Справа № 322/1745/25
Суддя: Гасанбеков С. С.
Дата ухвалення: 2025-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01 грудня 2025 рокуСправа № 322/1745/25

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Гасанбекова С.С.,

при секретарі судового засідання Коваль О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1
до:ІНФОРМАЦІЯ_1
про:скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

20 листопада 2025 до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов вищезазначений адміністративний позов, в якому позивач просить:

- скасувати постанову № 3060 від 03.07.2025, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 , якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

- провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення;

- справу розглянути без участі позивача.

Ухвалою суду від 21.11.2025, було відкрито провадження у справі, призначено судовий розгляд справи та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов, а також витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином завірені копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив таке.

Позивач вважає, що у зв`язку із тим, що: 1) він не перебував 22.06.2025 о 06:12 за місцем свого проживання, роботи, навчання, у громадських місцях, громадських будинках та спорудах, місцях масового скупчення людей, на пунктах пропуску (блок-постах), тобто в місцях, де може перевірятися наявність військово-облікового документа, отже у поліцейських не було права проводити перевірку наявності у нього військово-облікового документа; 2) вимога надати поліцейському (дані про якого в протоколі про адміністративне правопорушення не вказані взагалі) до позивача у вказані в протоколі дату та час не висувалася взагалі; 3) у позивача був наявний дійсний військово-обліковий документ в електронній формі, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

В оскаржуваній постанові в якості доказів вини позивача у скоєнні вищевказаного правопорушення, зазначені фото- та відеофіксація процесу перевірки документів, а також акт про відсутність військово-облікового документу від 22.06.2025, проте позивач стверджує про відсутність таких доказів, оскільки наявність військово-облікового документу не перевірялася, відтак відеофіксація вказаного факту неможлива, водночас акт про відсутність військово-облікового документу у присутності позивача не складався.

Виходячи з наведеного, позивач просив задовольнити його вимоги.

Відповідач у встановлений судом строк не подав відзиву, а також не надіслав до суду витребуваних матеріалів.

Учасники справи, належним чином повідомлені судом про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання 01.12.2025 не прибули, що відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх учасників справи, згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, розглянувши матеріали та з`ясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив:

03.07.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 було винесено постанову № 3060 за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови: «22 червня 2025 року о 06 год. 12 хв. під час проведення співробітниками органів Національної поліції України перевірки у осіб чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-облікового документа (військово-облікового документа в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу, виявлена відсутність у громадянина ОСОБА_1 військово-облікового документа, встановленого чинними нормативно-правовими актами України зразка. Своїми діями (бездіяльністю) громадянин ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пункт 25 Постанови Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення».

Також, в оскаржуваній постанові зазначено: «Під час розгляду справи та дослідження доказів, які надані до протоколу № 3060 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП встановлено, що до матеріалів справи надано докази здійснення фото- і відеофіксації процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото та відео фіксації. Також матеріали справи містять акт про відсутність ВОД від 22.06.2025».

Позивачем до позовної заяви додано військово-обліковий документ, сформований у Резерв+ 17.11.2025, в якому зазначено, що дані уточнені вчасно, дата уточнення даних 10.07.2025.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача . У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною третьою статті 79 КАС України визначено, що відповідач повинен подати суду докази разом із поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу (ч. 4 ст. 79 КАС України).

Відповідачем не надано суду будь-яких доказів на спростування доводів позивача про наявність у нього військово-облікового документа станом на 22.06.2025.

Також, відповідачем не надано суду витребуваних доказів, в саме належним чином завірених копій матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у зв`язку з чим неможливо дослідити зазначені в оскаржуваній постанові відеозапис та акт про відсутність військово-облікового документа, а також встановити, зокрема чи повідомлявся позивач про розгляд справи про адміністративне правопорушення, призначений на 03.07.2025.

Про причини неподання витребуваних доказів відповідач нічого суду не повідомив.

Згідно з ч. 9 ст. 80 КАС України у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами.

Частиною четвертою статті 159 КАС України визначено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Водночас неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Положення частини четвертої статті 159 КАС України судом були роз`яснені відповідачу в ухвалі про відкриття провадження по цій справі.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідний правовий висновок викладено у п. 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 по справі №463/1352/16-а (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР 90264746).

Виходячи з вищенаведеного, суд визнає доведеними обставини, на які посилався позивач в обґрунтування позову, а неподання відповідачем суб`єктом владних повноважень відзиву у сукупності з неподанням витребуваних судом доказів кваліфікує як визнання позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

До позовної заяви позивачем додано квитанцію від 20.11.2025, якою підтверджується сплата судового збору в розмірі 605,60 грн., отже відповідна сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 241 246, 250, 255, 271, 286 КАС України, суд

вирішив:

1. Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити повністю.

2. Скасувати постанову № 3060 за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 03 липня 2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього штраф в розмірі 17000,00 грн.

3. Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

4. Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код юридичної особи: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 01 грудня 2025 року.

Суддя С.С. Гасанбеков