Справа № 520/26869/25
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2025-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 р. Справа № 520/26869/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: П`янової Я.В. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 15.10.2025 (головуючий суддя І інстанції: Мар`єнко Л.М.) по справі № 520/26869/25

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправним та скасування висновку, пункту 8,9,20, наказу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати висновок НОМЕР_2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військової частини НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) службового розслідування за фактом можливого неправомірного нарахування деяким військовослужбовцям приккшр НОМЕР_2 Прикордонного загону додаткової премії із розрахунку 70000 тисяч гривень на місяць, пропорційно часу участі в оборонних заходах №02.2/28290/25Вн-ДСК від 09.08.2025, прийнятого щодо військовослужбовця ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати пункти 8, 9, 20 наказу НОМЕР_2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військової частини НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) №4241-АГ від 14.08.2025 "Про підсумки службового розслідування" у частині щодо військовослужбовця ОСОБА_1 :

"8. За порушення вимог статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, положень посадової інструкції в частині неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень, здійснення контролю за підлеглим особовим складом, статті 23 Закону України "Про Державну прикордонну службу України", пункту 1 статті 3 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" від 03 жовтня 2019 року, статті 1.2.3 Бойового статуту механізованих і танкових військ Збройних Сил України, затвердженого наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 30.12.2016 №605, начальнику другого відділу прикордонної служби (тип С) приккшр НОМЕР_2 прикордонного загону лейтенанту ОСОБА_1 оголосити дисциплінарне стягнення у вигляді "догана";

"9. У відповідності до статті 6 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" притягнути до повної матеріальної відповідальності в розмірі завданого збитку начальника другого відділу прикордонної служби (тип С) приккшр НОМЕР_2 прикордонного загону лейтенанта ОСОБА_1 по факту нанесення шкоди державі на загальну суму 93883,09 грн, внаслідок надмірного нарахування та виплати додаткової винагороди";

"20. Щодо внесення до книги обліку нестач та відображення суми в книзі обліку грошових стягнень та нарахувань за лейтенантом ОСОБА_1 у сумі 93883,09 грн, та щомісячного утримання з нього коштів в розмірі 20% місячного грошового забезпечення та додаткової винагороди до повного погашення збитку";

- зобов`язати НОМЕР_2 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити недоплачене (стягнуте) грошове забезпечення та додаткову винагороду за липень 2025 р. ОСОБА_1 у розмірі 15719,68 грн відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, постанові Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 15.10.2025 позов повернуто позивачу з підстав того, що ним здійснюється маніпулювання автоматизованим розподілом справ, що розцінюється суддею як зловживання процесуальними правами.

Не погоджуючись із ухвалою суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не вірне встановлення обставин справи, просив ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що з боку позивача відсутнє зловживання правами, а суд першої інстанції до такого зловживання фактично відніс законне право позивача, визначене ч.4 ст.240 КАС України, на повторне звернення до суду.

Вказує, що повторне звернення до суду спричинене участю позивача у бойових діях, у зв`язку з чим останній не мав достатньо часу для узгодження правової позиції у цій справі.

Крім того, зауважував, що обставини та підстави колективних позовів військовослужбовців, серед яких був ОСОБА_1 відрізняються від тих, що визначені цим позовом.

Вважає, що суд першої інстанції фактично обмежив позивача у доступі до правосуддя.

Також, звертає увагу, що суд першої інстанції не дослідив питання щодо строку звернення позивача до суду та не вирішив клопотання про його поновлення, що свідчить про передчасність повернення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України апеляційна скарга розглянута судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства (п. 9 ч. 3 ст. 2 КАС України).

Частина 2 ст. 44 КАС України визначає, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ч. 5 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Статтею 45 КАС України врегулювано питання щодо неприпустимості зловживання процесуальними правами.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

За змістом п. 2 ч. 2 ст. 45 КАС України з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Частиною 3 ст. 45 КАС України установлено, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Зміст наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку, що під зловживанням процесуальними правами розуміється форма умисних, несумлінних дій учасників процесу, що знаходить своє вираження, зокрема, у вчиненні дій, неспівмірних із наслідками, до яких вони можуть призвести, використанні наданих прав всупереч їх призначенню з метою обмеження можливості реалізації чи обмеження прав інших учасників провадження, перешкоджання діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ, необґрунтованому перевантаженні роботи суду.

Колегія суддів зазначає, що наведений у ч. 2 ст. 45 КАС України перелік дій, що можуть бути визнані судом зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним, а суд може визнати таким зловживанням також й інші дії, які мають відповідну спрямованість і характер.

При цьому вирішення питання про наявність чи відсутність факту зловживання правами віднесено до компетенції суду, що розглядає відповідну справу.

У цій справі підставою для постановлення судом першої інстанції ухвали про повернення позовної заяви ОСОБА_1 слугувало зловживання ним своїми правами, що полягає в умисних діях позивача щодо неодноразового подання позовних заяв (справи № 520/23972/25, № 520/24166/25, № 520/24198/25, № 520/24279/25, № 520/24540/25) їх відкликання та повторне подання аналогічних позовних заяв.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до Харківського окружного адміністративного суду з такими ж позовними вимогами (скасування: висновку НОМЕР_2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військової частини НОМЕР_1 ) службового розслідування за фактом можливого неправомірного нарахування деяким військовослужбовцям НОМЕР_2 Прикордонного загону додаткової премії із розрахунку 70 000 тисяч гривень на місяць, пропорційно часу участі в оборонних заходах №02.2/28290/25Вн-ДСК від 09.08.2025, прийнятого щодо військовослужбовця ОСОБА_1 ; пунктів 8, 9, 20 наказу НОМЕР_2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України №4241-АГ від 14.08.2025 "Про підсумки службового розслідування" у частині щодо військовослужбовця ОСОБА_1 ) та підставами позову до Військової частини НОМЕР_1 , в тому числі в межах колективних позовів.

Зокрема, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11.09.2025 у справі № 520/23972/25 позовну заяву, подану дев`ятьма особами, серед яких ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування висновку, пунктів наказу - повернуто позивачам відповідно пункту 2 частини 4 статті 169 КАС України у зв`язку із відкликанням позовної заяви.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11.09.2025 у справі № 520/24166/25 позовну заяву, подану дев`ятьма особами, серед яких ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування висновку, пунктів наказу - повернуто позивачам відповідно пункту 2 частини 4 статті 169 КАС України у зв`язку із відкликанням позовної заяви.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12.09.2025 у справі № 520/24198/25 позовну заяву, подану дев`ятьма особами, серед яких ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування висновку, пунктів наказу - повернуто позивачам відповідно пункту 2 частини 4 статті 169 КАС України у зв`язку із відкликанням позовної заяви.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2025 у справі № 520/24279/25 позовну заяву, подану дев`ятьма особами, серед яких ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування висновку, пунктів наказу - повернуто позивачам відповідно пункту 2 частини 4 статті 169 КАС України у зв`язку із відкликанням позовної заяви.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2025 у справі № 520/24540/25 позовну заяву, подану дев`ятьма особами, серед яких ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування висновку, пунктів наказу - повернуто позивачам відповідно ч.3 ст.45 КАС України у зв`язку зі зловживанням ними процесуальними правами.

Зважаючи на те, що у вересні 2025 р. позивачем до адміністративного суду подано декілька позовних заяв про той самий предмет й до того самого відповідача, які в подальшому, за ініціативою його представника, повернуті судом, суд першої інстанції дійшов висновку, що такі дії ОСОБА_1 слід розцінити як зловживання процесуальними правами та застосувати наслідки вчинення особою таких дій, передбачені статтею 45 КАС України.

Відповідно до ч. 4 ст. 45 КАС України суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання учасником судового процесу його процесуальними правами, суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Правові висновки із вказаного питання були викладені Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у постанові від 07 квітня 2021 року у справі №9901/23/21, відповідно до яких саме з метою виконання завдання адміністративного судочинства сторона у справі має користуватися процесуальними правами, сприяючи тим самим суду у здійсненні правосуддя. Якщо особа здійснює певну процесуальну дію не з цією метою, а для досягнення інших цілей, така особа виходить за межі дійсного змісту відповідного процесуального права, тобто зловживає ним. Правова система має бути спроможною ефективно захистити себе від цих дій. І саме на такий захист спрямовані заходи, які суд застосовує через зловживання учасником судового процесу процесуальними правами. Відповідні заходи передбачені у частинах третій і четвертій статті 45, частині восьмій статті 139, частині першій статті 144, пункті 5 частини першої статті 145, статті 149 КАС України.

Подібна правова позиція висловлена і Верховним Судом у постанові від 12.11.2025 у справі №580/3075/24.

Виходячи із встановленої сукупності обставин та враховуючи наведені вище процесуальні норми, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, повертаючи вп`яте подану ОСОБА_1 позовну заяву про той самий предмет, з тих саме підстав й до того ж відповідача з підстав зловживання позивачем своїми процесуальними правами, правильно застосував положення ч. 3 ст. 45 КАС України.

Доводи апелянта, що неодноразове відкликання позивачем попередньо поданих до Харківського окружного адміністративного суду позовних заяв обумовлене виключно необхідністю узгодження правової позиції з його адвокатом, колегія суддів оцінює критично, оскільки процесуальне законодавство надає можливість надати додаткові пояснення, докази, звернутись із заявою про зміну предмету чи підстав позову безпосередньо під час розгляду справи у суді та не вимагає звернення до суду із нової позовною заявою.

Доводи апелянта щодо порушення його права на звернення до суду є безпідставними, оскільки наявність ухвали про повернення позову не позбавляє позивача звернутися до суду.

Доводи апелянта про те, що передумовою повернення скарги, заяви, клопотання є рішення про визнання дій позивача зловживанням процесуальними правами, або такими, що суперечать завданням адміністративного судочинства, якого судом першої інстанції у справі прийнято не було, а тому ухвала про повернення позовної заяви у цій справі є передчасною, не є прийнятними, адже такої вимоги стаття 45 КАС України не містить.

Не є такими, що заслуговують на увагу і доводи скаржника про обмеження його права на повторне звернення до суду із адміністративним позовом після повернення позовної заяви згідно з частиною восьмою статті 169 КАС України, оскільки надані процесуальним законодавством особі права кореспондуються із передбаченим обов`язком добросовісно ними користуватися, який, у даному випадку, позивачем виконано не було.

Аналогічна правова позиція щодо застосування частини третьої статті 45 КАС України висловлена Верховним судом у постановах від 10 жовтня 2024 року у справі №580/4217/24, від 20 березня 2024 року у справі №520/11767/23, від 01 грудня 2023 року у справі №640/36713/21.

Доводи апеляційної скарги щодо не вирішення судом першої інстанції його клопотання про поновлення строку звернення до суду колегія суддів відхиляє, оскільки повернення позову на підставі ч. 3 ст. 45 КАС України є самостійною підставою для постановлення судом відповідної ухвали без вирішення заявлених особою клопотань.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване судове рішення, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 15.10.2025 по справі № 520/26869/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Я.В. П`янова А.О. Бегунц