Справа № 420/11412/25
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2025-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/11412/25

Перша інстанція: суддя Тарасишина О.М.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії щодо нарахування та виплати грошового забезпечення не в повному розмірі та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

16 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати йому в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 01.02.2021 року включно;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на його користь індексацію-різницю грошового забезпечення 4463,15 грн в місяць за період з 01.03.2018 року по 01.02.2021 року включно відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осію, відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що під час проходження служби, відповідач не виплачував індексацію різницю грошового забезпечення.

Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що виплата грошового забезпечення позивача здійснювалась у відповідності приписів чинного на час спірних періодів законодавства.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 01.02.2021 року включно.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію різницю відповідно до абз. абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, за період з 01.03.2018 по 01.02.2021 включно, з відрахуванням військового збору і податку на доходи фізичних осіб з компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зокрема, апелянт зазначив про необхідність визначення судом конкретної суми індексації різниці грошового забезпечення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , однак за період з 01.03.2018 року по 01.02.2021 року позивачу не була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення в повному обсязі.

25 квітня 2021 року позивачем направлено заяву до відповідача із проханням виплатити індексацію грошового забезпечення, на яку відповідач відповіді не надав.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2021 року у справі №420/19449/21 зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.02.2018 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року з урахуваннях раніше здійснених виплат. Зобов`язано здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.03.2018 року по 01.02.2021 року включно, із урахуванням вимог абзаців 4,5,6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

10 грудня 2023 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2021 року у справі №420/19449/21 відповідачем виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення у загальній сумі 26 692,34 грн.

Листом від 26.03.2025 року №81/740 відповідачем повідомлено позивача, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2021 року у справі №420/19449/21 виконано у повному обсязі шляхом виплати позивачу індексації грошового забезпечення у сумі 26 692,34 грн.

Позивач вважає, що йому до виплати належала:

- індексація грошового забезпечення за період з 01.02.2018 року по 28.02.2018 року із застосуванням базового місяця січень 2008 року у загальній сумі 4258,75 грн,

- індексація-різниця грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 01.02.2021 року у фіксованій величині 4463,15 грн в місяць у загальній сумі 156 369,65 грн, а саме: (4463,15 грн. х 35 місяців) + 159,40 грн. (за 1 день лютого 2021 року) = 156 369,65 грн.

Тобто, загальна сума до виплати індексації 160 628,40 грн (4258,75 грн + 156 369,65 грн), проте відповідачем виплачено 26 692,34 грн, тобто недоплаченою залишилась сума індексації різниці - 133 936,06 грн.

Позивач вважає, що відповідачем не виплачено на його користь індексацію- різницю грошового забезпечення 4 463,15 грн в місяць за період з 01.03.2018 року по 01.02.2021 року, у зв`язку із чим звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання індексації різниці за період з 01.03.2018 по 01.02.2021 із врахуванням приписів абзаців 3,4,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 та компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб.

Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що провадження у справі підлягає закриттю з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що предметом даного спору є індексація - різниця за період з 01 березня 2018 року до 01 лютого 2021 року.

Звертаючись з цією позовною заявою представник ОСОБА_1 зазначив, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2021 року у справі №420/19449/21 зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.03.2018 року по 01.02.2021 року включно, із урахуванням вимог абзаців 4,5,6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

Як вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 по справі № 420/19449/21, яка наявна в матеріалах електронної справи в КП «ДСС», позивач просив зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 4463 гривні 15 копійок за період з 01.03.2018 року по 01.02.2021 року включно, в сумі 156 369 гривень 48 копійок відповідно до абзаців 4,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору га із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до 12 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, по утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних Військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.

Тобто суд в межах справи № 420/19449/21 розглядав аналогічні позовні вимоги, які заявлені ОСОБА_1 у справі, що розглядається, однак не визначив конкретну суму щомісячної індексації різниці.

10 грудня 2023 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2021 року у справі №420/19449/21 відповідачем виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення у загальній сумі 26 692,34 грн.

Позивач, не погодившись із сумою, виплаченою на виконання рішення по справі №420/19449/21, через 1 рік і 5 місяців звернувся до суду з цим позовом.

Судова колегія, дослідивши позовні заяви представника ОСОБА_1 по справам № 420/19449/21 та № 420/11412/25, встановила, що вони містять однакові підстави позову в частині стягнення індексації різниці.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2021 року у справі №420/19449/21 набрало законної сили 11 січня 2023 року та позивачем до апеляційної інстанції в частині визначення конкретної суми індексації різниці грошового забезпечення не оскаржувалось.

Верховний Суд неодноразово викладав позиції стосовно того, що підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Разом з тим, не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна обсягу посилань на норми матеріального чи процесуального права (пункт 7.43. постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі №924/1473/15).

Отже, у межах розгляду цієї справи представник ОСОБА_1 просить суд повторно переглянути питання щодо зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому індексацію-різницю грошового забезпечення з 01 березня 2018 року по 01 лютого 2021 року відповідно до вимог абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078, що було вже розглянуте судами та отримало своє остаточне вирішення в межах розгляду справи № 420/19449/21.

Викладене, у відповідності до пункту 4 частини першої статті 238 КАС України є підставою для закриття провадження по справі.

У разі незгоди із вирішенням судами позовних вимог у справі № 420/19449/21 позивач мав право оскаржити судове рішення в апеляційному порядку. Водночас з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень та КП «ДСС» слідує, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2021 року у справі №420/19449/21 ОСОБА_1 в апеляційному порядку не оскаржувалось.

Судова колегія наголошує на неможливості повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, яке набрало законної сили.

Після набрання рішенням законної сили позивач не може знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги до того самого відповідача з тих самих підстав.

Зміна формулювання позовних вимог та доповнення позову новим нормативним обґрунтуванням, зокрема і правовими позиціями Верховного Суду, не змінює підстав позову, що розглянутий у межах справи № 420/19449/21, а випадки, коли особи подають повторні позови з метою затягування виконання вже ухвалених рішень або створення правової невизначеності, надалі може бути розцінене, як зловживання правом на судовий захист.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові по справі № 480/3426/23 від 30 січня 2024 року, № 440/9967/23 від 19 травня 2025 року.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав;

За приписами ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно ст. 238, 240 цього Кодексу.

Враховуючи порушення судом першої інстанції норм процесуального права, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.07.2025 підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Керуючись ст. 238, 308, 311, 315, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 року скасувати.

Провадження у справі 420/11412/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий: Н.В. Вербицька

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: К.В. Кравченко