Справа № 320/45873/24
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Грибан І.О., Карпушової О.В.,

при секретарі судового засідання Харечко Ю.В.,

за участі представника позивача - Калька Д.О.,

представників відповідача - Данилюк Л.В., Бишовець В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Громадської організації «Союз підприємців України» на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом Громадської організації «Союз підприємців України» до Київської міської ради, треті особи - Державна регуляторна служба України, Міністерство розвитку громад та територій України про скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Громадська організація «Союз підприємців України» звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київської міської ради, треті особи - Державна регуляторна служба України, Міністерство розвитку громад та територій України, в якому просить:

- скасувати рішення Київської міської ради № 915/8881 від 13.06.2024 «Про затвердження Положення про тимчасове користування окремими елементами благоустрою комунальної власності для розміщення тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення, та внесення змін до деяких рішень Київської міської ради».

Позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій представник просить до набрання законної сили рішення у даній справі заборонити Департаменту територіального контролю, Комунальному підприємству «Київблагоустрій», районним у місті Києві державним адміністраціям вчиняти будь-які дії, направлені на здійснення демонтажу (знесення) тих тимчасових споруд, термін дії договорів щодо пайової участі в утриманні об`єктів благоустрою та паспортів прив`язки тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності у яких закінчився на підставі оскаржуваного рішення.

Вказана заява мотивована тим, що на підставі оскаржуваного рішення № 915/8881, Департамент містобудування та архітектури вже припинив здійснювати продовження дії паспортів прив`язки та договорів щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою, укладених протягом 2014 - 2015 років з власниками тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності у Печерському та Оболонському районах м. Києва.

Згідно п.8 оскаржуваного рішення, Департамент територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вже здійснив демонтаж тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності в Печерському та Оболонському районах м. Києва.

Серед громадян-підприємців, які вже втратили бізнес, є члени Громадської організації «Союз підприємців України», яким завдана значна шкода правам та інтересам шляхом фактичного знищення бізнесу- демонтажу тимчасових споруд.

У випадку задоволення позовних вимог, ці члени ГО «Союз підприємців України» вже не матимуть можливості відновити свої права, адже механізму поновлення таких договорів або паспортів прив`язки, а ні чинним законодавством України, а ні рішеннями Київської міської ради не передбачено, що вже має своїм наслідком безповоротну втрату бізнесу.

Відповідно до того ж п.6.4. Рішення КМР № 915/8881 з 01 червня 2025 року Департамент містобудування та архітектури припинить здійснювати продовження дії договорів щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою, укладених протягом 2014 - 2015 років з власниками тимчасових споруд одразу у двох районах Києва у Подільському та Святошинському районах, а на підставі п. 8. оскаржуваного Рішення КМР № 915/8881 Департамент територіального контролю міста Києва здійснить демонтаж тимчасових споруд у вказаних вище районах.

Серед громадян-підприємців, які вже за місяць можуть втратити бізнес в Подільському та Святошинському районі м. Києва, є і члени Громадської організації «Союз підприємців України», що підтверджується протоколом позачергових зборів Правління №09/09/2024 від 09 вересня 2024р.

Припинення продовження дії договорів щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою, а також демонтаж тимчасових споруд у вказаних вище районах завдасть незворотньої шкоди правам та законним інтересам членам Організації. У випадку здійснення демонтажу тимчасових споруд відновити їх діяльність буде не можливою, адже, а ні діючим законодавством, а ні рішеннями Київської міської ради не передбачено процедури поновлення припинених документів або встановлення/повернення демонтованих тимчасових споруд. Крім того, у разі демонтажу тимчасових споруд їх власникам наноситься значний матеріальний збиток. Таким чином власник втрачає тимчасову споруду, як цілісний об`єкт - об`єкт права приватної власності, а у випадку, якщо власник хоче забрати залишки від тимчасової споруди - Комунальне підприємство «Київблагоустрій» виставляє рахунок за демонтаж і зберігання конструкції.

На думку представника позивача, заборона Департаменту територіального контролю, Комунальному підприємству «Київблагоустрій», районним у місті Києві державним адміністраціям вчиняти будь-які дії направлені на здійснення демонтажу (знесення) тимчасових споруд, термін дії договорів щодо пайової участі в утриманні об`єктів благоустрою та паспортів прив`язки тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності у яких закінчився на підставі оскаржуваного рішення №915/8881, гарантуватиме членам Організації, що їх права будуть захищені, а бізнес збережений у випадку задоволення позовних вимог. При цьому, комунальні служби зможуть вільно виконувати інші положення оскаржуваного рішення. Таке прохання не виходить за межі позовних вимог, адже позивач просить зупинити лише здійснення демонтажу тих тимчасових споруд, питання функціонування яких потрапило під дію оскаржуваного рішення, демонтаж яких веде до безповоротного знищення бізнесу.

Представник позивача також звертає увагу, що необхідність забезпечення позову викликана, в тому числі, постійними спробами відповідача затягнути розгляд справи, максимально відтягуючи час ухвалення рішення в даній справі, а також продовжуючи виконувати оскаржуване рішення та завдавати шкоди членам Організації.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року в задоволенні заяви Громадської організації «Союз підприємців України» про забезпечення позову відмовлено.

Постановляючи таку ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що заявник просить вжити заходів забезпечення позову, які спрямовані наперед, що не свідчить про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся. Зазначено, що суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, що ймовірно можуть бути порушені у майбутньому, а можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Крім того, очевидні ознаки протиправності рішення, дій бездіяльності та порушення ними прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, повинні, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом. Тобто, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав повинен бути переконаний у тому, що рішення, дії, бездіяльність відповідача явно суперечать вимогам закону за критеріями, визначеними частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства, порушують права, свободи або інтереси позивачів і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень. У іншому випадку, висновки суду про наявність очевидних ознак протиправності дій відповідача та порушення ним прав, свобод чи інтересів позивача до розгляду справи по суті, свідчать про наперед сформовану судом правову позицію по справі.

Позивачем не доведено існування обставин, вказаних у частині другій статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України та не доведено необхідність вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням положень частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим суд першої інстанції вважає, що в задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову необхідно відмовити.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, Громадська організація «Союз підприємців України» подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таку ухвалу суду та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву та застосувати відповідні заходи забезпечення позову в цій справі.

В обґрунтування заявлених вимог апелянт зазначає, що оскаржуваною ухвалою суду порушено баланс інтересів сторін, не враховано реальну загрозу невідновності порушеного права.

Апелянт зазначає, що демонтаж тимчасових споруд може бути проведено в будь-який момент після припинення дозвільних документів, що створює реальну та невідворотну загрозу для прав власників тимчасових споруд, в інтересах яких подано позов про оскарження даного рішення, ще до розгляду справи по суті.

На переконання апелянта, у випадку здійснення демонтажу тимчасових споруд відновити їх діяльність буде не можливою, адже ані діючим законодавством, ані рішеннями Київської міської ради не передбачено процедури поновлення припинених документів або встановлення/повернення демонтованих тимчасових споруд.

Також апелянт зазначає, що у разі демонтажу тимчасових споруд їх власникам наноситься значний матеріальний збиток, адже при здійсненні демонтажу тимчасових споруд вони розбираються комунальними службами і зберігаються на комунальних штрафмайданчиках, а при перевезенні та перекладанні двері, вікна пошкоджуються, а деякі елементи споруд взагалі губляться. Таким чином, власник втрачає тимчасову споруду, як цілісний об`єкт - об`єкт права приватної власності.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції прийнята за неповно встановлених обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про застосування заходів забезпечення позову в цій справі.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2025 та від 23.10.2025 відкрито апеляційне провадження, установлено строк на подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Від представника Київської міської ради 29.05.2025 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, адже суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено у майбутньому. Наголошує, що представником позивача не зазначено, на підставі яких доказів невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у майбутньому. Просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Від Міністерства розвитку громад та територій України до суду 13.06.2025 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник зазначає, що представник позивача не надав суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що невжиття таких заходів забезпечення позову, які він просить застосувати у поданій заяві, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся. Просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Від Громадської організації «Союз підприємців України» до суду 19.06.2025 надійшли додаткові пояснення, в яких представник в прохальній частині просить суд визнати причини пропуску строку на подання доповнення до апеляційної скарги поважними та прийняти їх до розгляду.

Щодо поданих додаткових пояснень (доповнення до апеляційної скарги) колегія суддів зазначає, що відповідно до частини першої статті 303 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень.

З матеріалів справи (підсистеми «Електронний суд») вбачається, що оскаржувану ухвалу суду прийнято судом 08.05.2025 та отримано представником позивача 08.05.2025 о 08:22.

Однак, вказані додаткові пояснення (доповнення до апеляційної скарги) апелянтом подано до суду лише 17.10.2025, однак строк на подання доповнень до апеляційної скарги згідно частини першої статті 303 Кодексу адміністративного судочинства України закінчився 26.05.2025.

В обґрунтування визнання причин пропуску строку на подання доповнення до апеляційної скарги апелянт зазначає, що лише 13.06.2025 отримав документи (докази), які підтверджують, що структурні підрозділи виконавчого органу Київської міської ради почали реалізувати оскаржуване рішення Київради в Подільському та Святошинському районах.

Водночас з моменту отримання доказів (документів) 13.06.2025 до моменту, коли апелянт подав такі доповнення до апеляційної скарги пройшло чотири місяці. Виходячи із зазначеного, останні не приймаються судом до уваги під час розгляду апеляційної скарги у зв`язку із відсутнітю поважних причин пропуску строку на подання доповнення до апеляційної скарги.

В судове засідання з`явилися представник Громадської організації «Союз підприємців України» та представники Київської міської ради. Від представника Державної регуляторної служби України 26.11.2025 надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника на підставі наявних у суду матеріалів. Представник третьої особи - Міністерства розвитку громад та територій України в судове засідання не з`явився та явку свого представника не забезпечив. Про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином. З урахуванням належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без його участі.

У судовому засіданні представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд вимоги останньої задовольнити повністю.

Представник Київської міської ради заперечував щодо доводів апеляційної скарги та просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін з наступних підстав.

Так, відповідно до частин першої, другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду,

2) або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частинами першою, другою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

4) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, за своєю юридичною природою інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту і адміністративним процесуальним законодавством регламентовано виключний перелік підстав для вжиття судом заходів забезпечення адміністративного позову, який є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Разом з тим, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд повинен перевірити їх відповідність вимогам процесуального законодавства щодо спірмірності з предметом спору та наслідками їх застосування для інших заінтересованих осіб.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Сам собою факт прийняття відповідачем рішень, які стосуються прав та інтересів позивача та обмежують його діяльність, не може автоматично свідчити про те, що такі рішення є очевидно протиправними і невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, а факт порушення прав та інтересів позивача підлягає доведенню у встановленому законом порядку.

Перевіряючи оскаржувану в цій справі ухвалу суду, колегія суддів зазначає, що ані до суду першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували, що без вжиття судом заходів забезпечення позову в цій справі виконання рішення суду або ефективний захист чи поновлення прав або інтересів позивача може бути істотно ускладнено чи унеможливлено.

Так, позивач мотивує свою заяву тим, що згідно п.8 оскаржуваного рішення, Департамент територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вже здійснив демонтаж тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності в Печерському та Оболонському районах м. Києва. Серед громадян-підприємців, які вже втратили бізнес, є члени Громадської організації «Союз підприємців України», яким завдана значна шкода правам та інтересам шляхом фактичного знищення бізнесу- демонтажу тимчасових споруд.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що розділом ХІ Правил благоустрою територіїї міста Києва, передбачений Порядок демонтажу (переміщення) ТС, об`єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі, засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, елементів (частин) об`єктів благоустрою.

Відповідно вказаного Порядку, у разі виявлення самовільно розміщених (встановлених) МАФ, ТС, а також ТС паспорти прив`язки яких анульовані або строк дії яких закінчився, самовільно розміщених (встановлених) засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі (автомагазини, автокафе, автокав`ярні, авторозвозки, автоцистерни, лавки-автопричепи, візки, спеціальне технологічне обладнання (низькотемпературні лотки-прилавки) тощо) (далі - засоби пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі), об`єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі (на розміщення яких відсутні оформлені в установленому порядку документи), елементів (частин) об`єктів благоустрою уповноважені особи Департаменту міського благоустрою, структурних підрозділів з питань контролю за благоустроєм районних в місті Києві державних адміністрацій, комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київблагоустрій" вносять припис його власнику (користувачу або особі, яка здійснила розміщення (встановлення)) з вимогою усунення порушень шляхом проведення демонтажу малої архітектурної форми, ТС, демонтажу (переміщення) засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, об`єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі, елементів об`єктів благоустрою із зазначенням строку демонтажу (переміщення) відповідно до абзаців другого - четвертого цього підпункту.

МАФ, ТС, елементи (частини) об`єктів благоустрою, мають бути демонтовані власником об`єкта (особою, яка здійснила встановлення (розміщення) об`єкта) за власні кошти протягом трьох днів з моменту отримання припису, крім ТС, відсутніх в матеріалах єдиної цифрової топографічної основи території міста Києва, (нововстановлені) демонтаж яких має бути здійснений протягом одного дня з моменту отримання припису.

ТС паспорти прив`язки яких анульовані або строк дії яких закінчився, підлягають демонтажу власником об`єкта (користувачем або особою, яка здійснила встановлення (розміщення) об`єкта) за власні кошти у триденний термін. Засоби пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, об`єкти сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі мають бути демонтовані (переміщені) особою, яка здійснила розміщення (встановлення) такого засобу (об`єкта) одразу після отримання припису. /

У разі внесення припису власнику (користувачу або особі, яка здійснила розміщення (встановлення)) засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, об`єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі уповноважена особа, яка внесла припис, повідомляє про це Департаменту промисловості та розвитку підприємництва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Протягом зазначеного у приписі строку власник (користувач або особа, яка здійснила розміщення (встановлення)) зобов`язаний за власний рахунок здійснити демонтаж самовільно розміщеної (встановленої) МАФ, ТС, об`єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі, демонтаж (переміщення) засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, елементів (частин) об`єктів благоустрою та провести відновлення порушеного благоустрою на місці їх розміщення (встановлення). У разі невиконання в зазначений термін припису уповноважена особа, яка внесла припис має право скласти за статтею 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення протокол про адміністративне правопорушення.

У разі якщо власники (користувачі або особи, які здійснили розміщення (встановлення)) МАФ, ТС, об`єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі, елементів (частин) об`єктів благоустрою не здійснили демонтаж в строки, зазначені в приписі, Департамент міського благоустрою, районні в місті Києві державні адміністрації вживають заходів щодо демонтажу самовільно розміщеної (встановленої) МАФ, ТС, об`єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі, елементів (частин) об`єктів благоустрою, а Департамент промисловості та розвитку підприємництва - щодо демонтажу об`єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі на підставі рішень, зазначених у пункті 5 цього розділу, за кошти бюджету міста Києва або з інших джерел, не заборонених законодавством, з наступним відшкодуванням усіх витрат згідно з абзацом 3 цього підпункту.

Отже, підставою для винесення припису та, в подальшому демонтажу споруд, може бути самовільне розміщення (встановлення) МАФ, ТС, а також ТС паспорти прив`язки яких анульовані або строк дії яких закінчився, самовільно розміщених (встановлених) засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі (автомагазини, автокафе, автокав`ярні, авторозвозки, автоцистерни, лавки-автопричепи, візки, спеціальне технологічне обладнання (низькотемпературні лотки-прилавки) тощо) (далі - засоби пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі), об`єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі (на розміщення яких відсутні оформлені в установленому порядку документи), елементів (частин) об`єктів благоустрою.

Апелянтом до суду апеляційної інстанції надано документи на підтвердження факту перебування окремих осіб - підприємців членами ГО «Союз підприємців». Також надано копії договорів щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою, копії паспортів, карток фізичних осіб-платників податків, інформаційних талонів, паспортів прив`язки тимчасової споруди (т.9, а.с.128-164, 183-192).

Також апелянтом надано копії листів Департаменту територіального контролю міста Києва до КП «Київблагоустрій» щодо вжиття заходів шляхом демонтажу самовільно встановлених ТС за відповідними адресами, відповідно до таблиці (т.9, а.с.165-182).

Проаналізувавши вищевказані документи, колегія суддів дійшла висновку, що такі докази не містять будь-яких посилань на те, що доручення на демонтаж тимчасових споруд видано на підставі оскаржуваного рішення Київської міської ради № 915/8881 від 13.06.2024.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що вказані обставини не свідчать про цілеспрямоване направлення їх виконання одночасно та найближчим часом, до ухвалення рішення по суті справи, що могло б свідчити про необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що Громадська організація «Союз підприємців України», звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, просить вжити заходів забезпечення позову, спрямовані наперед, що не свідчить про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, що ймовірно можуть бути порушені у майбутньому, а можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Верховний Суд в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що рішення про демонтаж тимчасових споруд не є розпорядженням майном, проте демонтаж має здійснюватися з підстав передбачених нормативним актом, яким врегульовано відносини, що виникають у зв`язку з розміщенням споруд, який у визначених випадках передбачає повернення майна.

Щодо ймовірності понесення позивачем певних матеріальних збитків, то Верховний Суд в питанні вжиття заходів забезпечення позову у схожих правовідносинах, зокрема, у постановах від 20.03.2019 у справі №826/14951/18 та від 30.09.2021 у справі №160/7358/21 дійшов наступних висновків:

«Щодо ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту чи поновлення порушених прав та інтересів, Суд звертає увагу, що підприємницька діяльність передбачає ведення господарської діяльності на власний ризик, який включає в себе можливі втрати інвестицій, виникнення додаткових витрат та інше.

Відповідно до статті 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте, Суд звертає увагу, що відповідно до статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі».

За такого правового регулювання та висновків Верховного Суду, колегія суддів не знаходить правових підстав відступати від вже сформованих Верховним Судом у подібних до спірних правовідносинах висновків.

Оскаржена ухвала суду першої інстанції не містить належних та переконливих мотивів необхідності застосування заходів забезпечення позову.

Отже, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Громадської організації «Союз підприємців України» підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Київського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року - без змін.

Керуючись статтями 150, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Громадської організації «Союз підприємців України» - залишити без задоволення, ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року у справі №320/45873/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Постанова складена в повному обсязі 28 листопада 2025 року.

Суддя - доповідач О.М. Кузьмишина

Судді І.О.Грибан

О.В.Карпушова