Справа № 440/13301/25
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2025-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 р.Справа № 440/13301/25

Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дочірнє підприємство Дружба-Агріколь" на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 02.10.2025 р. (постановлену суддею Петровою Л.М.) по справі № 440/13301/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дочірнє підприємство Дружба-Агріколь"

до Гребінківського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дочірнє підприємство «Дружба-Агріколь» (в подальшому ТОВ «Дочірнє підприємство «Дружба-Агріколь») звернулося до суду з адміністративним позовом до Гребінківського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якій просив: визнати протиправною відмову Гребінківського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції знімати арешти з майна ТОВ «Дочірнє підприємство «Дружба-Агріколь», накладені через виконання вимог про сплату боргу (недоїмки) № Ю -2788-20-У від 03.03.2020 р., № Ю-2788-20-У від 02.04.2020 р., № Ю-2788-20-У від 04.08.2020 р., № Ю-2788-20-У від 16.01.2021 р., № Ю-2788-20-У від 25.02.2021 р., № Ю-2788-20-У від 06.06.2023 р. без сплати останнім виконавчого збору в розмірі 252849,61 грн.; визнати протиправною відмову Гребінківського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виключити відомості про ТОВ «Дочірнє підприємство «Дружба-Агріколь» з Єдиного реєстру боржників, внесених, у зв`язку із виконанням вимог про сплату боргу (недоїмки) № Ю -2788-20-У від 03.03.2020 р., № Ю-2788-20-У від 02.04.2020 р., № Ю-2788-20-У від 04.08.2020 р., № Ю-2788-20-У від 16.01.2021 р., № Ю-2788-20-У від 25.02.2021 р., № Ю-2788-20-У від 06.06.2023 р. без сплати останнім виконавчого збору в розмірі 252849,61 грн.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.10.2025 р. відмовлено у відкритті провадження по вказаній справі.

Позивач, не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 02.10.2025 р. та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме: Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

У судове засіданні учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином, відповідач просив розгляд справи проводити за відсутністю його представника.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою технічного запису не здійснювалося.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Судовим розглядом встановлено, що на виконанні у Гребінківському відділі державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебували виконавчі провадження: № № 61964602; 6228443; 63329090; 64720919; 66308816; 72380458 з примусового виконання вимог Головного управління ДПС у Полтавській області боржником ТОВ «Дочірнє підприємство «Дружба-Агріколь» про сплату боргу (недоїмки) № Ю -2788-20-У від 03.03.2020 р., № Ю-2788-20-У від 02.04.2020 р., № Ю-2788-20-У від 04.08.2020 р., № Ю-2788-20-У від 16.01.2021 р., № Ю-2788-20-У від 25.02.2021 р., № Ю-2788-20-У від 06.06.2023 р.

Позивач звернувся до відповідача з заявою про виключення з Єдиного реєстру боржників відомостей про ТОВ «Дочірнє підприємство «Дружба-Агріколь» та зняття арешту з майна ТОВ «Дочірнє підприємство «Дружба-Агріколь» у межах виконавчих проваджень № 74099880, № 61964602; № 6228443; № 63329090; № 64720919; № 66308816; № 72380458, у зв`язку із виконанням вимог Головного управління ДПС у Полтавській області про сплату боргу про сплату боргу (недоїмки) № Ю -2788-20-У від 03.03.2020 р., № Ю-2788-20-У від 02.04.2020 р., № Ю-2788-20-У від 04.08.2020 р., № Ю-2788-20-У від 16.01.2021 р., № Ю-2788-20-У від 25.02.2021 р., № Ю-2788-20-У від 06.06.2023 р.

За результатами розгляду вищевказаного звернення листом Гребінківського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 15442/24.8-30 від 08.09.2025 р. повідомлено, що для припинення заходів примусового виконання виконавчих документів заявнику необхідно сплатити виконавчий збір та витрати виконавчого провадження.

Не погоджуючись з відмовою відповідача виключити з Єдиного реєстру боржників відомостей про ТОВ «Дочірнє підприємство «Дружба-Агріколь» та зняття арешту з майна, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у відкритті провадження по цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що вказаний спір за своєю суттю не є публічно-правовим, а стосується захисту цивільних прав позивача щодо нерухомого майна, яке обтяжене арештом, тож цей спір з приводу зняття арешту з нерухомого майна не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має розглядатися судами загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zаndv. Аustria" від 12.10.1978 р. вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно із п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Пунктом 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Аналіз вищезазначених норм законодавства вказує, що до юрисдикції адміністративних судів віднесено розгляд тих справ, де предметом спору є порушення прав, свобод чи інтересів конкретної особи зі сторони суб`єкту владних повноважень саме у сфері публічно-правових відносин.

Крім того, публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад і участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Згідно із ч. 1 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Пунктом 7 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення інших державних органів, рішень (актів) Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Згідно із ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Віднесення судового спору до тієї чи іншої юрисдикції залежить від сукупності умов, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства. Такими умовами, зокрема, є: суб`єктний склад сторін, предмет спору та характер спірних правовідносин. Крім того, такою умовою може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в порядку якого розглядається визначена категорія справ.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання рішень інших органів (посадових осіб), зокрема, органів Державної податкової служби України.

Таким чином, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), тобто, не за рішенням, ухваленим судом, можуть бути оскаржені учасниками виконавчого провадження до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» та Кодексом адміністративного судочинства України.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що вказаний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки позивачем оскаржуються дії державного виконавця з виконання вимог Головного управління ДПС у Полтавській області про сплату боргу про сплату боргу (недоїмки).

Також суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції про застосування до спірних правовідносин для визначення юрисдикції справи № 440/1330/25 висновків, викладених в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.01.2020 р. у справі № 340/25/19 та від 18.09.2019 р. у справі № 826/16025/18, оскільки вони не є релевантними обставинам справи № 440/13301/25, а саме: в справі № 826/16025/18 спірні правовідносини виникли, у зв`язку з тим, що особа (не боржник у виконавчому провадженні) вважає своїм майно, на яке накладено арешт; в справі № 340/25/19 спірні правовідносини виникли, у зв`язку з тим, що наявність арешту, накладеного на невизначене майно спадкодавця, який є боржником у виконавчому провадженні, перешкоджає позивачці, яка не є учасником виконавчого провадження, в оформленні її спадкових прав не нерухоме майно.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга ТОВ «Дочірнє підприємство «Дружба-Агріколь») підлягає задоволенню, а ухвала Полтавського окружного адміністративного суд від 04.06.2025 р. скасуванню, оскільки судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали порушені норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, що, відповідно до ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України, є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 312, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дочірнє підприємство Дружба-Агріколь" задовольнити.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 02.10.2025 р. по справі № 440/13301/25 скасувати.

Справу № 440/13301/25 направити до суду 1 інстанції для продовження розгляду справи.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді О.А. Спаскін Л.В. Любчич
Повний текст постанови складено 01.12.2025 року