Справа № 420/26065/25
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2025-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України видати довідку про безпосередню участь ОСОБА_1 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України видати довідку про безпосередню участь ОСОБА_1 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19 липня 2022 р., перебуваючи при виконанні обов`язків військової служби ОСОБА_1 , отримав травму, а саме контузію лівого ока середнього ступеню тяжкості, частковий гемофтальм, преретинальний та субретинальний крововилив, вторинна дегенерація сітківки лівого ока. Наказами Головнокомандувача Збройних Сил України №125 від 30.04.2022, №157 від 02.06.2022, №184 від 01.07.2022, №212 від 01.08.2022, №237 від 01.09.2022 визначено, що м.Київ було районом ведення бойових дій до 10 серпня 2022 року. Таким чином у період з 23 квітня 2022 р. по 19 липня 2022 р. ОСОБА_1 перебував на бойовому завданні у м. Києві. З метою укомплектування особової справи військовослужбовця для правильного нарахування виплат за вислугу років, 29 січня 2025 р. ОСОБА_1 звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із запитом щодо видачі йому довідки відповідно додатку 6 до Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 20.08.2014 №413 із зазначенням усіх періодів щодо його безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Листом №863/376 від 07.02.2025 Військова частина НОМЕР_1 відмовила у видачі вказаної довідки, оскільки військова частина НОМЕР_1 не була включена до складу сил та засобів відповідного угрупування військ (сил). Разом з тим з вказаною відмовою було надано копію вищевказаного витягу з журналу бойових дій від 23.04.2022. Окрім того Військовою частиною НОМЕР_1 була надано копію службової картки ОСОБА_1 , з якої вбачається, що 30 червня 2022 р. йому було оголошено подяку «За сумлінне виконання службових обов`язків, старанну, наполегливу службу на користь Батьківщини та за виконання бойового завдання по створенню хибних навігаційних координат ракетним системам противника під час оборони міста Києва». На теперішній час ОСОБА_1 - військовослужбовець, який добровільно пішов до лав Збройних Сил України на самому початку війни, перебуваючи на захисті незалежності та суверенітету України, захищаючи державний кордон України від збройної агресії російської федерації, забезпечуючи територіальну цілісність і недоторканність країни, отримавши тяжку травму під час виконання свого військового обов`язку, позбавлений права на перерахування своєї заробітної плати за рахунок надбавки за вислугу років через протиправну відмову Військової частини НОМЕР_1 у видачі йому довідки відповідно додатку 6 до Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 20.08.2014 №413. ОСОБА_1 категорично не погоджується із вказаною відмовою Військової частини НОМЕР_1 . Вважає її необґрунтованою та постановленою з порушенням вимог чинного законодавства України, що стало причиною для зверненням із даним адміністративним позовом за захистом своїх порушених прав та законних інтересів

Ухвалою судді від 06.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін згідно з ст. 262 КАС України.

Відзив на адміністративний позов від відповідача до суду не надійшов, у зв`язку із чим справу розглянуто за наявними матеріалами відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України.

Розгляд справи здійснюється без проведення судового засідання та по суті розпочатий через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №43 від 06.03.2022 молодшого лейтенанта ОСОБА_1 було призначено на посаду офіцера відділу радіоелектронної боротьби військової частини НОМЕР_1 .

Згідно витягу з журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 (інвентарний №237дск, 2022 р.) 23 квітня 2022 р. ОСОБА_1 у складі групи РЕБ GNSS «Туман» було направлено для виконання завдань внесення неправдивих координат для системи навігації високоточної зброї, штурмової авіації, БпЛА та іншої в/техніки, що використовує GPS/GLONAS в район м. Київ згідно бойового розпорядження КСП ЗСУ №343/824 від 23.04.2022.

19 липня 2022 р., перебуваючи при виконанні обов`язків військової служби ОСОБА_1 , отримав травму, а саме контузію лівого ока середнього ступеню тяжкості, частковий гемофтальм, преретинальний та субретинальний крововилив, вторинна дегенерація сітківки лівого ока. Вказане підтверджується копією виписки з медичної карти стаціонарного хворого №4200844.

Як вбачається з вищевказаного журналу бойових дій, 19 липня 2022 р. молодший лейтенант ОСОБА_2 та солдат ОСОБА_3 вибули в м. Київ до складу розрахунку АПК імітації сигналів « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де замінили лейтенанта ОСОБА_1 .

Наказами Головнокомандувача Збройних Сил України №125 від 30.04.2022, №157 від 02.06.2022, №184 від 01.07.2022, №212 від 01.08.2022, №237 від 01.09.2022 визначено, що м.Київ було районом ведення бойових дій до 10 серпня 2022 року.

Таким чином у період з 23 квітня 2022 р. по 19 липня 2022 р. ОСОБА_1 перебував на бойовому завданні у м. Києві.

29 січня 2025 р. ОСОБА_1 звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із запитом щодо видачі йому довідки відповідно додатку 6 до Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 20.08.2014 №413 із зазначенням усіх періодів щодо його безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Листом №863/376 від 07.02.2025 Військова частина НОМЕР_1 відмовила у видачі вказаної довідки, оскільки військова частина НОМЕР_1 не була включена до складу сил та засобів відповідного угрупування військ (сил). Разом з тим з вказаною відмовою було надано копію вищевказаного витягу з журналу бойових дій від 23.04.2022.

Крім того, Військовою частиною НОМЕР_1 була надано копію службової картки ОСОБА_1 , з якої вбачається, що 30 червня 2022 р. йому було оголошено подяку «За сумлінне виконання службових обов`язків, старанну, наполегливу службу на користь Батьківщини та за виконання бойового завдання по створенню хибних навігаційних координат ракетним системам противника під час оборони міста Києва».

Позивач, зважаючи на те, що він позбавлений права на перерахування своєї заробітної плати за рахунок надбавки за вислугу років через протиправну відмову Військової частини НОМЕР_1 у видачі йому довідки відповідно додатку 6 до Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 20.08.2014 №413, звернувся до суду із даним позовом.

На переконання позивача, підставою для видачі такої довідки є документи, які підтверджують безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, - бойові донесення, журнали бойових дій (оперативних завдань, ведення оперативної обстановки), вахтові журнали, польотні листи, книги служби, накази про залучення до таких заходів, відомості про виконання розвідувальних заходів, або довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва). При цьому жодним нормативно-правовим актом не встановлено, що підставою для видачі довідки відповідно додатку 6 до Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 20.08.2014 №413 є необхідність включення/не включення військової частини до складу сил та засобів будь-якого угрупування військ

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги не підлягаючими задоволенню у зв`язку з наступним.

Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 за №3551-ХІІ (далі Закон № 3551-ХІІ) визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Згідно пункту 19 частини 1 статті 6 Закону №3551-ХІІ учасниками бойових дій визнаються: військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Порядок надання статусу учасника бойових дій (крім осіб, особливості набуття статусу учасника бойових дій якими визначені у статті 6-1 цього Закону) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, визначаються Кабінетом Міністрів України. Райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України, а райони здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях - відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України".

Порядок позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту, визначає Кабінет Міністрів України.

Порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 413 (далі по тексту Порядок №413) і визначає процедуру надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Виходячи з приписів Порядку № 413 довідка за формою згідно з додатком 6 до Порядку № 413 (довідка про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України) є одним із документів, які подаються для надання особі статусу учасника бойових дій.

Пунктом 6 Порядку № 413 передбачено, що для надання статусу учасника бойових дій заявникам з числа осіб, зазначених в пунктах 19 і 20 частини першої статті 6 Закону, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій зобов`язані в п`ятиденний строк після закінчення 30 календарних днів участі заявників в антитерористичній операції подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу заявники, документи, передбачені пунктом 4 цього Порядку, які є підставою для надання заявникам статусу учасника бойових дій.

З огляду на матеріали справи, позивач отримав статус учасника бойових дій 18.04.2024, згідно свідоцтва НОМЕР_2 .

З аналізу приписів Порядку № 413 вбачається, що наданню цього статусу мало передувати складання військовою частиною довідки за формою згідно з додатком 6 до Порядку №413 та передача її на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебувала військова частина, у складі якої проходив службу заявник.

Враховуючи, що складання довідки за формою згідно з додатком 6 до Порядку № 413 має на меті надання військовослужбовцю статусу учасника бойових дій, з Порядку № 413 не вбачається підстав для її видачі за межами цієї процедури.

Суд зазначає, що ця довідка призначена лише для підтвердження факту участі військовослужбовця у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, для отримання статусу учасника бойових дій, про що зазначено у самій довідці, а саме: "Ця довідка є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій (особи з інвалідністю внаслідок війни).

Крім того, пунктом 6 Порядку №43 не передбачено видачі довідки військовослужбовцю, натомість, вона передається безпосередньо відповідній комісії, до повноважень якої віднесено надання статусу учасника бойових дій.

Відтак, оскільки позивач є особою, статус якої як учасника бойових дій, який захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, підтверджено державою Україна, суд не вбачає наявності підстав для видачі довідки за формою згідно з додатком 6 до Порядку № 413.

При цьому суд звертає увагу, що така довідка не є підставою для нарахування і виплати додаткової винагороди, на чому наполягає представник позивача, та що ним і покладено в основу адміністративного позову.

Суд зауважує, що позовна заява не містить посилання на обставини, за якими у позивача виникла потреба в отриманні довідки за формою згідно з додатком 6 до Порядку № 413. Відтак, з позову не вбачається, як невидача відповідачем цієї довідки порушила права позивача. При цьому, суд зазначає, що порушення індивідуального права позивача суб`єктом владних повноважень є ключовою передумовою звернення до адміністративного суду в Україні.

Вирішуючи спір, суд враховує, що у розумінні КАС України, захист прав, свобод та інтересів осіб завжди передбачає наявність встановленого судом факту їхнього порушення. Таким чином, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд установлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем у публічно-владних правовідносинах, що виникли між ним і позивачем.

З`ясування матеріально-правової заінтересованості позивача передує розгляду питання щодо правомірності рішення, котре оскаржується. Відсутність матеріально-правової заінтересованості позивача є підставою для відмови у задоволенні позову незалежно від правомірності чи неправомірності оскарженого рішення

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, Верховний Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) і «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що решта аргументів (доводів) сторін, які мають значення для правильного вирішення спору, на вирішення спірних правовідносин не впливають та не змінюють судовий розсуд цього спору за результатами судового процесу.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд зазначає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, однак позивач в ході судового розгляду справи не доведено ґрунтовності пред`явлених вимог.

В той же час, згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини у справі Голдер проти Сполученого Королівства, згідно з якою саме небезпідставність доводів позивача про неправомірність втручання в реалізацію його прав є умовою реалізації права на доступ до суду.

Отже, звертаючись до суду з позовом про захист своїх прав, позивач обтяжений обов`язком довести "небезпідставність" своїх доводів щодо порушеного права за захистом якого він звернувся до суду, надавши відповідні докази зі змісту яких можливо встановити наявність спору саме на момент звернення до суду.

Таким чином, проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк

.