Справа № 420/33814/25
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2025-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

01 грудня 2025 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), до ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), до ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ), в якому позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 05.10.2018 по 17.02.2020 з врахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 05.10.2018 по 17.02.2020 з врахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078;
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 18.02.2020 по 31.12.2022 з врахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ) здійснити нарахування а виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 17.02.2020 по 31.12.2022 з врахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
Ухвалою суду від 09.10.2025 (яку отримано представником позивача 27.11.2025) позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків шляхом надання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.
28.11.2025 до суду від представника позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якої зазначено, що позивач з 2018 року проходить військову службу. Починаючи з лютого 2022 року Позивач здійснював бойові (спеціальні) завдання, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи у зоні ведення бойових дій. Перебуваючи у зоні ведення бойових дій у позивача не завжди був зв`язок та необхідні комунікації для зв`язку з адвокатом, судом та ін., що унеможливлювало звернутися до суду раніше. Прошу суд врахувати ту обставину, що будучи військовослужбовцем та несучи військову службу із охорони нашої держави та громадян, позивач досить тривалий час був позбавлений можливості звертатися за правовою допомогою (гарантоване конституційне право), подавати запити, клопотання, заяви тощо. Фактично, вид діяльності позивача, який є надважливим для збереження цілісності та суверенності нашої держави, позбавив його можливості у встановлені строки оскаржити рішення суду. Пріорітет державних інтересів над власними наразі покладає неприпустимий тягар на позивача в даному випадку.
Розглянувши заяву представника позивача, суд зазначає наступне.
Частиною 1 статті 118 КАС України передбачено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
За приписами частини 1, 3 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини 5 статті 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
При цьому, Верховний Суд у постанові від 06 квітня 2023 року у справі №260/3564/22 дійшов до висновку, що зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною 5 статті 122 КАС України.
Так, згідно частини 2 статті 233 КЗпП України (у редакції, яка діяла до 19.07.2022) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Однак, відповідно до частини 2 статті 233 КЗпП України у редакції Закону України від 01 липня 2022 року №2352-ІХ, який набрав чинності 19 липня 2022 року, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Домашній працівник має право звернутися до суду із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення в місячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати.
Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
При цьому, з огляду на правову позицію Конституційного Суду України щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, Верховний Суд дійшов висновку про поширення дії частини 1 статті 233 КЗпП України в редакції Закону України від 01.07.2022 № 2352-IX тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності (справа №260/3564/22).
Так, предмет даної справи в межах позовних вимог до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) охоплює період з 05.10.2018 по 17.02.2020 не обмежується будь-яким строком на звернення до суду, в межах позовних вимог до ІНФОРМАЦІЯ_2 з 18.02.2020 по 18.07.2022 не обмежується будь-яким строком на звернення до суду , а з 19.07.2022 року по 31.12.2022 обчислюється тримісячним строком звернення до суду.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 2 квітня 2020 року, КЗпП України доповнено гл. XIX «Прикінцеві положення», зокрема п. 1 якої передбачає продовження строків, визначених статтею 233 цього Кодексу на строк дії карантину.
Постановою від 27.06.2023 року №651 Кабінет Міністрів України скасував з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
В позовній заяві позивач стверджує, що проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) у період з 18.02.2020 по 10.03.2023.
Отже, відлік тримісячного строку звернення до суду з цим позовом за період з 19 липня 2022 року по 31.12.2022 року почався 1 липня 2023 року та сплинув 30 вересня 2023 року.
Проте до суду позивач звернувся лише 29 вересня 2025 року, тобто з пропуском встановленого тримісячного строку.
Суд звертає увагу, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Так, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись» .

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

З урахуванням наведеного, суд наголошує, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості отримати судовий захист, що зумовлено його власною пасивною поведінкою.

Суд наголошує, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Суд зазначає, що не одержання позивачем письмового повідомлення про розмір застосованого прожиткового мінімуму, не може бути безумовною підставою для поновлення строку звернення, оскільки недотримання грошового забезпечення у певному розмірі позивач мав можливість виявити при його отриманні за відповідний місяць.

Згідно з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 07.04.2025 у справі № 260/651/24: «…посилання позивача на одну з причин неможливості звернення до суду, що він був мобілізований, не може бути визнано поважною причиною, оскільки не містить відомостей про те, що позивач виконував бойові завдання у зоні бойових дій та про те, що особисто не перебуває у зоні постійної дислокації, а знаходився у зоні бойових дій. Сам факт мобілізації, без обґрунтування неможливості звернення до суду саме позивачем у встановлені строки, у зв`язку із перебуванням на службі, не може безумовно вважатись поважною причиною для поновлення цих строків».

Також звертає увагу на висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 11.09.2025 у справі № 990/98/25, а саме, що: «Сам факт проходження військової служби особою не є самостійною та достатньою підставою для поновлення строку звернення до суду, необхідно встановити конкретні обставини, що унеможливили звернення до суду.

Проходження особою військової служби може бути підставою для поновлення строку звернення до суду лише за наявності конкретних факторів: обмеження доступу до правової допомоги, фізична або психологічна неможливість займатися приватними справами, участь у довготривалих операціях тощо».

Отже, за відсутності документів, які свідчать про наявність безпосереднього та прямого причинного зв`язку між пропуском позивачем строку звернення до суду і запровадженням в Україні воєнного стану та несенням позивачем військової служби, вказана позивачем причина не може бути визнана судом як поважна причина пропуску строку звернення до суду з цим позовом.

Відтак, посилання представника позивача на те, що позивач починаючи з лютого 2022 року здійснював бойові (спеціальні) завдання, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи у зоні ведення бойових дій, не свідчать про наявність обставин, які ускладнювали реалізацію права на звернення до суду з цим позовом після його звільнення зі служби у тримісячний строк.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 15.07.2021 у справі №380/5208/20 вказав, що процесуальний строк звернення до суду покликаний забезпечувати принцип правової визначеності і є гарантією захисту прав сторін спору. Вирішуючи питання про поновлення процесуального строку, суди повинні надавати оцінку причинам, що зумовили пропуск строку.

Отже, доводи позивача, викладені в заяві про поновлення строку звернення до суду, суд не вважає обґрунтованими, оскільки ним не зазначені фактичні причини та обставини, що перешкоджали зверненню до суду з позовом протягом встановленого строку. Доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду позивачем не надано.

Разом з тим, суд зауважує, що представником позивача жодним чином не спростовано доводи суду наведені в ухвалі про залишення без руху позовної заяви щодо отримання грошового атестату в день звільнення з військової служби.

При цьому, з матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) із запитами щодо нарахованого та виплаченого грошового забезпечення 28.08.2025, тобто більш ніж через два роки після звільнення.

За відсутності у матеріалах позову належних доказів, що свідчили б про наявність об`єктивних, непереборних обставин неможливості своєчасного звернення до суду з цим позовом, суд дійшов висновку, що строк звернення з цим позовом позивачем пропущений без наявності на те поважних причин.

Таким чином, позивач не навів обґрунтованих доводів та не надано доказів на підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду в частині позовних вимог з 19.07.2022 по 31.12.2022, а отже задоволенню не підлягає.

Згідно пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до частини 2 статті 123 КАС України якщо заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

За змістом пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Оскільки, зазначені в заяві про поновлення пропущеного строку причини є неповажними, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід повернути позивачу в частині позовних вимог, що стосуються періоду з 19 липня 2022 року по 31 грудня 2022 року.

В решті вимог позовну заяву слід прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі (стаття 262 КАС України) в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 160, 169, 171, 248, 257-262 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача про поновлення пропущеного строку на звернення до суду - відмовити.

Позовну заяву в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ) щодо визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 19.07.2022 по 31.12.2022 з врахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ) здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 19.07.2022 по 31.12.2022 з врахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 повернути позивачеві

Відкрити провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), до ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії (в іншій частині вимог).

Суд розгляне справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Встановити строк для подання відповідачем відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі.

Розгляд справи по суті розпочнеться через тридцять днів з дня відкриття провадження та справа буде розглянута у строк не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження.

Зазначити про обов`язок відповідача, в разі подання відзиву на позовну заяву, подати разом з відзивом на позовну заяву всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову, а також докази направлення позивачу копії відзиву та доданих до нього документів.

Витребувати у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) належним чином засвідчені копії довідок про нараховане грошове забезпечення у спірний період; відомості щодо розміру грошового забезпечення позивача за лютий, березень 2018 року (за наявності); копії наказів про зарахування/виключення позивача з військової служби.

Витребувати у ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ) належним чином засвідчені копії довідок про нараховане грошове забезпечення у спірний період; копії наказів про зарахування/виключення позивача з військової служби.

Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Запропонувати позивачу надати відповідь на відзив протягом 5-денного строку з дня отримання відзиву.

Заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів можуть бути подані відповідачем до суду протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив.

Роз`яснити учасникам справи, що відповідно до частини 3, 4 статті 162, частини 2 статті 163, частини 2 статті 164 КАС України до відзиву, відповіді на відзив та заперечення мають бути додані документи, що підтверджують надіслання (надання) їх і доданих до них доказів іншим учасникам справи.

Копію ухвали суду надіслати (надати) учасникам справи (їх представникам).

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі: http://adm.od.court.gov.ua/sud1570/gromadyanam/cases/.

Справа розглядатиметься суддею Токміловою Л.М. одноособово.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала в частині повернення позову може бути оскаржена в порядку та строки встановлені статтею 293-295 КАС України, в іншій частині ухвала окремо від рішення суду не оскаржується.

Суддя Токмілова Л.М.