Справа № 200/5669/25
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2025-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2025 року Справа№200/5669/25

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Шинкарьова І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , до відповідача 1 - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, відповідача 2 - Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, відповідача 3 - Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить суд:

Винести рішення, яким усунути перешкоди для призначення пільгової трудової пенсії, зобов`язавши відповідача при призначенні пільгової трудової пенсії за Списком №1 зарахувати період роботи на посаді газовика доменної печі 7-го розряду ТОВ «Краматорський феросплавний завод», у період часу з 23.09.2013 по 27.02.2015.

Ухвалою суду від 04.08.2025 по справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному ч.5 ст.262 КАС України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно не враховано певний пільговий стаж роботи позивача за Списком № 1, який підтверджений записами трудовій книжці, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи. Відтак відповідач протиправно відмовив у призначенні пенсії, чим позбавили позивача права на пенсійне забезпечення.

До суду надійшов відзив по справі від відповідача 1, з якого було встановлено, що позивач звернувся із заявою від 16.04.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Заяву розглянуто за принципом екстериторіальності відповідно до Порядку приймання оформлення та розгляду документів, поданих для призначення (перерахунку пенсії) встановленого Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (зі змінами) Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення № 94 від 23.04.2025 про відмову в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу.

Позивач звернувся із заявою від 27.05.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з додаванням рішення про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області. Заяву розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області прийнято рішення № 94 від 03.06.2025 про відмову в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Ухвалою суду від 29.09.2025 залучено до участі у справі в якості співвідповідачів - Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

До суду надійшов відзив по справі від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (відповідача 3), з якого було встановлено, що позивач 27.05.2025 звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Списку № 1. Розглянувши заяву та надані документи, відповідачем було встановлено вік позивача становить 51 рік 00 місяців 20 днів, страховий стаж - 32 років 09 місяців 05 днів, пільговий стаж за Списком №1 08 років 07 місяців 19 днів. До пільгового стажу за Списком №1 зараховано всі періоди роботи. Рішенням № 94 від 03.06.2025 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії. Пільговий стаж 08 років 07 місяців 19 днів позивача, що є недостатнім при необхідній кількості 10 років та стало причиною для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до п.2 ч.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», викладеної у рішенні. Виходячи з вищезазначеного, дії відповідача 2 не суперечать чинному законодавству України, тому, підстави для задоволення вимог позивача повністю відсутні.

До суду надійшов відзив по справі від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (відповідача 2), з якого було встановлено, що за результатом розгляду заяви, страховий стаж склав 32 роки 09 місяців 05 днів пільговий стаж за роботу по списку № 1 склав 08 років 07 місяців 19 днів. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області (структурний підрозділ, що розглядав вказану заяву за принципом екстериторіальності) прийнято рішення № 94 від 03.06.2025 про відмову в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Вказує, що жодного рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області не приймало, копії такого рішення ні позивачем, ні іншим відповідачем до матеріалів справи не додано.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 27.05.2025 звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах (із зменшенням пенсійного віку відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За принципом екстериторіальності заяву позивача передано для розгляду Головному управлінню Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 03.06.2025 №94 позивачу відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу за Списком № 1. У рішенні зазначено, що розглянувши заяву та надані документи, відповідачем було встановлено вік позивача становить 51 рік 00 місяців 20 днів, страховий стаж - 32 років 09 місяців 05 днів, пільговий стаж за Списком №1 08 років 07 місяців 19 днів. До пільгового стажу за Списком №1 зараховано всі періоди роботи.

Позивач 23.06.2025 звернувся із заявою до Головне управління ПФУ в Донецькій області де просив повідомити чому при призначенні пенсії не було враховано періоди пільгової роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 29.07.1991 з 23.09.2013 по 27.02.2015 в ТОВ Краматорський феросплавний завод.

Листом від 18.07.2025 № 24913-22076/К-02/8-0555/25 Головне управління ПФУ в Донецькій області повідомило, що до заяви на призначення пенсії довідки, що підтверджує пільговий характер роботи за період з 23.09.2013 по 27.02.2015 не надано. Окрім того, за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України (Форма ОК-5) відсутні відомості по Вашому спеціальному стажу за період з 23.09.2013 по 27.02.2015. Відповідно до викладеного, зазначений період зарахований до загального страхового стажу.

Дані обставини також підтверджуються Форма РС-право (Дата звернення: 27.05.2025).

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з такого.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон України № 1058-IV).

Відповідно до ч.4 ст. 24 Закону України №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності вказаним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених зазначеним Законом.

Як передбачено ч.1 ст.114 вказаного Закону, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій вказаної статті. Розміри пенсій для осіб, визначених вказаною статтею, обчислюються відповідно до ст.27 та з урахуванням норм ст.28 зазначеного Закону.

Абз.1 п.1 ч.2 ст.114 Закону України № 1058-IV встановлено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 27.05.2025 звернувся до пенсійного органу у віці 51 роки із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України № 1058-IV.

Згідно з оскарженим рішенням, підставою для відмови у призначенні позивачці пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 є те, що відповідно до п.20 Порядку №637 та постанови Правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 №18-1 у разі, якщо підприємство ліквідовано без правонаступників, то факт роботи на пільгових умовах підтверджується Комісією з питань підтвердження стажу роботи, яка створена про Головному управлінні Пенсійного фонду України.

Страховий стаж особи становить 32 роки 09 місяців 05 днів. Пільговий стаж роботи за списком №1 8 років 07 місяців 19 днів.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу не було враховано періоди пільгової роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 29.07.1991 з 23.09.2013 по 27.02.2015 в ТОВ Краматорський феросплавний завод.

Щодо не зарахування до пільгового стажу періодів роботи позивача за Списком №1, суд зазначає наступне.

З метою забезпечення соціального захисту працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених Кабінетом Міністрів України, Міністерство праці та соціальної політики України наказом від 18.11.2005 за № 383 затвердило Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок застосування Списків № 1 і № 2).

Згідно з пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Згідно зі ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 за №1788-XII, з наступними змінами та доповненнями, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (тут і надалі у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин; далі Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Суд встановив, що згідно із записами у трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 29.07.1991 спірний період роботи позивача підтверджуються записами трудової книжки (№№27-28), так з 23.09.2013 по 27.02.2025 позивач працював у ТОВ «Краматорський феросплавний завод» у доменному цеху газівником.

Згідно з п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п.20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, зміст наведених норм свідчить, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а за відсутності останньої або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Такими документами, зокрема, є архівні та уточнюючі довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання, тощо.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 27.02.2020 у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 у справі №446/656/17, від 21.05.2020 у справі №550/927/17.

Відповідно до п.3, 4, 6 Порядку № 18-1 підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - підтвердження стажу роботи), здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - Комісії).

Комісії створюються при головних управліннях Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких обов`язково включаються представники органів соціального захисту населення, органів Пенсійного фонду України, Державної служби України з питань праці. До складу Комісії за згодою включаються представники членських організацій Федерації професійних спілок України та регіональних організацій роботодавців та їх об`єднань.

Основними завданнями Комісії є зокрема розгляд заяв про підтвердження стажу роботи (додаток 1) та прийняття рішень щодо підтвердження стажу роботи або про відмову в його підтвердженні в установленому порядку.

Згідно з п.10 Порядку № 18-1, рішення про результати розгляду заяви (додаток 2) приймається більшістю голосів членів Комісії, присутніх на засіданні, підписується головою або його заступником. Рішення про результати розгляду заяви набуває чинності з моменту прийняття рішення.

Пунктом 11 Порядку № 18-1 передбачено, що для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднаних управлінь, за місцем проживання (реєстрації) такі документи: 1) заяву про підтвердження стажу роботи; 2) документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01.07.2004 та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр); 3) трудову книжку; 4) документи, видані архівними установами, зокрема: а) довідку про заробітну плату; б) копії документів про проведення атестації робочих місць; в) копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати (у разі відсутності - довідку про їх відсутність).

У разі необхідності заявник може подавати інші документи, які можуть підтверджувати виконання робіт, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Відповідно до п.15, 16 Порядку № 18-1, Комісії розглядають заяви про підтвердження стажу роботи, на бажання заявника, у його присутності або в присутності його законного представника, або представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Комісії приймають рішення щодо підтвердження стажу роботи або про відмову в його підтвердженні та не пізніше п`яти робочих днів з дня його прийняття направляють до управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднаних управлінь, а також повідомляють заявника про прийняте рішення.

Статтею 62 Закону №1788 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників визначені пунктом 20 Порядку № 637, згідно з яким у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Суд зазначає, основним та достатнім документом (за наявності відповідних записів в ній), що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Законодавець пов`язує необхідність підтвердження спеціального трудового стажу для призначення пенсії лише за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, тому для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що дані трудової книжки позивача (в частині спірного періоду роботи з 23.09.2013 по 27.02.2025) містять не повні дані, неточності, неправдиві або недостовірні відомості та/або взагалі не містять відповідних відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Відповідачем, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, не спростовані відомості, які зазначені у трудовій книжці, а також не надано доказів того, що позивач не працював або його період роботи не відповідає дійсності, чи записи у трудовій книжці позивача стосовно стажу роботи зроблені неправильно, неточно або з іншими вадами, які заважають їх зарахуванню до пільгового стажу роботи, або взагалі відсутні.

Більш того, Відповідно до розділу ІІІ підрозділ 1 поз 3.1 а Списку № 1 затвердженого постановами КМ України від 11.03.1994 № 162; від 16.01.2003 № 36 від 24.06.2016 № 461 правом на пільгову пенсію користуються: водопровідник; газівник, вогнетривник, горновий доменних печей, стосовно професії позивача 1030100а-11609 - Газівники доменних печей; III. чорна металургія 1. Доменне виробництво 3.1а Газівники доменних печей.

Отже, станом на дату подання заяви про призначення пенсії за віком (18.10.2024) позивач:

1) досяг 50 річного віку (51 роки на момент звернення)

2) загальний страховий стаж роботи складає більше 25 років (32 роки 09 місяців 05 дні, підтверджений органом ПФУ в рішенні);

3) пільговий стаж за Списком №1 становить підтверджений органом ПФУ в рішенні 08 років 07 місяців 19 днів та стаж що додатково підлягає зарахуванню на підставі цього рішення суду.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідачами не надано доказів того, що позивач не працював або його періоди роботи не відповідають дійсності, чи записи у трудовій книжці позивача стосовно стажу роботи зроблені неправильно, неточно або з іншими вадами, які заважають їх зарахуванню до стажу роботи, або взагалі відсутні, а тому суд вважає за можливе вважати їх як належною інформацією, яка утримує в собі доказову складову на підтвердження права позивача на пенсійне забезпечення.

Доказів вчинення відповідачем будь-яких дій, спрямованих на встановлення та перевірку періодів роботи позивача, які мають бути враховані до його пільгового стажу роботи для призначення пенсії, зокрема, направлення запитів щодо отримання таких документів до юридичних осіб, надання позивачу часу для подання додаткових документів, суду не подано.

Відповідно до ч. 1-3 ст.8 Закону України 17.02.2022 № 2073-IX «Про адміністративну процедуру» ( далі Закон № 2073-IX), адміністративний орган забезпечує належність та повноту з`ясування обставин справи, безпосередньо досліджує докази та інші матеріали справи.

Адміністративний орган під час здійснення адміністративного провадження враховує всі обставини, що мають значення для вирішення справи.

Адміністративний орган зобов`язаний обґрунтовувати адміністративні акти, які він приймає, крім випадків, визначених законом. Адміністративний акт, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес особи, повинен містити мотивувальну частину, що відповідає вимогам цього Закону.

В порушення принципу обґрунтованості відповідачем у рішенні не наведено обґрунтування не зарахування до страхового та пільгового стажу спірних періодів позивача.

Відповідно до ч. 2 ст.87 Закону № 2073-IX , протиправним є адміністративний акт, що не відповідає вимогам, визначеним частиною першою цієї статті, зокрема: 4) не відповідає принципам адміністративної процедури.

Суд вказує, що згідно з позицією Верховного Суду, яка сформована, зокрема, у постановах від 17.10.2019 у справі №826/521/16, від 30.03.2021 у справі №400/1825/20, від 14.09.2021 у справі № 320/5007/20 та від 27.09.2021 у справі №380/8727/20, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними); відповідно до завдань адміністративного судочинства, визначених ст.2 КАС України, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею; завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади; принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно - дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності; перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі адміністративного судочинства; адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесенні до компетенції цього органу.

Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку. Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Згідно з ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному п.4 ч.2 статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, у випадку коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд може зобов`язати відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення, та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

На підставі викладеного, рішення від 03.06.2025 №94 Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відтак, враховуючи вищевикладене, з метою повного відновлення порушених прав позивача суд вважає що підлягає зарахуванню до пільгового стажу за списком №1 період роботи позивача з 23.09.2013 по 27.02.2015 в ТОВ Краматорський феросплавний завод та повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 27.05.2025, з урахуванням висновків, наведених в мотивувальній частині судового рішення.

При цьому, суд вважає, вищевказаний спосіб захисту достатнім, враховуючи обставини у справі.

Належним відповідачем у цій справі є Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, оскільки за принципом екстериторіальності саме Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області розглядало заяву позивача про призначення пенсії.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст.78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив з такого.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1211,20 грн (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог).

Відповідно до ст.139 КАС України з ГУ ПФУ у Запорізькій області за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до відповідача 1 - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса 84121, Україна, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ), відповідача 2 - Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, ), відповідача 3 - Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, Запорізька обл., м. Запоріжжя, пр-т Соборний, буд. 158б, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області 03.06.2025 №94 щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за списком №1 період роботи 23.09.2013 по 27.02.2015 в ТОВ «Краматорський феросплавний завод» на посаді газівник доменних печей та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 27.05.2025, з урахуванням висновків, наведених в мотивувальній частині судового рішення.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 (одна тисячі двісті одинадцять) грн 20 коп.

Повний текст рішення складено та підписано 01.12.2025.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Шинкарьова