Справа № 939/2777/25
Суддя: Стасенко Г. В.
Дата ухвалення: 2025-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 939/2777/25
РІШЕННЯ

Іменем України

28 листопада 2025 рокуселище Бородянка

Бородянський районний суд Київської області в складі головуючого судді Стасенка Г.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського відділення поліції № 2 Бучанського РУП Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції Романенка Олександра Миколайовича, Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що 06 вересня 2025 року він отримав засобами зв`язку "Укрпошта" постанову державного виконавця Бородянського відділу ДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Бухал І.Г. про відкриття виконавчого провадження № 79004927 від 03 вересня 2025 року, відповідно до якої виконавче провадження було відкрите на виконання постанови ЕНА 5344330, виданої 29 липня 2025 року відділенням поліції № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області, про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 1020 гривень. 08 вересня 2025 року він дізнався, що 29 липня 2025 року інспектор ВП №2 (смт Бородянка) Романенко О.М. виніс відносно нього постанову ЕНА № 5344330 про те, що 29 липня 2025 року, о 15 год. 10 хв., в с. Пилиповичі по вул. Шевченка він керував мотоциклом (мопед) без мотошолома, чим порушив п. 2.3 г ПДР правила користування мотошоломом, ч. 5 ст. 121 КУпАП, вид адміністративного стягнення штраф 510 гривень. Вважав вказану постанову протиправною та такою, що винесена з грубим порушенням вимог актів законодавства України, а тому підлягає скасуванню, оскільки рух на мопеді він не здійснював, двигун був не заведений через його технічну несправність, поліцейські його не переслідували, не зупиняли, мопед стояв посеред лісу, а не на вулично-дорожній мережі. Крім цього мопед поліцейськими не оглядався, не встановлювався факт його робочого стану, не з`ясовувалась його модель, марка та чи відноситься він взагалі до транспортного засобу в розумінні ПДР. Крім цього поліцейський не назвав своє прізвище, посаду, спеціальне звання, причину зупинки. Всупереч інструкції поліцейський не оголошував, що відносно ОСОБА_1 розглядається справа про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 121 КУпАП, права та обов`язки йому не роз`яснювались, а у постанові не зазначені посада, спеціальне звання особи, яка її складала. Всі ці обставини є доказом того, що ОСОБА_1 працівники поліції не зупиняли, він не був водієм та не керував транспортним засобом на вулично-дорожній мережі, а постанова складена без його участі.

Оскільки постанову про відкриття виконавчого провадження № 79004927 від 03 вересня 2025 року, з якої стало відомо про наявність оскаржуваної постанови, позивач отримав лише 06 вересня 2025 року, а з копією постанови АСВП ознайомився 08 вересня 2025 року, то просив визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом до поліцейського ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області інспектора лейтенанта поліції Романенка О.М. і Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення та поновити строк; визнати постанову поліцейського ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області інспектора лейтенанта поліції Романенка О.М. від 29 липня 2025 року серія ЕНА №5344330 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, протиправною та скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

29 вересня 2025 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання.

28 жовтня 2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач ГУНП в Київській області зазначив, що проти позовних вимог ОСОБА_1 заперечує в повному обсязі. При розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених ч. 1 ст. 122 КУпАП, працівники органів (підрозділів) Національної поліції діють від імені органів Національної поліції, а отже не можуть виступати відповідачами у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган (підрозділ) Національної поліції. Відповідно ОСОБА_2 є неналежним відповідачем та не може відповідати за позовом про оскарження постанови про адміністративне правопорушення.

Пунктом 2.3 г Правил дорожнього руху передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний під час руху на мотоциклі або мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів. Частиною п`ятою статті 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами. Відповідно до відеозаписів з портативного відеореєстратора службового транспортного засобу працівників поліції, 29 липня 2025 року ОСОБА_1 , здійснюючи керування транспортним засобом, виконував правову роль водія, отже на нього, як і на інших учасників дорожнього руху, поширюються обов`язки, передбачені ПДР України, зокрема п. 2.3 г ПДР України. Тобто, ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу, зобов`язаний користуватися мотошоломом. Таким чином твердження позивача про те, що він не керував транспортним засобом є безпідставними, необґрунтованими та не підтверджуються належними й допустимими доказами, а наявні в матеріалах справи фактичні обставини та докази спростовують ці доводи, що свідчить про їх недостовірність і намагання ввести суд в оману. У позовній заяві позивач зазначає, що зупинка транспортного засобу була нібито безпідставною, про конкретну причину зупинки його належним чином не повідомлено. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху. Відповідно до відеозапису з нагрудної бодікамери працівників поліції, позивачу було повідомлено про наявність в його діях факту порушення правил дорожнього руху. Хоча в позовній заяві позивач зазначає, що копію постанови на місці вчинення адміністративного правопорушення йому не видано, проте в п. 8 та п. 9 постанови серія ЕНА № 5344330 чітко зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від отримання даної постанови про що зроблено відповідну відмітку уповноваженою особою. Відповідно до листа ВП № 2 Бучанського РУП № від 12 серпня 2025 року, копія постанови серія ЕНА № 5344330 направлялась на адресу ОСОБА_3 . Таким чином відмова від отримання документа не свідчить про порушення з боку уповноважених осіб, а є прямим наслідком небажання особи ознайомитися з відповідним документом. У зв`язку з цим твердження позивача не можуть розцінюватися як належні та достатні для скасування оскаржуваної постанови.

Якщо спірне рішення прийнято органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції та розмір останніх), таке рішення може бути визнане правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення. Отже доводи позивача стосовно недотримання відповідачем норм КУпАП при винесенні оскаржуваної постанови не можуть бути безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови. Тому, з огляду на зазначене, просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

21 жовтня 2025 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача адвокат Литвиненко Л.А. зазначила, що відеозапис, на який посилається відповідач, записаний на особистий телефон поліцейського, а не на службовий відеореєстратор, та в подальшому записаний на наданий суду диск через мобільний додаток для обміну повідомленнями WhatsApp. Зі змісту даного відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 здійснював рух транспортним засобом як водій, також не чути роботи двигуна мопеда. На відео видно, як поліцейські їдуть по лісу та під`їхали до якихось людей, чітко зрозуміти, що це був саме позивач неможливо. Відеозаписи, які додані відповідачем до відзиву, не є належними та допустимими доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.121 КУпАП, оскільки ч. 3 ст. 283 КУпАП прямо передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, викладених у частині другій цієї статті, повинна містити відомості, зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Як вбачається з оскаржуваної постанови, п. 7 взагалі не містить будь-якої інформації щодо фото та відеозапису. Верховний Суд у своїй постанові від 13 лютого 2020 року у справі № 524/9716/16-а зазначив, що у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно зі ст. 70 КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. Крім цього постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою статті 283 КУпАП, повинна містити відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення. Позивач у позові зазначив, що поліцейські під`їхали до нього, коли він перебував у лісі, далеко від населеного пункту, а не які вказано у постанові по вул. Шевченка в с. Пилиповичі. У відзиві відповідач зазначає, що недоліки постанови, зокрема невірного зазначення місця вчинення адміністративного правопорушення, не можуть бути підставою для визнання протиправним такого рішення та посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 537/1214/17 в якій зазначено "38. Аналіз наведених правових норм та обставин справи дають підстави для висновку, що зазначення інспектором в оскаржуваній постанові неправильного номера будинку по вулиці Першотравневій у місті Кременчук не спростовує порушення позивачем вимог підпункту "е" пункту 15.9 Правил дорожнього руху, та є опискою, оскільки як встановлено судами попередніх інстанцій вищевказане порушення вчинено 28 жовтня 2016 року близько 12:20 год. по вулиці Першотравнева, 20 у місті Кременчук". Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 27 квітня 2020 р. у справі № 910/4450/19 зазначила, що подібність правовідносин в іншій чи аналогічній справі визначається за такими критеріями: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет). Крім цього зазначена постанова Верховного Суду винесена не в подібних правовідносинах, а тому не може бути застосованою у цій справі. У справі, на яку посилається відповідач, при складанні постанови помилково невірно зазначено номер будинку, але вулиця та населений пункт зазначені вірно. У постанові, складеній відносно ОСОБА_1 і вулиця і населений пункт зазначені невірно. До того ж посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 22 травня 2020 року у справі № 825/2328/16 не заслуговує на увагу, оскільки в ній юридична особа ТОВ "Сервіс" оскаржує постанову Управління Держпраці у Чернігівській області, а тому правовідносини не є подібними зі справою за позовом ОСОБА_1 .

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що 29 липня 2025 року інспектор відділення поліції № 2 (смт Бородянка) Бучанського районного управління поліції ГУНП в Київській області лейтенант поліції Романенко О.М. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕНА №5344330 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, за порушення правил користування мотошоломом, чим порушив п. 2.3 г Правил дорожнього руху. (а.с. 17)

Пунктом 2.3 г Правил дорожнього руху передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний під час руху на мотоциклі або мопеді бути в застебнутому мотошоломі й не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів.

Частиною п`ятою статті 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Відповідно до копії постанови судді Бородянського районного суду Київської області від 05 листопада 2025 року, ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і до нього застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до вказаної постанови, 29 липня 2025 року, о 14 год. 21 хв., в с. Пилиповичі Бучанського району Київської області по вул. Шевченка ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук, керував мопедом "Suzuki Lets", без реєстраційного номера, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 г Правил дорожнього руху.

Також із вказаної постанови вбачається, що відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 5344330 від 29 липня 2025 року, 29 липня 2025 року на ОСОБА_1 інспектором відділення поліції № 2 (селище Бородянка) Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області було накладено адміністративне стягнення за ч. 5 ст. 121 КУпАП, оскільки 29 липня 2025 року водій керував мопедом без мотошолома, у виді штрафу у розмірі 510 гривень.

З відтвореного відеозапису події з автомобільного відеореєстратора патрульного автомобіля вбачається, що 29 липня 2025 року, о 14-й годині 20 хвилин, патрульний автомобіль рухається ґрунтовою дорогою в лісовій зоні; о 14-й годині 21 хвилині у зустрічному напрямку рухається мопед, водій і пасажир якого без мотошоломів, і зупиняються перед патрульним автомобілем.

В подальшому, з відтвореного відеозапису події з портативного відеореєстратора поліцейського вбачається, що о 14-й годині 35 хвилин поліцейський підходить до мопеда, водій не оспорює, що він керував транспортним засобом, і пояснює, що їхав без мотошолома, оскільки їде в лісі; було встановлено особу водія ОСОБА_1 , о 14-й годині 37 хвилин водій ОСОБА_1 не оспорює, що випив пива та показує поліцейським напівпорожню пляшку пива; о 14-й годині 50 хвилин пасажирка мопеду з поліцейським на патрульному автомобілі поїхали за документами ОСОБА_1 ; о 15-й годині 02 хвилини поліцейський пропонує водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням приладу "Драгер", але проходити огляд водій відмовився; о 15-й годині 04 хвилини поліцейський повторно пропонує водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням приладу "Драгер", але ОСОБА_1 відмовився і вже стверджує, що мопедом він не керував; потім поліцейський пропонує водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у найближчому медичному закладі, але водій ОСОБА_1 також відмовився, після чого поліцейський роз`яснив водію наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння; в подальшому, о 15-й годині 05 хвилин водій ОСОБА_1 заперечує, що керував мопедом та вимагає понятих.

Вказана постанова набрала законної сили 18 листопада 2025 року. (а.с. 42-43)

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про дорожній рух" регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів державної влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Згідно зі ст. 14 вказаного Закону, учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відповідно до п. 1.1 Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.3 вказаних Правил закріплено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. (п. 1 ст. 247 КУпАП)

Стаття 72 КАС України визначає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність, обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до статті 31 Закону України "Про Національну поліцію", поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 вказаного Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини встановлюються, зокрема, показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Так, за постановою судді Бородянського районного суду Київської області від 05 листопада 2025 року, яка набрала законної сили 18 листопада 2025 року, встановлено, що 29 липня 2025 року ОСОБА_1 керував мопедом і перевозив пасажира без мотошоломів.

Отже, твердження позивача про те, що він не керував транспортним засобом, є безпідставними, необґрунтованими та спростовуються постановою судді Бородянського районного суду Київської області від 05 листопада 2025 року.

За вказаних обставин в задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст. 121, 251, 254, 287 КУпАП, ст. 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до поліцейського відділення поліції № 2 Бучанського РУП Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції Романенка Олександра Миколайовича і Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Головуючий - суддя Геннадій СТАСЕНКО