через 11 місяців (лист ДБР від 05.05.2023 року №13-03/2143/23).

За повідомленням В/ч НОМЕР_1 відкрите нове кримінальне провадження 26.05.2023 року №0000014 за ознаками скоєння ОСОБА_1 кримінального правопорушення за ч.4 ст.408 КК України «Дезертирство», саме по факту неприбуття з 16.06.2022 (після закриття №0000053) ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 , тому, отримавши відомості про відкриття нового кримінального провадження №0000014 (внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань) за ознаками скоєння головним корабельним старшиною ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, та враховуючи вимоги законодавства що після поновлення на військовій службі (позивач) військовослужбовець зобов`язаний приступити до проходження військової служби, а відповідач забезпечити військовослужбовця (позивача) медичним, морально-психологічним, речовим, продовольчим і грошовим видами забезпечення, тобто, для поновлення позивача на військовій службі необхідно його фізична присутність у в/ч НОМЕР_1 та виконання ним обов`язків військової служби, та не можливо здійснити вищезазначені види забезпечення, при відсутності самого об`єкта забезпечення (позивача) тому, військовою частиною НОМЕР_1 у травні 2023 року не було видано як наказу про поновлення на військовій службі ОСОБА_1 , так і повторно не було видано наказ про призупинення військової служби ОСОБА_1 .

Наказом командира НОМЕР_2 загону морської охорони Державної прикордонної служби України від 27.10.2024 року №484-ОС «Про особовий склад» ОСОБА_1 призупинено військову службу, та він вважається таким, що не виконує обов`язки військової служби з 17 червня 2022 року; призупинено виплату грошового та здійснення інших видів забезпечення з 17 червня 2022 року (а.с. 73).

Позивач, вважаючи, що з 17.06.2022 по 24.10.2024 йому призупинено військову службу та він не виконував трудову функцію (службові обов`язки) не з власної вини, а внаслідок бездіяльності військової частини НОМЕР_1 , яка не видала наказ про продовження військової служби ОСОБА_1 після закриття кримінального провадження №0000053 від 18.03.2022, звернувся з цим позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що за наявності чинного наказу командира НОМЕР_2 загону морської охорони ДПСУ від 27.10.2024 №584-ОС «Про особовий склад», постанови про відкриття кримінального провадження за ч.4 ст.408 КК України Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві від 26.05.2023 №0000014, та відсутності постанови про закриття цього кримінального провадження призупинення виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 відбулось правомірно і підстави для виплати спірного грошового забезпечення наразі відсутні.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» забезпечується правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби (далі - Закон № 2232-XII).

Статтею 24 цього Закону врегульовано питання призупинення військової служби.

За приписами ч.2 ст.24 Закону №2232-XII, в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин, військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини, поданих відповідно до частини п`ятої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, та/або заяви, повідомлення начальника відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про вчинене кримінальне правопорушення. Підставою для призупинення військової служби є отримання військовою частиною письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань).

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, не входять до чисельності.

Аналогічні норми містяться в пунктах 144-1 і 144-2 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення).

За обставинами справи, ОСОБА_1 після закриття 16.06.2022 кримінального провадження за ч.4 ст.408 КК України «Дезертирство» №0000053, до військової частини для поновлення його на військовій службі і всіх видах забезпечення не прибув в червні 2022 року.

Про закриття кримінального провадження відносно позивача ДБР повідомило в/ч НОМЕР_1 через 11 місяців листом від 05.05.2023 року №13-03/2143/23.

Тобто в/ч НОМЕР_1 лише через 11 місяців дізналася про те, що позивач з 17.06.2022 ухиляється від проходження військової служби і не прибуває для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

Про факт неприбуття позивача протягом 11 місяців після закриття (16.06.2022) відносно нього кримінального провадження до військової частини НОМЕР_1 повідомлено правоохоронні органи.

На підставі зазначеного звернення військової частини НОМЕР_1 , 26.05.2023 року Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості по кримінальному провадженню №0000014 за ознаками скоєння головним корабельним старшиною ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України «Дезертирство».

З викладеного вбачається, що нове кримінальне провадження №0000014 від 26.05.2023 року за ознаками скоєння ОСОБА_1 кримінального правопорушення за ч.4 ст.408 КК України «Дезертирство» відкрите по факту неприбуття позивача до військової частини з 16.06.2022 (після закриття провадження №0000053).

Правильним є висновок суду, що отримавши від правоохоронного органу відомості про відкриття нового кримінального провадження №0000014 (внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань) за ознаками скоєння головним корабельним старшиною ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України з 16 червня 2022 року, відповідач у відповідності до вимог приписів ч.2 ст.24 Закону №2232-XII та пунктів 144-1 і 144-2 Положення №1153/2008 вірно призупинив виплату ОСОБА_1 грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення.

П`ятим апеляційним адміністративним судом витребувано від ДБР відомості про хід кримінального провадження від 26.05.2023 року №0000014 відносно ОСОБА_1 .

Листом від 27.11.2025 року ТУ ДБР у м.Краматорську повідомило апеляційний суд, що досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000014 ще триває.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що за наявності чинного наказу командира НОМЕР_2 загону морської охорони ДПСУ від 27.10.2024 №584-ОС «Про особовий склад» про призупинення грошового та інших видів забезпечення ОСОБА_1 , постанови про відкриття кримінального провадження за ч.4 ст.408 КК України Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві від 26.05.2023 №0000014, та відсутності постанови про закриття цього кримінального провадження, призупинення виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 відбулось правомірно у відповідності до вимог приписів ч.2 ст.24 Закону №2232-XII та пунктів 144-1 і 144-2 Положення №1153/2008.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 19 грудня 2024 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко