Справа № 140/3108/25
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року ЛуцькСправа № 140/3108/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Димарчук Т.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Державного підприємства «Служба місцевих автомобільних доріг у Волинській області» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Служба місцевих автомобільних доріг у Волинській області» (далі ДП «СМАД у Волинській області», позивач) звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області, контролюючий орган, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.09.2024 № 7.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.08.2024 ГУ ДПС у Волинській області проведено камеральну перевірку ДП «СМАД у Волинській області» щодо порушення термінів сплати (перерахування) податків, зборів, платежів з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг).

Згідно із висновками акта перевірки від 29.08.2024 №24038/03-20-04-07/40399318 позивачем несвоєчасно сплачено податок на додану вартість в сумі 1498327 грн задекларований у податковій декларації з ПДВ від 20.02.2023 № за січень 2023 року, а саме: при терміні сплати 02.03.2023, фактично погашено 20.03.2023, чим порушено пункт 57.1 статті 57, пункт 203.2 статті 203 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

11.09.2024 позивач подав до ГУ ДПС у Волинській області заперечення на акт перевірки від 29.08.2024 №24038/03-20-04-07/40399318, в якому обґрунтував відсутність порушень податкового законодавства, однак відповідною комісією прийнято рішення висновки вказаного акта перевірки залишити в силі.

На підставі акта камеральної перевірки ГУ ДПС у Волинській області прийняте податкове повідомлення-рішення від 26.09.2024 №7, згідно із яким до позивача застосовано штраф у розмірі 74 916,35 грн.

Не погоджуючись із вказаним повідомленням-рішенням, позивачем подано до Державної податкової служби України (далі ДПС України) скаргу від 17.10.2024.

На період розгляду зазначеної скарги в електронному кабінеті застосування санкції було зняте (фактично не відображалось).

Однак, за результатами розгляду скарги ДПС України прийнято рішення від 11.12.2024 №37061/6/99-00-06-03-01-06, яким податкове повідомлення-рішення від 26.09.2024 № залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Позивач вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню та в обґрунтування зазначеного вказує наступне.

Уповноваженою особою підприємства зареєстровано зведену податкову накладну №1 від 31.01.2023 за січень 2023 року, реєстраційний номер № від 08.02.2023, на загальну суму 31 604 339,10 грн, в т.ч. ПДВ 5 267 389,85 грн, відповідно на цю суму відображено податковий кредит. Подано звітну податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2023 року № від 16.02.2023 з нульовим показником рядків 18 і 19 декларації.

У декларацію помилково потрапили суми податкових накладних податкового кредиту, які були зареєстровані у лютому 2023 року, які мали бути відображені у звіті за лютий. Для реєстрації розрахунку коригування до податкової накладної №1 від 31.01.2023 на зменшення податкового зобов`язання на суму 1 502 890 грн. в січні 2023 року минув термін реєстрації в ЄРПН, тому було подано нову звітну податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2023 року № від 20.02.2023, в якій зменшено суму податкового кредиту рядок 10.1 декларації на суму ПДВ 1 502 890,00 грн, відповідно збільшився рядок 18 декларації на цю суму.

01.03.2023 зареєстровано в ЄРПН розрахунок коригування №1 від 28.02.2023 до податкової накладної №1 від 31.01.2023 № на зменшення податкового зобов`язання на суму 1 502 890,00 грн та подано контролюючому органу податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2023 року № від 02.03.2023 , в рядку 4.1.1 зменшено суму податкового зобов`язання на 1 502 890 грн і відповідно в рядку 20.1 сума в розмірі 1 498 327 грн (переплата по ПДВ 4563 грн) зарахувалась у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість, тобто повне погашення боргових зобов`язань негрошовими коштами відбулося 02.03.2023, в останній 10 день згідно декларації за січень 2023 року.

Отже, свої податкові зобов`язання позивачем виконано належним чином в повному обсязі та в передбачений податковим законодавством строк (термін).

При цьому, позивач вказує, що в даному випадку 20.03.2023 є кінцевою датою подання звітності за лютий 2023 року, а не датою фактичної сплати суми податку, а відтак відсутні підстави вважати, що здійснення даного боргового зарахування має відбуватись саме 20 числа.

Всі операції проводяться в режимі реального часу, фактична дата сплати податків та зборів є датою списання грошових коштів з банківського рахунку установи, підтверджена банківською випискою відповідного дня, дата погашення заборгованості негрошовими коштами є датою фактичної подачі податкової звітності, що підтверджена другою квитанцією контролюючого органу з реєстраційним номером та датою прийняття.

У даному випадку, у позивача не було фактичної оплати грошовими коштами суми ПДВ, погашення заборгованості відбулось погашенням негрошовими коштами зменшенням суми податкового боргу згідно податкової декларації.

Відтак, позивачем дотримано встановлений законодавством термін сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартість, оскільки вказане зобов`язання фактично виконано 02.03.2023 із поданням контролюючому органу декларації з податку на додану вартість № від 02.03.2023 за лютий 2023 року.

З наведених підстав позивач вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 124 ПК України. Просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін суддею одноособово (а.с.58).

У поданому до суду відзиві на позов (а.с.61-65) представник відповідача позовних вимог не визнала. В обґрунтування своєї позиції вказала, що на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75 ПК України проведено камеральну перевірку ДП «СМАД у Волинській області» щодо порушення термінів сплати (перерахування) податків, зборів, платежів з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за березень 2023 року.

За результатами перевірки складено акт від 29.08.2024 №24038/03-20-04-07/40399318, яким встановлено, що в порушення пункту 57.1 статті 57, пункту 203.2 статті 203 ПК України ДП «СМАД у Волинській області» при подачі податкової декларації з податку на додану вартість від 20.02.2023 № за січень 2023 року несвоєчасно сплачено узгоджені суми податкових зобов`язань із податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 1498327 грн, за що передбачена відповідальність статтею 124 ПК України.

На підставі висновків викладених в акті перевірки ГУ ДПС у Волинській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.09.2024 №7, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового зобов`язання у розмірі 74916,35 грн.

Рішенням ДПС України від 11.12.2024 №37061/6/99-00-06-03-01-06 вказане податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу ДП «СМАД у Волинській області»- без задоволення.

Представник відповідача зазначає, що за даними ІКС «Податковий блок» - підсистеми «Облік платежів» меню «Облік ПДВ» - «Перегляд реєстру транзакцій» по ДП «СМАД у Волинській області» 23.02.2023 проведено операцію по підтвердженню реєстру по зазначеній декларації за ознакою транзакції «3» - документ в карточці на суму транзакції 1 502 890 грн.

За даними ІКС «Податковий блок» станом на 02.03.2023 в ІКП по ПДВ виник податковий борг в сумі 1 498 327,00 грн.

За даними ІКС «Податковий блок» позивачем 02.03.2023 подано нову звітну податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2023 року (реєстраційний №) в якій задекларовано у рядку 4.1.1. коригування додаткових зобов`язань у сумі -1 502 890 грн в рядку 19 від`ємного значення різниця між сумою податкового зобов?язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 17 - рядок 9 декларації (позитивне значення) у сумі 1 502 890 грн, рядок 20 сума від`ємного значення, що перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 ПК України на момент подання податкової декларації (рядок 19 - рядок 19.1) у сумі 1 502 890 грн: рядок 20.1 зараховується у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість (1 498 327 грн) і рядок 20.3 зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (20 - рядок 20.1 - рядок 20.2) (4563.00 грн).

З врахуванням норм пункту 203.2 статті 203 ПК України, 20.03.2023 в ІКП проведено нарахування задекларованої у податковій декларації з ПДВ за лютий 2023 року суми від`ємного значення в погашення податкового блоку з ПДВ в розмірі 1 498 327 грн.

Представник відповідача вказує, що зарахування суми, яка була вказана у рядку 20.1 податкової декларації з ПДВ у рахунок зменшення податкового боргу з ПДВ в ІКП проводиться у граничний день подання податкової декларації з ПДВ та використовується виключно для погашення податкового боргу з ПДВ у такому порядку: у першу чергу - у рахунок податкового зобов`язання, у наступну чергу - у рахунок погашення штрафів, в останню чергу - у рахунок пені згідно з черговістю їх виникнення.

Кошти, сплачені ДП «СМАД у Волинській області», зараховувались в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення відповідно до пункту 87.9 статті 87 ПК України.

Інформація щодо обліку нарахованих та сплачених сум міститься в електронному кабінеті підприємства, де платник податку має можливість самостійно проаналізувати нарахування, сплату сум до бюджету, історію виникнення податкового боргу.

Також представник відповідача зазначає, що ДП «СМАД у Волинській області» заяву щодо неможливості виконання податкових обов`язків відповідно до Порядку підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у підпункті 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.07.2022 №225, не подавало.

Враховуючи вищевикладене, представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити.

Інші заяви по суті спору на адресу суду від учасників справи не надходили.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 13.05.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви ДП «СМАД у Волинській області» до ГУ ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення без розгляду (а.с.111-113).

Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.

Судом встановлено, що посадовими особами ГУ ДПС у Волинській області проведено камеральну перевірку щодо порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) ДП «СМАД у Волинській області».

За результатами перевірки ГУ ДПС у Волинській області складено акт камеральної перевірки від 29.08.2024 №24038/03-20-04-07/40399318, згідно із висновком якого ДП «СМАД у Волинській області» не своєчасно сплачено податок на додану вартість, код платежу 14010100: в сумі 1498327 грн задекларований згідно поданої до Луцької ДПІ декларації з ПДВ за січень 2023 року від 20.02.2023 №. При терміні сплати 02.03.2023, фактично погашено 20.03.2023 в сумі 148327 грн, чим порушено пункт 57.1 статті 57, пункт 203.2 статті ПК України, відповідальність за що передбачена пунктом 124.1 статті 124 ПК України (а.с.12-14).

Не погодившись із висновками вказаного акта перевірки, позивач подав заперечення від 11.09.2024 №612/03-13 (а.с.17-18).

Листом ГУ ДПС у Волинській області від 25.09.2024 №3960/12/03-20-04-02-12 позивача повідомлено, що комісією прийнято рішення залишити в силі висновки акту про результати камеральної перевірки щодо порушення термінів узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в України товарів (робіт, послуг) від 29.08.2024 №24038/03-20-04-07/40399318 (а.с.29-31, 91-93).

На підставі вказаного акта перевірки ГУ ДПС у Волинській області винесено податкове повідомлення-рішення від 26.09.2024 № 7, згідно із яким на підставі пункту 124.1 статті 124 ПК України, до позивача застосовано штраф в сумі 74 916,35 грн (а.с.45-46).

Позивач оскаржив вказане податкове повідомлення - рішення в адміністративному порядку шляхом подання до ДПС України скарги від 17.10.2024 №823/05-04 (а.с.53).

Рішенням ДПС України від 11.12.2024 №37061/6/99-00-06-03-01-06 податкове повідомлення-рішення від 26.09.2024 №7 залишено без змін, а скаргу ДП «СМАД у Волинській області» без задоволення (а.с.51-52).

Позивач, не погоджуючись із оскаржуваним податковим повідомленням рішенням, звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно із підпунктом 75.1.1. пункту 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Предметом камеральної перевірки також можуть бути, у тому числі своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Судом встановлено, що ГУ ДПС у Волинській області проведено камеральну перевірку ДП «СМАД у Волинській області» щодо порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), за результатами якої складено акт від 29.08.2024 №24038/03-20-04-07/40399318 (а.с.12-14).

Як вбачається з акта перевірки, контролюючим органом встановлено що ДП «СМАД у Волинській області» не своєчасно сплачено податок на додану вартість, код платежу 14010100: в сумі 1498327 грн задекларований згідно поданої до Луцької ДПІ декларації з ПДВ за січень 2023 року від 20.02.2023 №. При терміні сплати 02.03.2023, фактично погашено 20.03.2023 в сумі 148327 грн, чим порушено пункт 57.1 статті 57, пункт 203.2 статті ПК України.

Так, згідно підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

У відповідності до пункту 31.1 статті 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Згідно із пунктом 31.2. статті 31 ПК України строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо. Зміна платником податку, податковим агентом або представником платника податку чи контролюючим органом встановленого строку сплати податку та збору забороняється, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За правилами пункту 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Виконанням податкового обов`язку, як передбачено пунктом 38.1 статті 38 ПК України, визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

За змістом пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 203 ПК України визначено порядок надання податкової декларації з податку на додану вартість та строки розрахунків з бюджетом.

Відповідно до пункту 203.1. статті 203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно із пунктом 203.2. статті 203 ПК України сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Відповідальність за порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання визначена статтею 124 ПК України.

Так, згідно з пунктом 124.1 статті 124 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Якщо зарахування коштів з електронного рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість в оплату узгодженої суми грошового зобов`язання, визначеного в уточнюючому розрахунку до податкової декларації, здійснюється на наступний операційний день, штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Відповідно до пункту 124.2. статті 124 ПК України діяння, передбачені пунктами 124.1, 124.1-1 цієї статті, вчинені умисно, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.

Діяння, передбачені пунктом 124.2 цієї статті, вчинені повторно протягом 1095 календарних днів або які призвели до прострочення сплати грошового зобов`язання на строк більше 90 календарних днів, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання (пункт 124.3. статті 124 ПК України).

У постановах від 16.03.2023 у справі № 600/747/22-а, від 03.08.2023 у справі №520/22505/21, від 22.08.2023 у справі № 520/18519/21 Верховний Суд сформулював висновки, які дають можливість розмежувати обставини, які утворюють склад правопорушення, за яке платник податків може бути притягнутий до відповідальності на підставі пунктів 124.1, 124.2 або 124.3 статті 124 ПК України.

Так, позиція Верховного Суду, якщо її систематизувати, полягає в тому, що відповідальність, передбачена пунктом 124.1 статті 124 ПК України не пов`язана із встановленням/доведенням вини платника податків у формі умислу у вчиненому діянні (дії або бездіяльності). Для притягнення до фінансової відповідальності платника податків згідно з цією нормою за загальним правилом достатнім є виявлення факту допущення платником податків порушення строку сплати узгодженої суми грошового зобов`язання.

Таким чином, у разі якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов`язання протягом строків, передбачених податковим законодавством, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до статті 124 ПК України. При цьому розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати.

Як вбачається з акта перевірки та розрахунку штрафних (фінансових) санкцій (а.с.16) згідно із оскаржуваним податковим повідомленням- рішенням до позивача було застосовано штрафні санкції в розмірі 74 916,35 грн за невчасну сплату самостійно визначених грошових зобов`язань за податковою декларацією з ПДВ від 20.02.2023 № за січень 2023 року (5 % від суми сплати 1 498 327,00 грн, за прострочення у 18 днів з 02.03.2023 по 23.03.2023).

Так, матеріалами справи підтверджується, що 20.02.2023 ДП «СМАД у Волинській області» самостійно визначено та подано до контолюючого органу податкову декларацію з ПДВ за січень 2023 року, згідно якої задекларовано податкові зобов`язання з ПДВ (р.18 декларації) в сумі 1 502 890,00 грн (а.с.43-44).

Згідно із ІКП позивача з ПДВ, код платежу 14010100, станом на граничний термін сплати декларації за січень 2023 року (02.03.2023) переплата становила 4563,00 грн, а відтак, податковий борг позивача станом на 02.03.2023 склав 1 498 327,00 грн (а.с.69).

Одночасно з цим, 02.03.2023 ДП «СМАД у Волинській області» подало контролюючому органу податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2023 року, згідно із якою в рядку 4.1.1 зменшено суму податкового зобов`язання на 1 502 890,00 грн і відповідно у рядку 20.1 сума в розмірі 1 498 327,00 грн зарахувалась у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість (а.с. 41-42).

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначає, що зарахування суми, яка була вказана у рядку 20.1 податкової декларації з ПДВ у рахунок зменшення податкового боргу з ПДВ в ІКП проводиться у граничний день подання податкової декларації з ПДВ, а тому зарахування задекларованої у податковій декларації з ПДВ за лютий 2023 року суми від`ємного значення в погашення податкового блоку з ПДВ по податковій декларації з податку на додану вартість за січень 2023 року № від 20.02.2023, було проведено в ІКП позивача 20.03.2023.

Надаючи оцінку вказаним доводам податкового органу, суд зазначає таке.

Згідно положень пункту 87.1 статті 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Сплату грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також:

а) за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника);

б) за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів з урахуванням особливостей, визначених у пункті 43.4-1 статті 43 цього Кодексу;

в) за рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (на підставі відповідної заяви платника) до Державного бюджету України".

Відповідно до положень пункту 200.1 та підпункту «а» пункту 200.4 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 статті 200 ПК України визначено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на відповідний рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Порядок заповнення і подання податкової звітності з ПДВ, затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21 (далі Порядок №21).

Згідно із підпунктами 1-3 пункту 5 розділу V Порядку №21 якщо в результаті розрахунку різниці між сумою податкових зобов`язань (рядок 9) і податкового кредиту (рядок 17) отримано позитивне значення, то заповнюється рядок 18 декларації.

У рядку 18 вказується сума податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду та сплачується до загального фонду державного бюджету у порядку, визначеному у статті 200 Кодексу;

Якщо в результаті розрахунку значення різниці між сумою податкових зобов`язань (рядок 9) і податкового кредиту (рядок 17) отримано від`ємне значення, то заповнюється рядок 19 декларації.

З рядка 19 визначається сума перевищення від`ємного значення над сумою, обчисленою відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації. Визначена сума вказується у рядку 19.1 та зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21).

У разі якщо сума від`ємного значення (рядок 19) менша або дорівнює сумі, обчисленій відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації, рядок 19.1 не заповнюється.

Сума, обчислена відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації, зазначається у відповідному службовому полі у рядку 19.1.

Сума від`ємного значення, що не перевищує суми, обчисленої відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації (рядок 19 - рядок 19.1), зазначається у рядку 20.

Нормами підпункту 4 пункту 5 розділу V Порядку №21 сума від`ємного значення (рядок 20) зараховується у зменшення суми податкового боргу, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до Кодексу) (відображається у рядку 20.1).

Сума, яка зараховується у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість (рядок 20.1) дорівнює сумі рядка «Усього» графи 8 таблиці 1 (Д2) (додаток 2) підлягає бюджетному відшкодуванню (відображається у рядку 20.2): на рахунок платника у банку/небанківському надавачу платіжних послуг (відображається у рядку 20.2.1) та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України (відображається у рядку 20.2.2).

З урахуванням вищевказаного, суд зазначає, що у разі якщо підприємством не здійснюється погашення наявного податкового боргу з ПДВ коштами, а таке погашення може здійснюється за рахунок від`ємного значення з ПДВ, то сума, яка задекларована у рядку 20.1 декларації з ПДВ зменшує реєстраційну суму, вважається відшкодованою в рахунок погашення податкового боргу та відповідно пункту 87.1 статті 87 ПК України є джерелом погашення податкового боргу платника податків.

Матеріалами справи підтверджується, що від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду у розмірі 1 498 27,00 грн, яке зараховується у рахунок зменшення податкового боргу з ПДВ, по звітній податковій декларації з ПДВ за січень 2023 року відобразилось в інтегрованій картці позивача 20.03.2023 (а.с.69).

Разом з тим, суд зауважує, що під час судового розгляду справи відповідачем нормативно не обґрунтовано необхідність зарахування від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та податкового кредиту звітного (податкового) періоду у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість саме 20 числа.

У свою чергу, суд вважає, що строк сплати податкового зобов`язання з податку на додану вартість, визначений у пункті 203.2 статті 203 ПК України, який бере відлік з 20 числа наступного за звітним місяця, не є підставою для зарахування від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та податкового кредиту звітного (податкового) періоду у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість саме 20.03.2023, а не 02.03.2023 - у день подачі звітної податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2023 року.

Відповідно, залишок несплаченого податкового зобов`язання з податку на додану вартість за січень 2023 року у розмірі 1 498 27,00 грн, мав бути зменшений згідно звітної податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2023 року на суму 1 498 27,00 грн саме 02.03.2023, тобто у граничний день сплати відповідного грошового зобов`язання, а не 20.03.2023, як помилково вважає податковий орган.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №823/1830/16.

Частиною 5 статті 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем своєчасно сплачено узгоджені суми податкового зобов`язання по декларації з податку на додану вартість за січень 2023 року в розмірі 1498327 грн, що свідчить про відсутність правових підстав для застосування штрафних санкцій згідно із статтею 124 ПК України.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем по справі, як суб`єктом владних повноважень, не виконано покладений на нього обов`язок щодо доказування правомірності прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

З урахуванням встановлених обставин справи, вищенаведених норм законодавства, практики Верховного Суду у подібній справі, суд дійшов висновку про необґрунтованість висновків акта перевірки щодо несвоєчасної сплати позивачем узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість, а відтак позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 26.09.2024 № 7 слід задовольнити.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Як визначено частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою, 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено з 01.01.2025 прожитковий мінімум для працездатних осіб - 3028 грн.

У даній позовній заяві позивачем заявлено вимогу майнового характеру про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.09.2024 №7 на суму 74 916,35 грн.

Звертаючись до суду, позивач сплатив судовий збір у сумі 3028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 25.03.2025 №119 (а.с.9).

Водночас, відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже, оскільки позов було подано до суду в електронній формі через систему Електронний суд, що передбачає застосування коефіцієнту для пониження відповідного розміру ставки судового збору, тому на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 2422,40 грн (3028,00 грн х 0,8 = 2422,40 грн), що підлягав сплаті за подання цього позову, решту судового збору в сумі 605,60 грн може бути повернуто ухвалою суду позивачу за окремо поданим ним клопотанням, на підставі статті 7 Закону № 3674-VI.

Керуючись статтями 243-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 26.09.2024 № 7.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області на користь Державного підприємства «Служба місцевих автомобільних доріг у Волинській області» судовий збір в розмірі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Державне підприємство «Служба місцевих автомобільних доріг у Волинській області» (43021, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Винниченка, 63, ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 4, ).

Суддя Т.М. Димарчук