Справа № 461/9182/25
Суддя: Волоско І. Р.
Дата ухвалення: 2025-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №461/9182/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 листопада 2025 року суддя Галицького районного суду міста Львова Волоско І.Р. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, Відділення поліції № 2 (м. Жовква) Львівського районного управління поліції № 1 ГУ НП у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Головного управління Національної поліції у Львівській області, Відділення поліції № 2 (м. Жовква) Львівського районного управління поліції № 1 ГУ НП у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
Свої вимоги мотивує тим, що 03.11.2025 року інспектором Львівського районного відділення управління поліції №2 №1 ГУНП уЛьвівській області капітаном поліції Данилевич Назаром Юрійовичем винесено постанову відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6074094. Відповідно до винесеної постанови позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Як вбачається з вказаної постанови, ОСОБА_1 03.11.2025 року о 10 год. 33 хв. 21 с. у м. Жовква на вул. Б. Хмельницького здійснив зупинку транспортного засобу автомобіля RENAUT TRAFIK державний номерний знак НОМЕР_1 ближче 10 метрів від пішохідного переходу, чим порушив п. 15.9 «г» Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП. Позивач вважає вказану постанову незаконною, а висновки інспектора стосовно порушення ОСОБА_1 вимог п.15.9 «г» ПДР та кваліфікацію його дій за ч.1 ст.122 КУпАП безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам. Вказує на те, що він змушений був здійснити зупинку свого транспортного засобу у зв`язку з тим, що надавав перевагу у русі зустрічному транспорту, так як рух по смузі, по якій здійснював рух позивач, був ускладнений припаркованими попереду автомобілями. Зазначає, що не порушував жодних Правил дорожнього руху; доказів, які свідчать про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, немає. У зв`язку з цим просить позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, оскаржувану постанову скасувати, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 12.11.2025 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Представник відповідача надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, а тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
Сторони у справі про судовий розгляд даного позову були повідомлені належним чином.
Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у відповідності до положень ч. 5 ст. 262 КАС України до суду не надійшло.
Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, керуючись принципами верховенства права та законності, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні доказів в їх сукупності, які є у справі, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Суд встановив, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6074094 від 03.11.2025 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, водій (позивач) 03.11.2025 року о 10:33 год. здійснив зупинку транспортного засобу марки «Renault Trafic» н.з. НОМЕР_1 , за адресою: м. Жовква вул. Б. Хмельницького, 8, Львівського району, Львівської області, ближче 10-ти метрів від пішохідного переходу, чим порушив п.п. 15.9 «Г» ПДР України.
Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правила перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатись тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладання штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Відповідно до пункту 15.9 «г» Правил дорожнього руху , зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Отже наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Позивач в позовній заяві обгрунтовує правомірність здійснення ним зупинки тим, що він надавав перевагу у русі зустрічному транспорту.
У відзиві на позовну заяву представник ГУНП у Львівській області звертає увагу суду на те, що порушення позивачем Правил дорожнього руху України зафіксоване працівниками поліції та на підтвердження своєї позиції надає суду відеозапис з нагрудної камери №1082 поліцейського СРПП ВП№2 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області.
Як вбачається з матеріалів відеозапису з нагрудної камери № 1082 поліцейського СРПП ВП №2 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області, 03.11.2025 року о 10:33 год., під час патрулювання території обслуговування екіпажом поліції ВП №2 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області «Сазан-102» в складі капітана поліції Назара Данилевича та сержанта поліції Олега Півня, за адресою: м. Жовква вул. Б. Хмельницького, 8, Львівського району, Львівської області, помічено автомобіль марки «Renault Trafic» н.з. НОМЕР_1 , за адресою: м. Жовква вул. Б. Хмельницького, 8, Львівського району, Львівської області, який знаходився ближче 10-ти метрів від пішохідного переходу.
Даними відеоматеріалами встановлено, що підійшовши до автомобіля марки «Renault Trafic» н.з. НОМЕР_1 , представившись, працівники поліції пояснили водієві, які саме правила дорожнього руху він порушив, роз`яснили права та обов`язки водія, та повідомили про ведення відео- фіксації даної події за допомогою нагрудних боді-камер працівників поліції згідно ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію».
В ході спілкування із водієм гр. ОСОБА_1 , працівниками поліції подано вимогу щодо пред`явлення документів на право керування даним т/з та перевірено належні документи у водія гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..
При цьому, як вбачається з наданого відеозапису, рух по тій смузі, по якій здійснював рух т/з позивача, дійсно був ускладнений припаркованими попереду автомобілями.
Для подальшого проїзду позивачу необхідно було здійснити заїзд на зустрічну смугу руху.
З метою уникнення зіткнення, він змушений був здійснити зупинку та надати перевагу у русі зустрічним транспортним засобам.
Доказів, які б спростовували такі твердження позивача, суду не надано.
Відеозапис не містить повної фіксації порушення, інкримінованого позивачу, а відтак не може вважатись належним доказом вини позивача.
Окрім того, ні оскаржувана постанова, ні відеозапис, який наданий представником ГУНП у Львівській області, не містить чіткої інформації про те, яка була відстань від автомобіля позивача до дорожньої розмітки «пішоходний перехід».
Таким чином, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вини позивача, в розумінні ст.251 КУпАП, відповідачем не надано.
Не спростовані відповідачем твердження позивача про те, що останній своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, вимог Правил дорожнього руху не порушував.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст.ст. 73,76 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частина 2 цієї ж статті передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі №524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі №295/3099/17.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Таким чином, щодо вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, то слід зазначити, що у справі відсутні достатні докази, які б підтверджували дану обставину.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про недоведеність вини позивача і вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа закриттю, тому позов підлягає до задоволення.
Керуючись ст. ст. 19, 62 Конституції України, ст. ст. 19, 77, 90, 242, 243, 246 КАС України, суд, -
адміністративний позов задовольнити.
Постанову серії ЕНА № 6074094 від 03.11.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП скасувати, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя І.Р.Волоско