Справа № 200/2738/25
Суддя: Молочна І.С.
Дата ухвалення: 2025-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

02 грудня 2025 року Справа №200/2738/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Молочної І.С., розглянувши заяву представника позивача про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у справі за адміністративним позовом адвоката Сокирки Ігоря Івановича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року у справі №200/2738/25 адміністративний позов адвоката Сокирки Ігоря Івановича в інтересах ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо нездійснення з 15 жовтня 2024 року перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії без обмеження її максимальним розміром (десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність), з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20 березня 2024 року №2-р(II)/2024.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити з 15 жовтня 2024 року перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію без обмеження її максимальним розміром (десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність), з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20 березня 2024 року №2-р(II)/2024, та раніше виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

27 серпня 2024 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року у справі №200/2738/25 судом видано виконавчі листі по справі.

02 грудня 2025 року представник позивача звернувся до суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, в якій просив суд постановити ухвалу про визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 16 жовтня 2025 року за №57, про перерахунок пенсії ОСОБА_1 по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи з 01 березня 2025 року, та порушення цим рішенням прав позивача на стадії виконання рішення Донецьким окружним адміністративним судом від 19 травня 2025 року в адміністративній справі №200/2738/25.

Заява обґрунтована тим, що на стадії виконавчого провадження боржником прийнято рішення від 16 жовтня 2025 року за №57, про перерахунок пенсії ОСОБА_1 за минулий період з 01 березня 2025 року, який також був предметом дослідження під час розгляду даної адміністративної справи №200/2738/25. За інформацією, наданою відповідачем (боржником у виконавчому провадженні), цей перерахунок полягає в зміні правових підстав і її обчислення, внаслідок чого відбулося припинення нарахування цієї пенсії на підставі довідки про оплату праці позивача за виконання робіт в зоні відчуження по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи. В результаті цього рішення, прийнятого 16 жовтня 2025 року, пенсія позивача з 01 березня 2025 року зменшилася до розміру, не тільки меншому від належної йому пенсії за протоколом/розпорядженням про призначення/перерахунок пенсії від 25 лютого 2025 року, але й навіть меншому від фактично сплаченої йому пенсії на момент його звернення до суду за захистом своїх порушених прав.

При цьому, в зазначеній заяві представником позивача не наведено доводи щодо питання строку звернення до адміністративного суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ознайомившись із заявою в порядку статі 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховує наступне.

В порядку статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява №60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Відповідно до частин першої-третьої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Підсумовуючи викладене суд зазначає, що обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, яке гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтею 129-1 Конституції України та статтею 14 КАС України.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах регулює розділ IV КАС України.

Визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду врегульовано статтею 383 КАС України.

Частиною першою статті 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Відповідно до частини другої статті 383 КАС України у такій заяві зазначаються:

1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява;

2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

5) номер адміністративної справи;

6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження;

7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання;

8) інформація про хід виконавчого провадження;

9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви;

10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом. До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи (частина третя статті 383 КАС України).

Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду (частина четверта вказаної статті).

Відповідно до частини п`ятої статті 383 КАС України у разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам, а також у разі подання заяви особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, така заява ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

Отже, суд при прийнятті до розгляду заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, повинен перевірити таку заяву на відповідність вимогам, визначеним частинами другою-четвертою статті 383 КАС України.

Так, із наданих в заяві пояснень вбачається, що з листом від 18 листопада 2025 року вих.№0500-0405-5/124937 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, зокрема, про прийняття рішення від 16 жовтня 2025 року №57 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 березня 2025 року.

Водночас, із доданих до заяви доказів вбачається, що позивач має доступ до особистого кабінету на вебпорталі Пенсійного фонду України, в якому також містяться протоколи/розпорядження щодо призначення/перерахунку пенсії, зокрема, оскаржуване рішення від 16 жовтня 2025 року №57. Відтак, у суду наявні підстави вважати, що позивач повинен був та мав можливість дізнатись про прийняття відповідачем оскаржуваного рішення від 16 жовтня 2025 року №57 з дати його прийняття.

При цьому, представник позивача не зазначає жодних обґрунтувань дотримання строку звернення до суду із цією заявою.

Відтак, у суду наявні всі підстави вважати, що станом на 18 листопада 2025 року позивачу вже повинно бути достеменно відомо про прийняття відповідачем оскаржуваного рішення від 16 жовтня 2025 року №57.

Суддя враховує, що обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання («Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» заява №11681/85).

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини у справі KARAKUTSYA v. UKRAINE (заява №18986/06) від 16 лютого 2017 року (набуло статусу остаточного 16 травня 2017 року) суд неодноразово визначав, що це є обов`язок зацікавленої сторони виявляти особливу уважність, дбаючи про свої інтереси, та вживати необхідних заходів для отримання інформації про рух своєї справи (див. між іншого, Teuschler v. Germany (dec.), no. 47636/99, 04 жовтня 2001 року; Sukhorubchenko v. Russia, no. 69315/01, §48, 10 February 2005; Gurzhyy v. Ukraine (dec.), no. 326/03, 01 квітня 2008 року; and Muscat, цит.вище, §44) (п. 53).

У постанові від 10 липня 2023 року у справі №9901/988/18 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що подання до суду заяви у порядку, передбаченому статтею 383 КАС України, пов`язане саме з оскарженням дій та бездіяльності відповідача при примусовому виконанні судового рішення, на користь чого свідчать приписи пунктів 6-8 частини другої статті 383 КАС України, за якими позивач має зазначити у заяві, зокрема: відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; інформацію про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; інформацію про хід виконавчого провадження. Тобто, перебіг десятиденного строку на звернення до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України починається із дати, коли особа-позивач дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів діями або бездіяльністю відповідача, пов`язаними з примусовим виконанням судового рішення, яке набрало законної сили.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 20 травня 2021 року у справі №9901/598/19 зазначала, що зі змісту частин першої та четвертої статті 383 КАС України вбачається, що строк для подання заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в порядку цієї статті починає свій перебіг від дня, коли особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів унаслідок прийняття суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду певних рішень, вчинення ним дій чи допущення бездіяльності, які така особа просить визнати протиправними у відповідній заяві, або ж - про порушення відповідачем її прав, підтверджених рішенням суду, в інший спосіб.

У постанові від 14 липня 2022 року у справі №295/9823/21 Верховний Суд дійшов до висновку, що правила статей 122, 123 КАС України щодо строків звернення до адміністративного суду та наслідків їх пропущення є загальними, підлягають застосуванню у випадку звернення до суду із адміністративним позовом, а не з заявою в порядку статті 383 КАС України.

Зазначений висновки щодо застосування строків звернення з заявою узгоджується з правовою позицією, викладеною в ухвалі Верховного Суду від 15 серпня 2023 року у справі №990/23/22.

На переконання суду, про прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, позивач міг і повинен був дізнатися з особистого кабінету на вебпорталі Пенсійного фонду України.

Проте, позивач (його представник) своєчасно не звернувся до суду з відповідною заявою.

Враховуючи вищезазначене, у суду наявні всі підстави вважати, що позивач (його представник) із заявою від 02 грудня 2025 року в порядку статті 383 КАС України звернувся до суду з порушенням десятиденного строку, коли дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлене порушення частини четвертої розглядаємої статті та встановлені судом недоліки заяви є самостійними підставами для повернення заяви на підставі частини п`ятої статті 383 КАС України.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що заява представника позивача, що подана в порядку статті 383 КАС України, не відповідає вимогам її частини четвертої, тому підлягає поверненню заявнику.

Керуючись статтями 243, 248, 256, 257-262, 383 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

ухвалив:

1. Заяву представника позивача від 02 грудня 2025 року про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду від 19 травня 2025 року у справі №200/2738/25 повернути заявнику без розгляду.

2. Копію ухвали про повернення заяви надіслати сторонам по справі.

3. Ухвала набирає законної сили у строк та у порядку визначеному статтею 256 КАС України, і може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду у паперовому вигляді або через електронний кабінет (https://id.court.gov.ua/) у підсистемі «Електронний суд».

Суддя Молочна І.С.