Справа № 160/23634/25
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2025-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
18 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 04.07.2025 року №63В, про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги;
- зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з загибеллю (смертю) батька військовослужбовця ОСОБА_2 .
Обґрунтовуючи вимоги, позивач посилається на те, що ОСОБА_1 є сином загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 .
Позивач зазначив, що згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №320 від 15.04.2024 року, ОСОБА_2 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 10 грудня 2023 року. Смерть сталася під час проходження військової служби.
Згідно з витягом із протоколу засідання 20 регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця № 2831 від 25 липня 2024 року, захворювання солдата ОСОБА_2 , 1977 року народження: "Серцево-судинна недостатність. Кардіоміопатія дилатаційна", послужило причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , - захворювання, яке призвело до смерті, та причина смерті, так, пов`язані з проходженням військової служби.
Зазначив, що відповідно до пункту 5.2 акту службового розслідування командира військової частини НОМЕР_1 , смерть військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_2 вважати такою, що сталася під час проходження ним військової служби, смерть непов`язана з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення та не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
14.02.2025 року ОСОБА_1 подав заяву до ІНФОРМАЦІЯ_2 про отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю батька ОСОБА_2 .
Проте, згідно з Витягом з протоколу засідання комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 04.07.2025 року №63В, позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, та зазначено, що при судово-токсикологічному дослідженні крові трупа ОСОБА_2 , виявлений етиловий спирт у концентрації 4,81 ‰ у крові, та у сечі більше 6,00 ‰. Смерть гр. ОСОБА_2 наступила від гострого отруєння етиловим спиртом, що слід вважати безпосередньою причиною смерті.
Вказане рішення Міністерства оборони України позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасування, у зв`язку з чим звернувся до суду з даною позовною заявою.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.08.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
11.09.2025 року до суду від відповідача надійшов відзив щодо заявлених позовних вимог, в якому відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову. Вказав, що згідно з актом службового розслідування: 15.11.2022 при проведенні звірки особового складу в пункті постійної дислокації виявлено, що солдат ОСОБА_2 , стрілець-санітар 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 8 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону, вибувший 14.11.2022 до району виконання бойових завдань і забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, до пункту постійної дислокації не прибув.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер.
Лікарське свідоцтво про смерть №2595 від 11.12.2023 (остаточне), причина смерті:
І. а) серцево-судинна недостатність.
б) кардіоміопатія дилатаційна.
Згідно з листом Дніпропетровського обласного бюро судово - медичної експертизи від 14.02.2024, під час досліджені крові та сечі від трупа ОСОБА_2 виявлено етиловий спирт у концентрації 4,81 ‰ в крові та більше 6,0 ‰ відповідно в сечі. Смерть ОСОБА_2 настала від гострого отруєння етиловим спиртом.
Згідно витягу з протоколу засідання 20 регіональної військово-лікарської комісії від 25 липня 2024 року № 2831 встановлено, що захворювання солдата ОСОБА_2 , 1977 року народження: "Серцево-судинна недостатність. Кардіоміопатія дилатаційна", яке згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.04.2024 №320, повідомлення про смерть № НОМЕР_3 від 12.12.2023, видане командиром військової частини НОМЕР_1 , лікарського свідоцтва про смерть № 7595 від 11.12.2023, виданого КЗ "Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи" Дніпропетровської обласної ради, Нікопольським районним відділенням свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 11.12.2023, виданого Нікопольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), послужило причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , - захворювання, яке призвело до смерті, та причина смерті, так, пов`язані з проходженням військової служби.
Відповідно до витягу з протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 04.07.2025 №63/в, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про відмову в частині призначення одноразової грошової допомоги батьку, матері та сину померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, солдата ОСОБА_2 .
Згідно з листом Дніпропетровського обласного бюро судово - медичної експертизи від 14.02.2024, під час досліджені крові та сечі від трупа ОСОБА_2 виявлено етиловий спирт у концентрації 4,81 ‰ в крові та більше 6,0 ‰ відповідно в сечі. Смерть ОСОБА_2 настала від гострого отруєння етиловим спиртом. Згідно зі статтею 16-4 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення дій в стані алкогольного сп`яніння.
На підставі вищевикладеного, просить відмовити в задоволенні адміністративного позову.
15.09.2025 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що телеологічне тлумачення приписів пунктів "а", "б" частини першої статті 164 Закону № 2011-XII, дає підстави дійти висновку про те, що підставою для відмови у призначенні й виплаті одноразової грошової допомоги є факти вчинення військовослужбовцем адміністративного правопорушення або дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, наслідком чого стала загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності такого військовослужбовця.
Тобто відмова у призначенні й виплаті одноразової грошової допомоги, може мати місце лише тоді, коли вчинення військовослужбовцем адміністративного правопорушення або дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, безпосередньо зумовили його загибель (смерть), поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткову втрату працездатності без встановлення інвалідності.
Смерть ОСОБА_2 настала під час проходження військової служби. Власне військова частина у пункті 5.2 акту службового розслідування зазначила, що смерть військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_2 вважати такою, що сталася під час проходження ним військової служби, смерть непов`язана з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення та не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Сам факт знаходження військовослужбовця у стані алкогольного/наркотичного сп`яніння на час загибелі (смерті) не є підставою для відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги його членам сім`ї, про що зазначено у правових позиціях Верховного Суду, викладених, зокрема, у постановах від 20.03.2018 у справі №813/4502/17, від 12.11.2020 у справі №186/1129/16-3, від 29.06.2022 у справі №640/6477/19.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 було призвано на військову службу по мобілізації до Збройних Сил України, згідно з Указом Президента України "Про загальну мобілізацію" від 25.02.2022 року №69/2022 та направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 помер.
Встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_6 .
14.02.2025 року ОСОБА_1 подав заяву до ІНФОРМАЦІЯ_2 про отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю батька ОСОБА_2 .
Згідно з Витягом з протоколу засідання комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 04.07.2025 року №63/в, відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги батьку, матері та сину померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, солдата ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ).
В обґрунтування відмови зазначено, що згідно з листом Комунального закладу "Дніпропетровське обласне бюро судово - медичної експертизи" від 14.02.2024, під час дослідження крові та сечі від трупа ОСОБА_2 виявлено етиловий спирт у концентрації 4,81 ‰ в крові та більше 6,0 ‰ відповідно в сечі. Смерть ОСОБА_2 настала від гострого отруєння етиловим спиртом. Згідно зі статтею 16-4 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення дій в стані алкогольного сп`яніння.
Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Вирішуючи спірні правовідносини по суті, суд виходить з наступного.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України від 25.02.1993 №2232-XII Про військовий обов`язок і військову службу (далі - Закон №2232-XII), який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
За приписами статті 41 Закону №2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначені Законом України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі Закон № 2011-XII).
У постанові від 29.06.2022 у справі №640/6477/19 Верховним Судом зазначено: системний аналіз положень Закону №2011-XII, Порядку №975, статті 58 Конституції України, з урахуванням Рішень Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 13 травня 1997 року № 1-зп, та встановлених судами обставин справи, дають підстави колегії суддів для висновку, що призначення і виплата позивачам спірної грошової допомоги, в тому числі й вирішення питань стосовно обчислення її розміру, необхідно здійснювати в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги, тобто станом на дату, що зазначена у свідоцтві про смерть [……], а не на день прийняття відповідачем спірного рішення.
Згідно з пунктом 1 статті 16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до пункту 2 статті 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема:
загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби (підпункт 1);
смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби (підпункт 2).
Згідно зі статтею 16-1 Закону №2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).
Згідно з підпунктом "а" пункту 1 статті 16-2 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:
750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону;
500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.
Згідно з пунктами 1, 6, 8 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Водночас статтею 16-4 Закону №2011-ХІІ визначені випадки, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються - якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:
а) вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;
б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (пункт 9 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ).
Так, на виконання Закону № 2011-XII Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" від 25.12.2013 (далі - Порядок № 975).
Цей Порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).
Згідно з пунктом 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Пунктом 4 Порядку №975 визначено, одноразова грошова допомога призначається у разі:
1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;
2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних із проходженням військової служби;
3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.
В силу пункту 5 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста:
у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть);
у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть).
Якщо одна із зазначених осіб відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання.
Заява про відмову від отримання одноразової грошової допомоги повинна бути нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку.
Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.
Відповідно до пункту 10 Порядку №975 члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи:
заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи:
заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги;
витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу);
витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
До заяви додаються копії:
документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства;
свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста;
свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого);
свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові);
документів (відповідних сторінок за наявності), що посвідчують особу (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту) членів сім`ї, з даними про прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи, до яких внесено відомості про реєстрацію місця проживання, та довідку про реєстрацію місця проживання (у разі коли відомості про реєстрацію місця проживання до таких документів не внесені);
свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині;
документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою);
рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста);

рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи, які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні);

постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті (контузії, травми або каліцтва), захворювання.

У разі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується допомога, подають уповноваженому органові документи, копії документів, зазначені в абзацах другому - шістнадцятому цього пункту, та копію відповідного рішення суду.

Пунктами 15, 19 Порядку № 975 визначено, що рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.

Призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком:

вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;

вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;

навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Проаналізувавши наведені норми, суд зазначає, що для застосування п. "б" ч.1 ст.16-4 Закону №2232-XII та п.19 Порядку № 975 відповідачу слід встановити причинно-наслідковий зв`язок між діями військовослужбовця, вчиненими у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння та смертю (загибелю).

Як вбачається з матеріалів справи, по факту смерті військовослужбовця солдата ОСОБА_2 , колишнього стрільця-санітара 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 8 мехінізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 проводилося службове розслідування.

З Акту службового розслідування від 23.03.2024 року, зокрема, вбачається:

3.1. В ході проведення службового розслідування було встановлено, що 15.11.2022 року при проведенні звірки особового складу в пункті постійної дислокації виявлено, що солдат ОСОБА_2 , колишній стрілець-санітар 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 8 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону, вибувший 14.11.2022 року з району виконання бойових завдань і забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, до пункту постійної дислокації не прибув. На телефонні дзвінки військовослужбовець не відповідав, місце знаходження його невідоме, прийняті заходи по розшуку ніяких результатів не дали.

В подальшому, 12.12.2023 року, до військової частини НОМЕР_1 надійшла постанова ТУ ДБР у м. Полтаві про закриття 09.12.2023 року кримінального провадження за № 0000841 від 26.11.2022 року, стосовно самовільного залишення частини солдатом ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення.

Також 12.12.2023 року надійшло лікарське свідоцтво про смерть від 11.12.2023 року № 595, видане КЗ "Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи" Дніпропетровської обласної ради, в якому вказано, що солдат ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем проживання: АДРЕСА_1 , внаслідок серцево-судинної недостатністі.

3.2. Зазначене у пункті 3.1. знайшло своє підтвердження у поясненнях майора ОСОБА_3 , заступника командира батальйону з морально-психологічного забезпечення 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_7 та солдата ОСОБА_4 оператора 7 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 (старший в ППД НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 ).

3.3. Судово-медичним експертом "Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи" лікарем ОСОБА_5 видане лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_2 від 11.12.2023 року № 595, в якому зазначено, що смерть ОСОБА_2 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок серцево-судинної недостатністі, кардіоміопатії ділатаційній.

Відповідно до пункту 5.2 акту службового розслідування командира військової частини НОМЕР_1 , смерть військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_2 вважати такою, що сталася під час проходження ним військової служби, смерть непов`язана з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення та не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Cудом встановлено, що відповідно до витягу з протоколу засідання 20 регіональної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця від 25.07.2024 №2831, захворювання солдата ОСОБА_2 , 1977 року народження: "Серцево-судинна недостатність, Дилатаційна кардіоміопатія", що послужило причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , - захворювання, яке призвело до смерті, та причина смерті, пов`язані з проходженням військової служби.

Суд враховує, що відповідно до п.21.25 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402 (надалі - Наказ №402) для прийняття постанови про причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), у тому числі які призвели до загибелі (смерті) військовослужбовця, до штатної ВЛК разом із заявою військовослужбовця (члена сім`ї, батьків, утриманців загиблого (померлого) військовослужбовця) або разом із листом командира (начальника) військової частини (закладу, установи), ТЦК та СП надаються такі документи (копії документів):

довідка про проходження військової служби або копія посвідчення офіцера, генерала (військового квитка рядового, сержантського і старшинського складу);

довідка за формою, наведеною у Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 (за наявності);

медичні документи, які підтверджують початок розвитку, розвиток захворювання або одержання травми (поранення, контузії, каліцтва): медична книжка військовослужбовця (особи, звільненої з військової служби), медичні карти стаціонарного (амбулаторного) хворого або витяги з них, довідки із закладів охорони здоров`я, свідоцтва про хворобу (довідки ВЛК), витяг із книги обліку хворих в амбулаторії під час первинного звернення по медичну допомогу;

довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, наведеною удодатку 5до цього Положення - для військовослужбовців, які одержали травму (поранення, контузію, каліцтво);

копія Акта проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) за формою, наведеною удодатку 4до Інструкції 332, копія Акта про нещасний випадок (зникнення, смерть) за формою, наведеною удодатку 5до Інструкції 332 або копія акта розслідування авіаційної події та інциденту в авіації - у разі проведення відповідних розслідувань;

документи, у яких зазначено обставини загибелі (смерті) військовослужбовця (не менш як один з таких документів): витяг з іменного списку безповоротних втрат особового складу, наказ командира (начальника) військової частини, донесення про загибель (смерть), сповіщення (корінець сповіщення) на загиблого (померлого), захопленого в полон або заручником, а також інтернованого або зниклого безвісти військовослужбовця, постанова про закриття кримінального провадження (за наявності) - надаються у разі загибелі (смерті) військовослужбовця;

лікарське свідоцтво про смерть - надається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця (особи, звільненої з військової служби);

свідоцтво про смерть - надається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця (особи, звільненої з військової служби).

Штатною ВЛК враховуються: первинна медична картка, службова та медична характеристики, матеріали розслідування, дізнання або досудового слідства, атестації, архівні довідки, довідки про причину смерті, висновок судово-медичного експерта.

До вказаних документів особи, зазначені в абзаці першому цього пункту, за власним бажанням додають інші документи, які підтверджують причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), у тому числі які призвели до загибелі (смерті), з військовою службою.

Штатна ВЛК вивчає документи, за потреби уточнює інформацію про осіб, стосовно яких вони подані (надсилає необхідні запити тощо), та в місячний строк із дня надходження документів приймає рішення щодо встановлення причинного зв`язку захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), у тому числі які призвели до загибелі (смерті)), з військовою службою, про що інформує військові частини (органи, підрозділи), ТЦК та СП, осіб, які звернулися до штатної ВЛК.

Таким чином, 20 регіональна військово-лікарська комісія, як орган, уповноважений встановлювати причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), у тому числі тих, що призвели до загибелі (смерті) військовослужбовця, встановила, що смерть ОСОБА_2 настала внаслідок серцево-судинної недостатності, дилатаційної кардіоміопатії, і вказане захворювання, яке призвело до смерті, та причина смерті, пов`язані з проходженням військової служби.

Крім того, суд зазначає, що відповідач у Витязі з протоколу засідання комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 04.07.2025 року №63/в, яким відмовлено позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги, посилається на лист Комунального закладу "Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи" ДОР від 14.02.2024 року.

Як вбачається з листа Комунального закладу "Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи" ДОР від 14.02.2024 року, 09.12.2023 року в Нікопольському районному відділенні КЗ "ДОБСМЕ" ДОР" на підставі постанови слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області проведено судово-медичну експертизу за фактом смерті гр. ОСОБА_2 , 1977 р.н.

Згідно "Висновку експерта" № 595 від 09.12.2023 року:

1.При судово-токсикологічному дослідженні у крові з трупа гр. ОСОБА_2 етиловий спирт виявлений у кількості 4,81 ‰, у сечі більше 6,0 ‰.

2.Смерть гр. ОСОБА_2 наступила від гострого отруєння етиловим спиртом, що слід вважати безпосередньою причиною смерті. Даний висновок грунтується на виявленні гіпертоксичної концентрації етанолу в крові і сечі трупа, підтверджується наявністю ознак, які характерні для даного виду смерті.

3.Судово-токсикологічне дослідження на наявність або відсутність наркотичних чи токсичних речовин в крові та внутрішніх органах трупа гр. ОСОБА_2 не проводилося, оскільки на момент дослідження трупа дане питання не було поставлено перед експертом.

При цьому слід врахувати, що засідання 20 регіональної військово-лікарської комісії проводилось після проведення вищевказаної судово-медичної експертизи за фактом смерті гр. ОСОБА_2 , а тому, відповідно до наведеної норми, її результати також мали братись до уваги при ухваленні рішення.

Суд звертає увагу, що матеріалами справи не підтверджується, що причина настання смерті ОСОБА_2 серцево-судинна недостатність, дилатаційна кардіоміопатія перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із вчиненням померлим певних активних дій у стані алкогольного сп`яніння, які безпосередньо призвели до смерті (загибелі).

Водночас пункт "б" частини 1 ст.16-4 Закон №2232-XII передбачає як підставу для відмови у виплаті одноразової допомоги, якщо смерть військовослужбовця є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, суд зазначає, що сам факт перебування військовослужбовця у стані алкогольного сп`яніння на час настання смерті не визначається вказаною нормою права як підстава для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №640/6477/19 від 29.06.2022.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що факт перебування ОСОБА_2 на момент смерті у стані алкогольного сп`яніння, при наявності витягу з протоколу засідання 20 регіональної військово-лікарської комісії від 25.07.2024 №2831, де констатовано, що смерть військовослужбовця настала внаслідок серцево-судинної недостатності, дилатаційної кардіоміопатії, є необґрунтованою підставою для відмови у призначенні та виплаті членам сім`ї померлого військовослужбовця одноразової грошової допомоги.

Частиною 1 статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що під час судового розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів належними та достовірними засобами доказування правомірність прийнятого рішення, а тому рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 04.07.2025 року №63/в про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги, є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити та виплатити одноразову грошову допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтями 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23.02.2006 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі "Кечко проти України" (рішення від 08.11.2005) в межах свободи дій держави визначати які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнійший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява 33202/96, п. 120, ECHR 2000, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява 55555/08, п. 74, від 20.05.2010, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява 36900/03, п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Зобов`язання судом відповідача призначити та виплатити одноразову грошову допомогу позивачу у зв`язку із загибеллю при захисті Батьківщини військовослужбовця ОСОБА_2 може мати місце лише у випадку, якщо судом встановлено відсутність інших підстав для відмови у призначенні та виплаті такої допомоги, які передбачені законом.

Враховуючи, що суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності усіх названих підстав, у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки, а прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, без перевірки наявності чи відсутності усіх підстав для відмови у її виплаті, може бути необґрунтованим.

Враховуючи вищенаведене, належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з загибеллю (смертю) батька військовослужбовця ОСОБА_2 , з урахуванням висновків суду, що викладені у цьому рішенні.

Вказаний правовий висновок в частині обрання належного способу захисту порушеного права узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 31.01.2024 по справі № 480/4122/22.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для часткового задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 6-9, 77, 90, 139, 242-246, 255, 257, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 04.07.2025 року №63/в про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги.

Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з загибеллю (смертю) батька військовослужбовця ОСОБА_2 , з урахуванням висновків суду, що викладені у цьому рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_8 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 484,48 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник