Справа № 338/1392/25
Суддя: Битківський Л. М.
Дата ухвалення: 2025-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/1392/25

07 листопада 2025 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Битківського Л.М.

секретаря Чорній К.М.

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Бичая Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Богородчани справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області, офіцера відділення поліції №2 (смт. Богородчани) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області Мельничука Василя Петровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом у якому оскаржив постанову, винесену стосовно нього поліцейським офіцером громади відділення поліції №2 (селища Богородчани) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області Мельничуком Василем Петровичем 9 жовтня2025 року, відповідно до якої він визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень.

Позовні вимоги зводяться до того, що позивач з рішенням про притягнення його до адміністративної відповідальності не погодився, вважає його таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, а оскржувану постанову просив скасувати як протиправну, посилаючись при цьому на ст. 280 КУпАП. Зазначив, що провадження у справі про адміністративні правопорушення не було здійснено на основі суворого додержання законності, а застосування посадовою особою заходів адміністративного впливу проводилось свавільно.

У позовній заяві ОСОБА_3 вказав, що 09.10.2025 року о 17 год. разом із тестем ОСОБА_4 на автомобілі останнього були зупинені поліцейським. На підставі ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» водій зажадав від інспектора ОСОБА_1 повідомити причину зупинки транспортного засобу, на що патрульний вказав, що причиною є перевірка військово-облікових документів. Він та водій вважали, що вказана поліцейським підстава не відповідає вимогам ст.35 Закону України «Про національну поліцію», однак все ж надали свої дані офіцеру ОСОБА_1 . Після перевірки документів ОСОБА_1 повідомив, що його буде затримано та доставлено в ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки він перебуває у розшуку за зверненням ІНФОРМАЦІЯ_1 . Його доводи про те, що він оновлював свої облікові дані працівники поліції ігнорували. Вважав, що за відсутності підтвердження тої обставини, що стосовно нього складено протокол про порушення правил військового обліку працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 працівники поліції не мали права доставляти його до РТЦК. Тому, дії працівників поліції, спрямовані на його затримання, вважав протиправними. Крім того, поліцейські супроводжували свої вимоги погрозою застосування фізичної сили, намагались силоміць відчинити двері автомобіля. З огляду на це, розцінюючи дії поліцейських, які його зупинили як неправомірні, прийняв рішення звернутись по лінії 102 з метою виклику слідчо-оперативної групи на місце події для припинення незаконних дій та подання заяви про вчинення кримінального правопорушення. Виклик на лінію 102 був вчинений 09.10.2025 о 17 годині 33 хвилини. Під час очікування на прибуття слідчо-оперативної групи на місце події приїхав ще один екіпаж поліції, який, як він розцінив, був підкріпленням для вчинення у відношенню до них протиправних намірів, оскільки працівники поліції, які приїхали, підтримали дії поліцейського ОСОБА_1 . Через деякий час приїхав ще один наряд поліції і інспектор, який підійшов до нього зазначив, що прибув на підставі повідомлення оператора за його зверненням. Під час спілкування з інспектором з`ясувалось, що на місце прибув працівник поліції, який не входив до слідчо-оперативної групи і не був уповноваженим прийняти повідомлення про вчинення кримінального правопорушення. Тому, враховуючи те, що приїхала не уповноважена особа, його тесть зі свого телефону повторно здійснив дзвінок на лінію 102 і викликав слідчо-оперативну групу. Після цього капітан ОСОБА_1 поставив його перед фактом, що розпочинає розгляд справи про адміністративне правопорушення по відношенню до нього за ст. 183 КУпАП, повідомивши про його права та обов`язки. В ході розвитку цих подій, він заявив клопотання про намір скористатись правом на правову допомогу, а також бажав дати письмові пояснення по суті справи. Однак у реалізації цього права йому було усно відмовлено. ОСОБА_1 , не вислухавши його, закінчив формальний розгляд справи про адміністративне правопорушення та вручив копію постанови для подальшого підпису де він зазначив, що з постановою не згідний. Коли прибула слідчо-оперативна група та він мав намір подати заяву про кримінальне правопорушення, інший працівник поліції, діючи спільно з ОСОБА_1 , застосувавши фізичну силу та спецзасоби, витягнули його з машини, затримали та доставили до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Оскаржувана постанова серії ЕГА № 1891601 про адміністративне правопорушення від 09.10.2025 містить формулювання, що 09.10.2025 року о 17.33 за адресою: с. Скобичівка на трасі Н09 громадянин ОСОБА_2 здійснив завідомо неправдивий виклик спецслужб, а саме: поліції, коли на місці його зупинки були присутні два наряди поліції, враховуючи вказане вирішено притягнути до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 183 КУпАП та накладено штраф у розмірі 3400 грн.

Позивач вказав, що підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. При цьому звернув увагу на те, що об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП полягає у завідомо неправдивому виклику пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб. Таким чином, дії порушника мають бути спрямовані на зрив нормальної роботи таких служб, як пожежна охорона, поліція, швидка медична допомога, інших аварійно-рятувальних формувань. При цьому правопорушник, викликаючи представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знає наперед про те, що в цьому немає необхідності. Суб`єктивна сторона такого правопорушення характеризується наявністю прямого умислу на зрив нормальної роботи спеціальних служб. У його випадку такого умислу він не переслідував, а намагався захистити себе від дій, які розцінював як неправомірні.

В судове засідання позивач не з`явився, подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача Бичай Н.Р. в судовому засіданні заперечив проти обгрунтованості позовних вимог. Підтримав позицію, викладену у відзиві на позов. Вказав, що 09.10.2025 року близько 17:00 год. на трасі Н09 в районі с.Скобичівка працівники поліції у складі спільного рухомого (мобільного) блокпосту спільно з військовослужбовцями першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснювали заходи із забезпечення правового режиму воєнного стану, відповідно до спільного наказу ІНФОРМАЦІЯ_4 . Згідно з наказом коменданта Івано-Франківської області №34 від 01.02.2024, поліцейські були уповноважені здійснювати перевірку документів у осіб, транспортних засобів, багажу та вантажів. Під час несення служби близько 17:30 год. було зупинено автомобіль ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , пасажиром якого був ОСОБА_2 . Під час перевірки документів водій та пасажир відмовлялися надати документи, що посвідчують особу, а також військово-облікові документи, не виконували законних вимог поліцейських вийти з автомобіля для проведення поверхневої перевірки транспортного засобу, що є порушенням вимог абзацу 7 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» та ст. 16 Закону України «Про дорожній рух». Під час перевірки інформації про осіб, яку все ж вдалось отримати, було встановлено, що стосовно пасажира ОСОБА_2 до ВП №2 (смт. Богородчани) надійшло офіційне звернення ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо необхідності його доставлення для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. ст. 210, 210-1 КУпАП, у зв`язку з наявністю ознак порушення військового обліку. Таким чином, дії працівників поліції, на його думку, були законними, обґрунтованими та здійснені в межах наданих повноважень, передбачених Законом України «Про Національну поліцію» та Кодексом України про адміністративні правопорушення. Під час виконання службових обов`язків працівники поліції діяли відповідно до вимог воєнного часу та наказів командування, забезпечуючи дотримання правового режиму воєнного стану та публічної безпеки. ОСОБА_2 , усвідомлюючи, що у зв`язку з порушенням військового обліку відповідно до ст.ст. 210, 210-1 КУпАП його буде затримано та доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_5 , безпідставно та завідомо усвідомлюючи відсутність протиправних дій з боку працівників поліції, здійснив неправдивий виклик спецслужби 102, повідомивши про нібито незаконні дії поліцейських. Тому ним умисно було хибно повідомлено про подію, якої насправді не було. Такі дії Позивача не були зумовлені необхідністю отримання допомоги чи захисту своїх прав, а мали характер особистої протидії законним діям поліцейських. Внаслідок цього до місця події безпідставно було направлено додаткові екіпажі поліції, що призвело до зайвого витрачання службових ресурсів та часу, а також дезорганізувало роботу служби «102», покликаної оперативно реагувати на реальні події, пов`язані із забезпеченням безпеки громадян.

Через це поліцейський офіцер громади Мельничук В.П. у встановленому законом порядку розпочав розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП (завідомо неправдивий виклик спеціальних служб, зокрема поліції), про що повідомив ОСОБА_2 . Під час розгляду справи позивачу було забезпечено можливість дати пояснення щодо суті правопорушення, однак він від надання пояснень відмовився, законних вимог поліцейського не виконував, що підтверджується матеріалами відеофіксації на нагрудну камеру поліцейського. Після з`ясування всіх обставин було завершено розгляд справи про адміністративне правопорушення, за результатами якого поліцейський офіцер громади прийняв рішення у межах свої повноважень про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП за завідомо неправдивий виклик спеціальної служби та наклав адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень, що відповідає санкції зазначеної статті. Просив у позові відмовити.

Заслухавши в судовому засіданні сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 09.10.2025 року близько 17 год. на трасі Н09 в районі с.Скобичівка працівники поліції у складі спільного рухомого (мобільного) блокпосту спільно з військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_6 під час здійснення заходів із забезпечення правового режиму воєнного стану здійснювали перевірку документів у осіб, транспортних засобів, багажу та вантажів. Близько 17:30 год. було зупинено автомобіль ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , пасажиром якого був ОСОБА_2 .

Після зупинки транспортного засобу поліцейський Мельничук В.В., підійшов до водія представився, попередив про здійснення відеофіксації та повідомив про причину зупинки транспортного засобу, а саме необхідність перевірки документів водія та пасажира.

Згідно реєстраційної картки (електронного рапорту) єдиного обліку відділення поліції №2 (смт.Богородчани) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області 09.10.2025 року о 17 год.33 хв. ОСОБА_2 здійснив повідомлення на службу «102» у якому вказав на те, що його мають намір незаконно доставити у ТЦК працівники поліції та військовослужбовці, а він являється свідком Єгови.

09.10.2025 року поліцейський офіцер громади ОСОБА_1 виніс постанову стосовно ОСОБА_2 за ст.183 КУпАП у фабулі якої зазначив, що ОСОБА_2 09.10.2025 року в с.Скобичівка на дороозі Н-09 0 17 год.33 хв. здійснив завідомо неправдивий виклик спецслужб, а саме поліції, коли на місці його зупинки були присутні два наряди поліції. Як наслідок, на особу було накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн.

Оцінюючи доводи сторін у даний справі, суд виходить з таких міркувань.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У розумінні ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно ст.74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами ст. 90 КАС України, відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Представник відповідача подав суду як доказ на обґрунтування своєї позиції відеофайли з матеріалами фіксації події, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Перегляд записів з нагрудних камер поліцейського Мельничука В.В. та поліцейського Клим`юка А.В. дає підстави безсумнівно стверджувати, що ОСОБА_2 протягом тривалого часу не виконував законних вимог працівників поліції про пред`явлення документів, що посвідчують особу, а також військово-облікових документів. Вказана вимога ставилась до водія неодноразово, ним ігнорувалась протягом тривалого часу. Крім того, на вимогу поліцейського вийти з автомобіля та забезпечити проведення превентивних поліцейських заходів - огляду особи та транспортного засобу, відмовився від їх виконання. Натомість о 17 год.33 хв. здійснив дзвінок на лінію «102» із повідомленням про незаконні, на його думку, дії працівників поліції у відношенні до нього.

Диспозиція статті 183 КУпАП передбачає відповідальність за завідомо неправдивий виклику пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку, а об`єктивна сторона правопорушення виражається у виклику спеціальних служб у випадках, які завідомо, тобто очевидно для особи, яка його здійснює є неправдивим (безпідставним) та/або повідомлення такоїінформації про подію, якої насправді не було. Суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується виключно наявністю вини у формі прямого умислу. Тобто намір порушника спрямовується на очевидне для нього відволікання уваги спеціальних служб від виконання покладених на них законом функцій, дезорганізацію їх роботи.

Оцінюючи встановлені судом обставини, суд прийшов до переконання, що у випадку здійснення повідомлення на службу «102» ОСОБА_2 такого умислу не переслідував. Хоч і помилково оцінюючи дії працівника поліції ОСОБА_1 як незаконні, ОСОБА_2 діяв не з міркувань умисного повідомлення неправдивої інформації про подію, якої насправді не було, а розраховував на захист його інтересів.

Про це свідчить і подальше спілкування із патрульними поліцейськими ГРПП Амулет-15, які прибули на місце за дорученням чергового. ОСОБА_2 вказував, що мав намір подати заяву слідчому про вчинення стосовно нього дій, які він вважав неправомірними.

Крім того, суд звернув увагу на те, що розгляд справи ПОГ ОСОБА_1 розпочав після того, коли на лінію «102» було здійснено повторне повідомлення і на місце події прибув ще один наряд поліції. Водночас, згідно рапорту помічника чергового ВП №2 повідомлення о 17 год.53 хв. надійшло від ОСОБА_5 , водія зупиненого транспортного засобу, а не від ОСОБА_2 .

За встановлених обставин, поза розумним сумнівом не доведено вини ОСОБА_2 у вчиненні даного інкримінованого йому адміністративного правопорушення, оскільки суб`єктивна сторона складу цього правопорушення не прослідковується. Відтак суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

Згідно ч. 1ст.139 КАСУкраїни, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, судовий збір в розмірі 605,60 грн. сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом підлягає стягненню з Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст.286 КАС України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1891601, винесену поліцейським офіцером громади відділення поліції № 2 (селище Богородчани) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області Мельничуком Василем Петровичем 09 жовтня 2025 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у розмірі 3400 грн. скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 сплачений ним судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду в 10-ти денний строк з дня його проголошення через суд першої інстанції.

Суддя Битківський Л.М.