Справа № 280/8143/25
Суддя: Мінаєва Катерина Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ БЕЗ РОЗГЛЯДУ

28 листопада 2025 року Справа № 280/8143/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Мінаєвої К.В.,

за участю секретаря судового засідання Поляк А.С.,

представника позивача Непомнящего Я.В.,

представника відповідача Шевченко Ю.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження заяву представника позивача про поновлення пропущеного строку, подану в адміністративній справі

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

17.09.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі - відповідач), у якій позивач просить суд:

1) визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 03.03.2025 № 1 про застосування штрафних санкцій, що застосовуються відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольгних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» на суму 99 566,42 грн;

2) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 03.03.2025 № 8 про застосування штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, частково, у сумі 242 757,00 грн;

3) визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 03.03.2025 № 1 про застосування штрафних санкцій, що застосовуються відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольгних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» у сумі 16 000,00 грн.

Крім того, просить стягнути з відповідача за рахунок державних асигнувань, на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 2866,58 грн.

Позовна заява та додатки до неї сформовані в системі «Електронний суд» та подані у формі електронного документа представником позивача адвокатом Непомнящим Я.В., який діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АР №1232945 від 08.04.2025.

Ухвалою від 19.09.2025 суд відкрив загальне позовне провадження у справі, призначив підготовче засідання на 16.10.2025.

23.09.2025 до суду надійшло клопотання представника Головного управління ДПС у Запорізькій області про залишення позову без розгляду, обґрунтоване тим, що позивач подавав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет від 12.02.2025. Відтак, позивачем оскаржувані податкові повідомлення-рішення отримані 03.03.2025 через електронний кабінет платника податків, що підтверджується квитанціями про доставку документів. За таких обставин позивачем пропущено строк звернення до суду, що є підставою для залишення позову без розгляду на підставі пункту 8 частини першої статті 240 КАС України.

16.10.2025 відповідачем подано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме скриншоти з реєстраційно-моніторингової картки вихідного документа (реєстру податкових повідомлень-рішень).

04.11.2025 до суду надійшли пояснення представника позивача, в яких зазначено, що надані відповідачем у якості доказів файли не спростовують факт ознайомлення ФОП ОСОБА_1 з оскаржуваними податковими-повідомленнями рішеннями саме 17 березня 2025 року.

Ухвалою суду від 04.11.2025 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів від дня одержання копії ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, у спосіб подання до суду належним чином оформленої відповідно до статті 167 КАС України заяви про поновлення строку звернення до суду з доказами поважності причин пропуску такого строку, з визначенням обставин, які були б об`єктивно непереборними та не залежали від його волевиявлення, були б пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення у справі процесуальних дій.

18.11.2025 судом отримано заяву про поновлення строку, у якій представник позивача просить визнати поважними причини пропуску фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 строку звернення до суду та поновити пропущений строк. Заява обґрунтована тим, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та ст. 6 зазначеної Конвенції. На дату винесення оскаржуваних податкових-повідомлень рішень ОСОБА_1 виповнилося 78 років та в силу свого віку позивач має труднощі, пов`язані з відсутністю достатніх навичок повного користування функціями «Електронного кабінету». Інформацію про винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень отримано позивачем 17.03.2025 шляхом повідомлення про донарахування штрафних санкцій на підставі актів від 03.03.2025 № 8 у сумі 42,00, 242 757,00 та 5100,00; від 03.03.2025 № 1 у сумі 16 000,00; від 03.03.2025 року № 1 у сумі 99 566,42. Зауважує, що звернувшись з позовом до суду 16.09.2025, позивач не мав на меті зловживання своїми процесуальними правами в частині строків, оскільки вважав, що перебіг шестимісячного строку розпочався саме з 17.03.2025 року. При цьому, таке нетривале пропущення строку жодним чином не впливає на правову визначеність спірних правовідносин, крім того, станом на дату винесення ухвали про залишення позовної заяви без руху відповідач самостійно видалив з електронного кабінету інформацію щодо донарахування штрафних санкцій, визнаючи суми донарахованих штрафних санкцій неузгодженими. Просить визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновити його.

19.11.2025 судом отримано заперечення відповідача на заяву позивача, зауважено, що посилання на вік позивача та відсутність навичок у користуванні функціями Електронного кабінету не може вважатися поважною причиною пропуску процесуального строку на оскарження. Відсутність навичок Позивача у користуванні функціями Електронного кабінету не знаходить свого підтвердження, оскільки 12.02.2025 року позивачем до Головного управління ДПС у Запорізькій області особисто було подано заяву про бажання отримувати документ через Електронний кабінет. Посилання позивача на самостійне видалення відповідачем з Електронного кабінету інформації щодо донарахування штрафних санкції, не відповідає дійсності, оскільки відповідно до п. 56.18 ст. 56 ПК України, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили. Наданий Позивачем додаток, не є належним доказом отримання ППР, оскільки відсутня назва документа, джерела походження, дати формування, будь яких інших реквізитів, які могли б вказати ідентифікувати особу, що його сформувала. Просить залишити позовну заяву без розгляду.

Ухвалою від 19.11.2025 продовжив розгляд адміністративної справи; призначив підготовче засідання для розгляду заяви представника позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду на 28.11.2025.

У підготовчому засіданні представник відповідача підтримав раніше заявлене клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, наголосив на відсутності поважних причин пропуску строку до суду. Натомість представник позивача просив відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача, поновити процесуальний строк звернення до суду та продовжити розгляд справи по суті.

28.11.2025 судом оголошено вступну та резолютивну частини ухвали суду.

Розглянувши заяву позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 173 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням підготовчого провадження є, зокрема, остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

При вирішенні заяви позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду, суд виходить передусім із завдань адміністративного судочинства, якими відповідно до частини першої статті КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, положеннями частини першої статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У свою чергу, частина четверта цієї статті передбачає, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Отже, КАС України передбачає можливість установлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним частиною другою статті 122 цього Кодексу, а також скороченими строками, визначеними частиною четвертою статті 122 КАС України.

Відносини у сфері оподаткування, права та обов`язки платників податків і зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження та обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі ПК України).

Спеціальною нормою, яка встановлює порядок оскарження рішень контролюючих органів, є стаття 56 ПК України. З її змісту слідує, що у платника податків є право розсуду в обранні адміністративного та/або судового порядку оскарження такого рішення після його отримання. Обрання платником податків в першу чергу адміністративного порядку оскарження рішення не виключає можливості надалі звернутися до суду з відповідним позовом, що визнається досудовим порядком вирішення спору. Водночас якщо після отримання рішення контролюючого органу платник податків звертається до суду з позовом, його право на адміністративне оскарження такого рішення втрачається.

Пунктом 56.18 статті 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Відповідно до пункту 56.19 статті 56 ПК України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Питання строків звернення до суду як і з попереднім використанням платником податків досудового порядку вирішення спору, так і без застосування зазначеної процедури було предметом неодноразового розгляду Верховним Судом і станом на сьогодні практика Верховного Суду з цього питання є сформованою і усталеною.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.07.2025 у справі №500/2276/24 виснувала, що в адміністративному судочинстві можна виділити такі строки оскарження рішень / дій / бездіяльності суб`єкта владних повноважень:

1) якщо платник податків не оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку - строк звернення до суду становить 6 місяців (частина друга статті 122 КАС України);

2) якщо платник податків оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку, яке не стосується нарахування грошових зобов`язань (наприклад, блокування ПН; присвоєння ризикового статусу тощо), - строк звернення до суду становить 3 місяці (частина четверта статті 122 КАС України);

3) якщо платник податків оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку, яке передбачає нарахування грошових зобов`язань (наприклад, податкове повідомлення-рішення), - строк звернення до суду становить 1 місяць (пункт 56.19 статті 56 ПК України).

Зважаючи на викладені висновки, відсутність факту адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень від 03.03.2025 № 1, від 03.03.2025 № 8 та від 03.03.2025 № 1, суд вважає, що строк звернення до суду з цим позовом становить шість місяців з дня вручення позивачу оскаржуваного рішення. Такий підхід до обчислення строку звернення до суду у цій справі відповідає правовим висновкам Верховного Суду від 14.05.2025 у справі № 320/32435/23, від 13.08.2025 у справі №380/17493/24, від 29.09.2025 у справі № 300/8564/24, від 16.10.2025 у справі № 580/6480/22.

Суд зауважує, що встановлені законодавцем строки на оскарження рішень судів мають імперативний характер та спрямовані на забезпечення принципів правової визначеності і стабільності судових рішень. Саме дотримання процесуальних строків є необхідною умовою реалізації права на справедливий суд, тоді як їхнє безпідставне поновлення призводить до порушення балансу прав учасників процесу.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, зокрема, і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Частиною першою статті 121 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного процесуального строку лише у разі його пропуску з поважних причин. Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. Строк звернення до суду, як одна зі складових гарантії «права на суд», може і має бути поновленим, лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.

Суд зазначає, що при вирішенні питання дотримання позивачем строку звернення до суду із позовом першочергово слід визначитись із строком, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин, та моментом початку його перебігу. Лише після встановлення зазначених обставин суд переходить до оцінки поважності причин пропуску такого строку, якщо він дійсно був пропущений. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 06.07.2023 у справі № 380/7418/22.

Так, згідно з пунктом 42.4 статті 42 ПК України платники податків, які подають звітність в електронній формі та/або пройшли електронну ідентифікацію онлайн в електронному кабінеті, можуть здійснювати листування з контролюючими органами засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».

Листування контролюючих органів з платниками податків, зазначеними в абзаці першому цього пункту, які подали заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, а також з фінансовими агентами у випадках, визначених цим Кодексом, здійснюється засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» шляхом надіслання документа в електронний кабінет з одночасним надісланням платнику податків на його електронну адресу (адреси) інформації про вид документа, дату та час його надіслання в електронний кабінет.

Документ, надісланий контролюючим органом в електронний кабінет, вважається врученим платнику податків або фінансовому агенту, якщо він сформований з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» та є доступним в електронному кабінеті.

Датою вручення платнику податків або фінансовому агенту документа є дата, зазначена у квитанції про доставку у текстовому форматі, що відправляється з електронного кабінету автоматично та свідчить про дату та час доставки документа платнику податків/фінансовому агенту. У разі якщо доставка документа відбулася після 18 години, датою вручення документа платнику податків/фінансовому агенту вважається наступний робочий день. Якщо доставка відбулася у вихідний чи святковий день, датою вручення документа платнику податків/фінансовому агенту вважається перший робочий день, що настає за вихідним або святковим днем.

У справі, що розглядається, відповідач надав заяву ОСОБА_1 від 12.02.2025 про бажання отримувати документ через Електронний кабінет, а також квитанції про доставку документів в Електронний кабінет, відповідно до яких оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 03.03.2025 були сформовані для доставки в Електронний кабінет позивача 03.03.2025 о 9:12, 9:14 та о 10:10 і доставлені до Електронного кабінету 03.03.2025 о 10:12, 10:13 та 10:31.

За позицією позивача, з текстом оскаржуваних повідомлень-рішень вона ознайомилась 17.03.2025 через отримання інформації з електронного кабінету платника податків, на підтвердження чого надано скриншот з Електронного кабінету позивача, в якому наявна інформація про донарахування штрафних санкцій на підставі актів від 03.03.2025 №8 у сумі 42,00 грн, 242757,00 грн та 5100,00 грн; від 03.03.2025 №1 у сумі 16 000,00 грн; від 03.03.2025 №1 у сумі 99 566,42 грн.

Разом з тим, наданий скриншот не спростовує факту доставки оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 03.03.2025 № 1, від 03.03.2025 № 8 та від 03.03.2025 № 1 до Електронного кабінету Атамас Є.Ф. саме 03.03.2025, у зв`язку з чим позивач мала можливість ознайомитися з ними та у разі незгоди скористатись порядком адміністративного оскарження до Державної податкової служби або порядком судового оскарження протягом шести місяців.

Посилання представника на вік позивача та відсутність навичок користування функціями Електронного кабінету є необґрунтованими, позаяк Атамас Є.Ф. 12.02.2025 подала заяву про бажання здійснювати листування з контролюючим органом засобами електронного зв`язку за допомогою електронного кабінету, чим висловила згоду на отримання документів та податкової інформації через електронний кабінет, заперечень проти наведених обставин стороною позивача не висловлено.

Так, відповідно до абзацу першого пункту 42-1.5 статті 42-1 ПК України платник податків стає користувачем електронного кабінету та набуває право подавати звітність в електронній формі і вести листування засобами електронного зв`язку в електронній формі після проходження в електронному кабінеті електронної ідентифікації онлайн з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», або тих сервісів ідентифікації, використання яких дозволяється методологом електронного кабінету.

Платник податків (крім платника податків, який набув статусу електронного резидента (е-резидента), що пройшов ідентифікацію в електронному кабінеті, самостійно визначає спосіб взаємодії з контролюючим органом, а саме в загальному порядку чи в електронній формі, про що робить відповідну позначку в електронному кабінеті з одночасним обов`язковим зазначенням своєї електронної адреси (адрес).

Згідно з підпунктами 17.1.13, 17.1.14 пункту 17.1 статті 17 ПК України платник податків має право самостійно обирати спосіб взаємодії з контролюючим органом в електронній формі через електронний кабінет, якщо інше не встановлено цим Кодексом; реалізовувати через електронний кабінет права та обов`язки, передбачені цим Кодексом та які можуть бути реалізовані в електронній формі засобами електронного зв`язку. Водночас зазначеним правам платника податку кореспондують його обов`язки відповідно до підпунктів 16.1.14, 16.1.16 пункту 16.1 статті 16 ПК України використовувати електронний кабінет для листування з контролюючими органами в електронній формі у разі подання звітності в електронній формі, а також після проходження електронної ідентифікації он-лайн в електронному кабінеті, крім платників податків, які відмовилися від використання електронного кабінету в порядку, встановленому цим Кодексом, та платників податків, які не визначили спосіб взаємодії із контролюючим органом; визначати, змінювати уповноважених осіб платника податків, які мають право користуватися електронним кабінетом, зокрема щодо підписання, подання, отримання ними документів та інформації через електронний кабінет, та визначати їхні повноваження.

Таким чином, з огляду на надання позивачем згоди на здійснення листування з контролюючим органом через електронний кабінет, позивач як платник податків взяла на себе обов`язок, зокрема, щодо отримання документів та інформації засобами електронного зв`язку. Інформації щодо визначення / зміни уповноважених осіб платника податків, які мають право користуватися електронним кабінетом, стороною позивача надано не було.

За таких обставин строк звернення до суду з позовом розпочався 04.03.2025 (з наступного дня після дати отримання податкових повідомлень-рішень в електронному кабінеті) та закінчився 04.09.2025, однак з цим позовом позивач звернувся лише 16.09.2025 (через «Електронний суд»), тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду.

З приводу посилань представника позивача на постанову Верховного Суду від 29.09.2022 у справі № 500/1912/22 суд зазначає, що у наведеній справі перебіг шестимісячного строку звернення до суду із позовом сплинув 01 квітня 2022 року, але позивач звернувся до суду першої інстанції 26 квітня 2022 року, у зв`язку з чим суд першої інстанції, рішення якого підтримав апеляційний суд, залишив позов без розгляду. Верховний Суд, скасовуючи судові рішення та направляючи справу на продовження розгляду до суду першої інстанції, звернув увагу судів на неврахування того, що позивач є учасником бойових дій та був мобілізований у першу хвилю. Ці обставини у сукупності із строком, що був пропущений (26 днів), слугували підставою для висновку, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Отже, за обставинами справи №500/1912/22 позивачем виступала особа, яка є учасником бойових дій та була мобілізована, що не є подібним до обставин справи №280/8143/25.

Суд враховує, що за усталеною практикою Верховного Суду введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною. Однак позивач не вказала, яким саме чином запровадження воєнного стану вплинуло на можливість вчасно звернутися до суду, а з матеріалів справи таких підстав судом не встановлено.

Позивачем не наведено надано інших доводів та їх документального підтвердження, яку б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з позовом за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку. Водночас доводи, наведені представником позивача у заяві про поновлення строку звернення, не виправдовують безпідставність порушення позивачем процесуальних строків, встановлених законом, для реалізації права на судове оскарження податкового повідомлення-рішення, та не свідчать про поважність причин пропуску цього строку.

Отже, суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення строку звернення до суду.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

На підставі зазначеного та за відсутності поважних підстав пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду та про залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись статтями 122, 123, 179, 180, 183, 240, 241-243, 248, 256, 294 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та відмовити у задоволенні заяви представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Залишити без розгляду позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали у повному обсязі.

Повне найменування сторін:

Позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач Головне управління ДПС у Запорізькій області, місцезнаходження: просп.Соборний, буд. 166, м.Запоріжжя, 69107; код ЄДРПОУ ВП 44118663.

Ухвала виготовлена у повному обсязі та підписана 02.12.2025.

Суддя К.В.Мінаєва