Справа № 160/30875/25
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2025-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

28 листопада 2025 рокуСправа № 160/30875/25

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання відповідача Військової частини НОМЕР_1 про залишення позовної заяви без розгляду по адміністративній справі №160/30875/25,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ВЧ НОМЕР_1 , в якій позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо незастосування при обчисленні та виплаті його грошового забезпечення, матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, показника розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України» станом на 01.01.2020 року, на 01.01.2021 року, на 01.01.2022 року та станом на 01.01.2023 року;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплатити його грошове забезпечення за період служби: з 14.07.2020 р. по 31.12.2020 р. із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України» станом на 01.01.2020 року; з 01.01.2021 р. по 31.12.2021 р. із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України» станом на 01.01.2021 року, з 01.01.2022 р. по 31.12.2022 р. із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України» станом на 01.01.2022 року; з 01.01.2023 р. по 20.05.2023 р. із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України» станом на 01.01.2023 року, шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням проведених виплат та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 р. №44;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплатити йому матеріальну допомогу на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань за періоди служби: з 14.07.2020 р. по 31.12.2020 р. із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України» станом на 01.01.2020 року; з 01.01.2021 р. по 31.12.2021 р. із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України» станом на 01.01.2021 року, з 01.01.2022 р. по 31.12.2022 р. із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України» станом на 01.01.2022 року; з 01.01.2023 р. по 20.05.2023 р. із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України» станом на 01.01.2023 р., шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням проведених виплат та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 р. №44.

До суду від відповідача надійшло клопотання про залишення без розгляду адміністративного позову, оскільки позивачем порушено строк звернення до суду.

В обґрунтування клопотання зазначено, що постановою КМУ від 27.06.2023 року №651 скасовано карантин з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 року на всій території України. Відтак, особливості щодо застосування строків, визначених ст.233 КЗпП України, скасовано. Відлік тримісячного строку для звернення з цим позовом почався з 30.06.2023 року і закінчився 30.09.2023 року. В силу вимог ст.ст.2, 24 Закону України «Про оплату праці», п.8 Розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом МО України №260 від 07.06.2018 року грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується щомісячно. Відтак, про розміри грошового забезпечення позивач дізнавався щомісячно. Однак, будь-яких поважних причин пропуску строку звернення до суду не навів.

Позивач стосовно заявленого клопотання будь-яких пояснень на адресу суду не надіслав.

Розглянувши вищевказане клопотання та дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

За змістом ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 КАС України).

Положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 07.09.2023 року у справі №620/1201/23.

Згідно із ст.233 КЗпП України (в редакції до 18.07.2022 року) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

За змістом ст.233 КЗпП України працівник (в редакції з 19.07.2022 року) може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП України).

До 18.07.2022 року включно КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати.

Отже, частина позовних вимог до 18.07.2022 року будь-яким строком не обмежується.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Касаційного адміністративного суду у рішенні від 06.04.2023 року у справі №260/3564/22, від 20.11.2023 року у справі №160/5468/23.

Щодо решти позовних вимог суд зазначає, що зміст заявлених позовних вимог та обґрунтування у позовній заяві дають підстави вважати, що спір у цій справі виник щодо нарахування та виплати грошового забезпечення позивача під час проходження служби, а тому в контексті спірних у цій справі правовідносин надаючи оцінку доводам відповідача слід враховувати правові висновки Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23.

Предмет спору у справі №460/21394/23 склав перерахунок грошового забезпечення військовослужбовця за період з 01.02.2020 року по 30.03.2023 року, що уподібнює правовідносини у справі № 460/21394/23 зі спірними. Характерною особливістю спірних правовідносин у справі № 460/21394/23, як і у справі, що розглядається, є те, що позивач просив перерахувати грошове забезпечення за період, який охоплює часові проміжки як до, так і після внесення змін до статті 233 КЗпП України. Судова палата зазначила, що спірний період (з 01 лютого 2020 року по 30 березня 2023 року у справі №460/21394/23) умовно варто поділити на дві частини: до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» (19 липня 2022 року) та після цього.

Судова палата виснувала, що з моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» (19.07.2022 року) положення статті 233 КЗпП України, у попередній редакції, втратили чинність, внаслідок чого було змінено правове регулювання відносин, які підпадають під дію статті 233 КЗпП України. Водночас, якщо мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії статті 233 КЗпП України, у редакції, що була чинною до 19.07.2022 року, та були припинені на момент чинності дії статті 233 КЗпП України, у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», то у такому випадку правове регулювання здійснюється таким чином: правовідносини, які мають місце у період до 19.07.2022 року, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням статті 233 КЗпП України (у попередній редакції); у період з 19.07.2022 року підлягають застосуванню норми статті 233 КЗпП України (у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин»).

При цьому, у постанові від 23.04.2025 року по справі № 420/33039/24, Верховний Суд дійшов висновку про те, що головним акцентом повідомлення про нараховані і виплачені суми при звільненні є розмір кожної виплати, як єдиний індикатор, що дозволяє визначити правильність виплачених сум, та, відповідно, наявність/відсутність порушеного права, при цьому наказ про звільнення не може вважатися письмовим повідомленням про суми, нараховані і виплачені позивачу при звільненні, з одержанням якого частина друга статті 233 КЗпП України пов`язує початок обрахунку тримісячного строку для звернення до суду, у випадку, якщо він не містить інформації щодо кожного виду виплат.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до витягу із наказу (з кадрових питань (особового складу) від 13.08.2025 року №163 сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_1 , колишнього командира бойової машини-командира розвідувального відділення розвідувального взводу 4 парашутно-десантного батальйону, який перебуває у розпорядженні командира військової частини, призначений наказом Начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 09.08.2025 року №1412-РС на посаду сержанта резерву взводу резерву сержантського (старшинського) складу роти резерву сержантського (старшинського) складу ВЧ НОМЕР_2 , наказано вважати таким, що справи та посаду здав 13.08.2025 року. З 13.08.2025 року виключено зі списків особового складу частини та знято з усіх видів забезпечення, з продовольчого забезпечення за нормою №1 (каталог) з 14.08.2025 року та видано належні атестати і направлено для подальшого проходження служби до ВЧ НОМЕР_2 АДРЕСА_1 , наказано вважати таким, що прибув до визначеної ВЧ НОМЕР_2 з 28.08.2025 року.

Листом від 06.10.2025 року ВЧ НОМЕР_1 на звернення позивача повідомило, що при розрахунку грошового забезпечення з 14.07.2020 року по 19.05.2023 року застосовано розмір прожиткового мінімуму чинної редакції пункту 4 постанови КМУ від 30.08.2017 р. №704 «Про грошове забезпечення військово службовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» у розмірі 1 762 грн.

До листа ВЧ НОМЕР_1 долучено довідки про нараховане грошове забезпечення за 2020 рік, за 2021 рік, за 2022 рік, за 2023 рік.

Таким чином, письмове повідомлення про суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні суми ним отримано 06.10.2025 року, а до суду з позовом останный звернувся 15.11.2025 року.

Як зазначалося вище, з 19.07.2022 року спірні правовідносини регулюється вже нині чинною редакцією статті 233 КЗпП України, яка передбачає тримісячний строк звернення до суду з дня одержання позивачем письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Суд зазначає, що у даному випадку початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум, що у цій справі, відбулося шляхом отримання позивачем листа від 06.10.2025 року разом з довідками.

Виходячи з цього, суд вважає, що саме дата зазначеного документа, а саме 06.10.2025 року, є подією, з якою пов`язаний початок перебігу строку звернення до суду.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21 березня 2025 року у справі № 460/21394/23.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не було пропущений строк звернення до адміністративного суду з позовом, а тому в задоволенні клопотання відповідача слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.122, 243, 248, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання відповідача - Військової частини НОМЕР_1 про залишення позовної заяви без розгляду по адміністративній справі №160/30875/25 відмовити.

Відповідно до ст.256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та окремо оскарженню не підлягає.

Суддя К.С. Кучма