Справа № 260/7016/25
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2025-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 рокум. Ужгород№ 260/7016/25

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Рейті С.І. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (далі відповідач, ГУНП в Закарпатській області), яким просить:

1) Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 11.07.2025 року № 1891.

2) Поновити ОСОБА_1 на службі в поліції.

3) Стягнути з відповідача на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу 55583,28 грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що наказом ГУНП в Закарпатській області від 11.07.2025 року за № 1891 його було звільнено зі служби в поліції відповідно до п.7 частини 3 статті 13 Дисциплінарного Статуту Національної поліції України. В основу такого рішення відповідача покладені висновки дисциплінарної комісії, яка у ході проведеної перевірки дійшла до висновку про те, що позивач після отримання відеозапису та інформації від ОСОБА_2 про конфлікт, який відбувся 25.06.2025 року з його участю та працівників Ужгородського РТЦК, про дану подію службу 102 не повідомив та керівництво відповідача не поінформував, чим грубо порушив встановлений порядок єдиного обліку в органах та підрозділах поліції заяв, повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події. Грубо порушуючи обов`язки поліцейського, пов`язані із застосуванням технічних приладів і технічних засобів фото- та відео-фіксації, передав копію зазначеного вище відеозапису самому ОСОБА_3 , що в подальшому призвело до розповсюдження його в мережі Інтернет. Комісія зазначила про два виявлені нею факти укриття ОСОБА_4 від обліку злочинів, не забезпечення відеофіксації за допомогою портативного відеореєстратора під час документування відповідних адміністративних правопорушень, не здійсення у відповідному журналі запису про адміністративне затримання громадянина ОСОБА_5 .

Вважаючи, що в його діях відсутній склад дисциплінарного правопорушення, адже сутність дисциплінарного проступку полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни, позивач звернувся до суду із даним позовом за захистом своїх порушених прав.

На переконання позивача, він як поліцейський, у правовідносинах, що склалися, діяв на підставі статті 7 Закону України «Про Національну поліцію» і ніякої шкоди нікому не заподіяв, відтак, його неправдиво звинуватили у вчиненні дисциплінарного проступку у той час, коли його дії були фактично спрямовані саме на захист прав потерпілого.

Наголошує на невідповідності оспорюваного наказу діючому законодавству, оскільки: відповідачем не взято до уваги, що працівники ТЦК і СП діяли неправомірно і позивач, на підставі статті 7 Закону України «Про Національну поліцію», захищав честь і гідність ветерана ЗСУ; позивач не був ознайомлений під розпис з наказом; не була врахована його позитивна характеристика і бездоганна робота в органах поліції протягом тривалого часу; перебування його на дошці пошани; більш того, виготовлена нова негативна характеристика його як поліцейського; не був визначений ступінь вини кожного учасника і не врахована фактична повна відсутність його вини, а у інших подіях, викладених у Наказі - врахована їх відсутність; не встановлено, чи заподіяна позивачем шкода і кому. Без цього неможливо стверджувати про наявність дисциплінарного проступку, відтак звільнення мене є незаконним, оспорюваний наказ має бути скасовано і поновлено його на роботі в поліції, з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Крім того, зауважує, що оскаржений наказ прийнятий у період його тимчасової непрацездатності, що суперечить вимогам частини третьої статті 40 КЗпП України, згідно з якою не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що за результатами службового розслідування, затвердженого начальником ГУНП в Закарпатській області 09.07.2025 року, наказом ГУНП в Закарпатській області № 1891 від 11.07.2025 року за порушення вимог частини 1, пунктів 2, 6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року № 2337-VII, пунктів 1, 2, 5 частини 1 статті 18, пункту 9 частини 1 статті 31, частини 1 статті 40 Закону України від 02.07.2015 року № 580 «Про Національну поліцію», пункту 2 розділу I, пункту 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026, пунктів 6, 11 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 року № 100, пункту 1 розділу 5 Інструкції з організації діяльності підрозділів дотримання прав людини Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 16.10.2024 року № 699 та пункту 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376, що виразилось у неналежному виконанні службових обов`язків як ДОП, зокрема поширенні службової інформації (відео, відзнятого 25.06.2025 року на боді-камеру ДОП ОСОБА_6 ), не повідомленні на службу 102 та не вжитті заходів з реєстрації події за участі ОСОБА_7 , не складанні рапортів для реєстрації ІКС ІПНП ЄО (25.06.2025 року) та внесення відомостей до ЄРДР (ЄО Ужгородського РУП ГУНП від 07.03.2025 року № 7979 та від 08.05.2025 року № 14440), а також не повідомлення за даними фактами керівникові підрозділу, не здійснення відеофіксації під час оформлення адміністративних матеріалів та не інформуванні інспектора ДПЛ Ужгородського РУП ГУНП 20.01.2025 року про затримання громадянина ОСОБА_5 у порядку статті 261 КУпАП - старшого дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_1 , відповідно до пункту 7 частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, звільнено зі служби в поліції.

Вказує, що позивач сам підтвердив зазначені у дисциплінарному наказі інкриміновані йому дисциплінарні правопорушення, але вважає, що він мав на меті відновлення справедливості, а тому його позитивні наміри нівелюють порушенням ним правових норм.

Зазначає, що визначення виду дисциплінарного стягнення є виключною компетенцією особи, якій законом надано право притягувати до дисциплінарної відповідальності. До того ж закон не встановлює необхідність послідовного призначення стягнень від менш суворого до більш суворого. Відтак, виходячи з фактичних обставин скоєного проступку та особи порушника, начальник ГУ НП в Закарпатській області може застосувати до нього стягнення у межах компетенції, виходячи із обставин справи.

Щодо дотримання під час звільнення процедури звільнення зі служби в поліції, стверджує, що про перебування на лікарняному та продовження перебування на лікуванні безпосереднього керівника та/або відповідну кадрову службу управління позивач рапортом не повідомив, а також не надав жодних листків тимчасової непрацездатності.

Ухвалою судді від 29.09.2025 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 28.11.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 01.12.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідно до ст. ст. 14, 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, наказом начальника ГУНП в Закарпатській області від 27.06.2025 року № 1782 призначено службове розслідування з підстав виявлення в діях поліцейських Ужгородського РУП ГУНП ознак дисциплінарного проступку та грубого порушення службової дисципліни.

З матеріалів службового розслідування, в межах спірних правовідносин, дисциплінарною комісією ГУНП в Закарпатській області під час проведення службового розслідування у формі письмового провадження за виявленими фактами порушення службової дисципліни окремими поліцейськими Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області встановлено, що до ГУНП в Закарпатській області надійшла інформація про те, що керівництвом Ужгородського РУП ГУНП під час моніторингу мережі Інтернет виявлено публікації відеоматеріалу в соціальній мережі «Facebook» на сторінці користувача « ОСОБА_8 », а також ОСОБА_9 , про інцидент між ветераном з інвалідністю 2-ї групи та працівниками ТЦК, який мав місце 25.06.2025 року в м. Ужгороді.

Дані відомості зареєстровано в ІП ЄО ІКС ІПНП Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області від 28.06.2025 року № 21861.

Дисциплінарною комісією з цього приводу з`ясовано, що відеоматеріал, який опублікований в соціальних мережах, відзнятий за допомогою службового портативного відеореєстратора (боді-камера) дільничним офіцером поліції сектору дільничних офіцерів поліції Ужгородського РУП ГУНП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 , яка даний запис надіслала старшому дільничному офіцеру поліції сектору дільничних офіцерів поліції вказаного районного управління цього ж ГУНП капітану поліції ОСОБА_1 на його прохання. Після цього зазначений відеозапис був опублікований в мережі Інтернет та розповсюджений, що викликало значний суспільний резонанс та завдало шкоди авторитету як поліції так і територіальним центрам комплектування у сфері мобілізації.

Окрім цього, 30.06.2025 року мобільною групою управління головної інспекції ГУНП в Закарпатській області під час перевірки службової діяльності Ужгородського РУП ГУНП виявлено два факти невнесення відомостей до ЄРДР шляхом необгрунтованого прийняття старшим дільничним офіцером поліції сектору дільничних офіцерів поліції вказаного районного управління цього ж ГУНП капітаном поліції ОСОБА_1 рішення у відповідності до Закону України «Про звернення громадян», за результатами розгляду матеріалів ЄО Ужгородського РУП ГУНП від 07.03.2025 року № 7979 та від 08.05.2025 року № 14440.

Зокрема, 07.03.2025 року до чергової частини Ужгородського РУП ГУНП надійшло повідомлення про вчинене кримінальні правопорушення від гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме вчинення невідомими особами крадіжки мобільного телефону марки Redmi 14 С. Подія мала місце в ніч 07.03.2025 року у палаті КНП «Закарпатського обласного наркологічного диспансеру» за адресою місто Ужгород, вулиця Святого Мартина, 4А. Повідомлення зареєстровано в ІП ЄО Ужгородського РУП ГУНП за № 7979 від 07.03.2025 року.

За результатами вивчення працівниками УГІ ГУНП матеріалів прийнятих за заявою ОСОБА_10 рішення згідно Закону України «Про звернення громадян» та проведенням зворотного зв`язку установлено, що воно є передчасним і необгрунтованим, оскільки в заяві містяться ознаки кримінального правопорушення. Пізніше громадянином ОСОБА_10 було надано підтвердження щодо точної вартості викраденого мобільного телефону, яка становить 5 тис. 500 гривень, також заявник зазначив, що мобільний телефон знаходився в новому стані та придбаний в лютому 2025 року.

Заявник повідомив поліцейським, що його мобільний телефон був саме викрадений, однак, з його слів, поліцейські котрі приїхали на повідомлення про крадіжку наполягали на тому, щоб ОСОБА_10 написав заяву про втрату. Знаючи, що буде подальша перевірка заявник погодився написати власноручно заяву про втрату, однак, після написання ним заяви жоден із працівників Ужгородського РУП ГУНП із ним не зв`язувався. Цей випадок неналежного розгляду його звернення про крадіжку мобільного телефону та бездіяльність поліцейських у його пошуках викликав хвилю негативних емоцій у заявника та негативне ставлення до всіх поліцейських. Про цю історію він розповів багатьом своїм знайомим, оскільки був незадоволений роботою поліцейських.

Враховуючи зазначене, працівниками УГІ ГУНП 30.06.2025 року складений мотивований рапорт, який зареєстровано в ІП ЄО цього ж відокремленого підрозділу поліції за №22034, а органом досудового розслідування відомості за фактом крадіжки внесені до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України (КП № 0001363 від 01.07.2025 року).

Іншим разом, 08.05.2025 року до чергової частини Ужгородського РУП надійшло повідомлення від працівника ПрАТ «Закарпаття обленерго» ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо неправомірних дій з боку трьох невідомих осіб під час проведення будівельних робіт на земельній ділянці за адресою: м. Ужгород, вул. Болгарська, 1, внаслідок чого були пошкоджені кабелі лінії електричних мереж. Подія зареєстрована ІП ЄО Ужгородського РУП ГУНП від 08.05.2025 року № 14440.

За результатами вивчення працівниками УГІ ГУНП матеріалів, прийнятих за заявою ПрАТ «Закарпаття обленерго» (згідно Закону України «Про звернення громадян») та проведенням зворотного зв`язку установлено, що воно є передчасним і необгрунтованим, оскільки в заяві містяться ознаки кримінального правопорушення, оскільки пошкодження кабелів електричних мереж призвело до відсутності зв`язку на декілька годин.

УГІ ГУНП 30.06.2025 року складений мотивований рапорт, який зареєстровано в ІП ЄО цього ж відокремленого підрозділу поліції за № 22035, а органом досудового розслідування відомості за цим фактом внесені до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 360 КК України (КП № 0000432 від 01.07.2025 року).

Крім того, проведеним аналізом наявності у підрозділі документального забезпечення Ужгородського РУП ГУНП довідок, які були сформовані за результатом звернень громадян, зареєстрованих в ІП ЄО ІКС ІПНП, встановлено відсутність 3 матеріалів. Зокрема, були відсутні наступні матеріали зареєстровані в ІП ЄО за №№: 6486 від 18.02.2025 року, 19653 від 30.05.2025 року, 9501 від 26.03.2025 року. Зазначені матеріали перебували на розгляді у старшого дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів відділу превенції Ужгородського РУП ГУНП капітана поліції ОСОБА_1 .

Також, 30.06.2025 року мобільною групою було здійснено аналіз адміністративних матеріалів, які були складені поліцейськими Ужгородського РУП ГУНП протягом червня 2025 року щодо наявності відзнятих відео під час документування та складання адміністративних матеріалів.

Загалом, було проаналізовано 15 адміністративних матеріалів, за результатом чого встановлено відсутність 7-м відеозаписів, зокрема усі порушення були допущені старшим дільничним офіцером поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Ужгородського РУП ГУП капітаном поліції ОСОБА_1 під час складання адміністративних матеріалів: серії ГБВ № 288097 від 02.06.2025 року, ВАД № 693799 від 03.06.2025 року, ВАД 693726 від 04.06.2025 року, ВАД № 693800 від 05.06.2025 року, ВАД № 693725 від 16.06.2025 року.

Встановлено, що адміністративна постанова ГБВ №288097 була складена ОСОБА_1 27.05.2025 року, про що свідчить паперова форма постанови. Вище зазначене може свідчити про недостовірність внесення інформації до підсистеми ІКС ІПНП відповідальними особами за наповнення підсистеми «Адмінпрактика». Слід відмітити, що протягом червня 2025 року дільничним офіцером поліції цього підрозділу ОСОБА_1 було складено усього 5 адміністративних матеріалів.

Перевіркою правильності складання протоколів про адміністративне затримання також встановлено наступні прорахунки:

1) один випадок коли про місце перебування затриманого, всупереч частини 2 статті 261 КУпАП та Інструкції оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 року № 1376, не було повідомлено родичів та/або не зазначено час повідомлення яким чином було повідомлено, кого повідомлено, зокрема протокол про адміністративні затримання серії АП318 № 046040 від 01.01.2025 року - не зазначено кого із родичів і яким чином повідомлено, а також відсутні записи про відмову особи надання такої інформації;

2) один випадок коли особу відносно якої було здійснено адміністративне затримання та доставлено до приміщення Ужгородського РУП ГУНП у відповідності до записів здійснених у протоколі адміністративного затримання не було здійснено відповідні записи у Журналі обліку доставлених осіб, які вчинили адміністративні правопорушення (додаток 4 до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376 (пункт 2 розділу III), а також у Журналі обліку доставлених, відвідувачів та запрошених (додаток 7 Інструкції з організації діяльності чергової служби органів (підрозділів) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 23.05.2017 року № 440). Зокрема протокол про адміністративні затримання серії АП318 № 0460047 від 26.04.2025 року складений відносно громадянина ОСОБА_12 , який був затриманий у порядку статті 261 КУпАП на виконання постанови Ужгородського районного суду по справі № 308/935/25 від 10.03.2025 року;

3) один випадок коли про факт адміністративного затримання, всупереч пункту 1 розділу 5 Інструкції з організації діяльності підрозділів дотримання прав людини Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 16.10.2024 року № 699, не повідомлено, за допомогою технічних засобів електронних комунікацій працівника підрозділу ДПЛ чи 5 окремого інспектора ДПЛ органу (підрозділу) поліції, найближчого до місця фактичного затримання, внаслідок чого не було здійснено первинне створення запису в ІП «Custody Records» системи «ІПНП», зокрема під час адміністративного затримання 20.01.2025 року о 09.50 год. громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (протокол про адміністративні затримання серії АП318 № 046043 від 20.01.2025 року);

У відповідності до змісту складеного протоколу про адміністративне затримання серії АПЗ 18№ 046043 складеного 20.01.2025 року відносно громадянина ОСОБА_5 до приміщення Ужгородського РУП ГУНП (де функціонує Custody Records) затриманий не доставлявся, натомість останній був доставлений до поліцейської станції № 4 Ужгородського РУП ГУНП, яка розташована за адресою м. Ужгород, по вул. П. Чубинсього, 33 «а», для складання адміністративних матеріалів за статтями 173 КУпАП та 185 КУпАП.

Перевіркою Журналу обліку доставлених осіб, які вчинили адміністративні правопорушення Інв. № 684, який знаходиться на поліцейській станції № 4 (додаток 4 до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376 (пункт 2 розділу III) - записи про доставлення затриманого ОСОБА_5 за 20.01.2025 року не здійснені.

Під час перевірки справ облікового елементу були встановлені наступні прорахунки, зокрема:

1. облікова справа «адміннаглядного» ОСОБА_13 у відповідності до інформації із долученого рапорту капітана поліції ОСОБА_1 від 25.01.2025 року встановлено, що адміннаглядний перебуває в УВП № 9 Закарпатської області у зв`язку із обранням відносно нього запобіжного заходу у вигляді перебування під вартою за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 статті 186 ККУ КП № 0002010 від 15.10.2024 року). Крім долученого рапорту поліцейськими не здійснені наступні заходи, зокрема не долучені до обліково- профілактичної справи: нова вимога за 2025 рік, не здійснений запит до УВП № 9 чи дійсно ОСОБА_13 затриманий та перебуває під вартою, не долучені інші необхідні матеріали;

2. облікова справа «формальника» ОСОБА_14 , датою останнього долученого документу до справи - рапорт ОСОБА_1 від 23.08.2024 року про відсутність за місцем проживання, будь - які інші рапорти, довідки запити, інформації із підсистеми «Оберіг» в обліковій справі відсутні;

3. облікова справа «формальника» ОСОБА_15 датою останнього долученого документу до справи - рапорт ОСОБА_1 від 23.08.2024 року про можливе несення служби ОСОБА_16 в лавах ЗСУ та його місце знаходження не відоме.

У квітні 2025 року вищезазначені прорахунки в службовій діяльності дільничних офіцерів поліції, які несуть службу на поліцейській 7 станції № 4 Ужгородського РУП ГУНП керівництвом сектору дільничних офіцерів поліції районного управління поліції уже виявлялися, за результатами чого проведено службове розслідування.

Щодо виявлених порушень в роботі з підобліковим елементом старшим дільничним офіцером поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Ужгородського РУП ГУНП капітаном поліції ОСОБА_1 , якому наказом Ужгородського РУП ГУНП від 09.05.2025 року № 190 оголошено зауваження, останній заходи щодо усунення виявлених прорахунків в службовій діяльності так і не вжив.

За результатами службового розслідування, наказом ГУНП в Закарпатській області № 1891 від 11.07.2025 року, за порушення вимог частини 1, пунктів 2, 6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року № 2337-VII, пунктів 1, 2, 5 частини 1 статті 18, пункту 9 частини 1 статті 31, частини 1 статті 40 Закону України від 02.07.2015 року № 580- VIII «Про Національну поліцію», пункту 2 розділу І, пункту 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026, пунктів 6, 11 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 року № 100, пункту 1 розділу 5 Інструкції з організації діяльності підрозділів дотримання прав людини Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 16.10.2024 року № 699 та пункту 2 розділу III Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376, що виразилось у неналежному виконанні службових обов`язків як дільничного офіцера поліції, зокрема поширенні службової інформації (відео, відзнятого 25.06.2025 року на боді-камеру ДОП ОСОБА_6 ), не повідомленні на службу 102 та не вжитті заходів з реєстрації події за участі ОСОБА_7 , не складанні рапортів для реєстрації ІКС ІПНП CO (25.06.2025 року) та внесення відомостей до СРДР (CO Ужгородського РУП ГУНП від 07.03.2025 року № 7979 та від 08.05.2025 року № 14440), а також не повідомлення за даними фактами керівникові підрозділу, не здійснення відеофіксації під час оформлення адміністративних матеріалів та не інформуванні інспектора ДПЛ Ужгородського РУП ГУНП 20.01.2025 року про затримання громадянина ОСОБА_5 у порядку статті 261 КУпАП - старшого дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_1 (0072569), відповідно до пункту 7 частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, звільнено зі служби в поліції.

На виконання дисциплінарного наказу, видано наказ ГУНП в Закарпатській області № 116 о/с від 11.07.2025 року, яким ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) відповідно до п. 6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію».

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про поновлення його на службі в поліції.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію» № 580-VІІІ від 02.07.2015 року (далі Закон № 580-VIII), Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15.03.2018 року за № 2337-VIII.

Частиною 1 статті 1 Закону України № 580-VІІІ встановлено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

За визначенням, наведеним у статті 3 Закону № 580-VIII, у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону № 580-VІІІ поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

За приписами частини третьої статті 11 Закону № 580-VIII рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції.

Згідно з частиною 1 статті 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

За приписами пунктів 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону № 580-VІІІ поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Статтею 64 Закону № 580-VIII визначена Присяга працівника поліції.

Зміст Присяги поліцейського за приписами ст.64 Закону України "Про Національну поліцію" полягає у тому, що поліцейський, усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягає вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, серед іншого неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського (абз.1, 2 п.1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 року за № 1179 (далі - Правила).

За приписами абз.1 п. 3 розділу IV Правил, поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час.

Частиною 1 статті 19 Закону № 580-VIII встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Згідно з ч. 2 ст. 19 цього ж Закону підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначається Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України Про Дисциплінарний статут Національної поліції України від 15.03.2018 року за № 2337-VIIІ (далі Дисциплінарний статут).

Положеннями ст.1 Дисциплінарного статуту встановлено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону, утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень: сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до ст. 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади;7) звільнення із служби в поліції.

З метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування (частина 2 ст. 14 Дисциплінарного статуту).

Згідно з частинами 3, 4, 6 ст. 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

За приписами частини восьмої статті 14 Дисциплінарного статуту у разі надходження скарги на рішення, дії чи бездіяльність поліцейського, щодо яких вже проводиться службове розслідування, така скарга долучається до матеріалів службового розслідування.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої, сьомої, десятої, п`ятнадцятої статті 15 Дисциплінарного статуту, проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії. Дисциплінарні комісії формуються з поліцейських та працівників поліції, які мають відповідні знання та досвід, необхідні для ефективного проведення службового розслідування. Забороняється включення до складу дисциплінарної комісії осіб, які є підлеглими поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування, осіб, які сприяли вчиненню або приховуванню дисциплінарного проступку, та осіб, зацікавлених у результатах розслідування. У разі виникнення таких обставин член дисциплінарної комісії зобов`язаний негайно письмово повідомити про це керівнику, який призначив службове розслідування. Порядок утворення дисциплінарних комісій та їх повноваження визначаються Міністерством внутрішніх справ України. За рішенням керівника, який призначив службове розслідування, розгляд справи може здійснюватися дисциплінарною комісією у відкритому засіданні. У такому разі поліцейський, який притягається до відповідальності, у письмовій формі не пізніше ніж за три дні повідомляється про час, дату та місце розгляду справи дисциплінарною комісією. За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

За приписами частини першої ст.18 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Частиною другою цієї статті передбачено, що поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:

1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються;

2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи;

3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", Законом України «Про державну таємницю" та іншими законами;

4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування;

5) користуватися правничою допомогою.

Згідно зі ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення.

У разі вчинення дисциплінарного проступку кількома поліцейськими дисциплінарне стягнення застосовується до кожного окремо.

Аналогічні правові норми викладені у Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України", затвердженому Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року № 893 (далі - Порядок № 893), відповідно до п. 1-3 розділу V якого, проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування розпочинається із дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка виконує його обов`язки, висновку службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Пунктами 7, 8 Розділу V Порядку № 893 передбачено, що розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження. У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів. За рішенням уповноваженого керівника розгляд справи може здійснюватися дисциплінарною комісією на відкритому засіданні, яке полягає в гласному та відкритому дослідженні обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування, за участю поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших заінтересованих осіб.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія (пункт 2 розділу VI Порядку проведення службових розслідувань).

У разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

З аналізу наведених норм Дисциплінарного статуту та Порядку проведення службових розслідувань слідує, що підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку, а розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться або у формі письмового провадження, або у відкритому засіданні, при цьому рішення про проведення розгляду справи у відкритому засіданні приймається керівником, який призначив службове розслідування, про що повинно бути вказано у наказі про призначення службового розслідування.

Як уже зазначено судом, під час службового розслідування дисциплінарною комісією встановлено, що дільничний офіцер поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Ужгородського РУП ГУНП старший лейтенант поліції ОСОБА_6 , яка 25.06.2025 року під час виконання службових обов`язків відзняла відео конфлікту між працівниками ТЦК та гр. ОСОБА_17 на портативний відеореєстратор, не забезпечила обмежений доступ до службової інформації, оскільки надіслала даний відеозапис через месенджер « ІНФОРМАЦІЯ_4 » старшому ДОП цього ж районного управління поліції ГУНП капітану поліції ОСОБА_1 , що в подальшому призвело до розповсюдження його у мережі Інтернет. У свою чергу, старший дільничний офіцер поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Ужгородського РУП ГУНП капітан поліції ОСОБА_1 , який отримав вищевказаний відеозапис та інформацію від гр. ОСОБА_17 про конфлікт, який відбувся 25.06.2025 року за участі вказаного громадянина та працівників ТЦК, про дану подію відділ служби « 102» та керівництво Ужгородського РУП ГУНП не повідомив, порушивши вимоги пунктів 6,7 розділу II Порядку єдиного обліку в органах та підрозділах поліції заяв, повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 року № 100. При цьому ОСОБА_1 переслав службовий відеозапис гр. ОСОБА_2 , що в подальшому призвело до розповсюдження його у мережі Інтернет.

З огляду на викладене констатовано, що ОСОБА_1 грубо порушив приписи керівництва Національної поліції України та ГУНП в Закарпатській області в частині недопущення розголошення інформація, яка отримана поліцейськими у ході службової діяльності, оприлюднення в соціальних мережах відомостей, відео- та фотозображень, що можуть спричинити негативний іміджевий вплив на роботу поліції, що заборонено керівництвом Національної поліції України (підпункт 3 пункту 1 розділу III протоколу відеоселекторної наради від 30.04.2025 року № 7, підпункт 1 пункту 1 протоколу відеоселекторної наради від 10.05.2025 року № 8) та керівництвом ГУНП в Закарпатській області відповідно (протокол ГУНП в Закарпатській області від 20.05.2025 року № 65).

Крім того, старший дільничний офіцер поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Ужгородського РУП ГУНП капітан поліції ОСОБА_1 на порушення пункту 11 розділу II, абзацу 2 пункту 3 розділу III Порядку ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та події, затвердженого наказом МВС України від 08.12.2019 року № 100, здійснив розгляд матеріалів ЄО Ужгородського РУП ГУНП від 07.03.2025 року № 7979 та ЄО Ужгородського РУП ГУНП від 08.05.2025 року № 14440, без відповідної перевірки, заходи щодо встановлення ознак вчинення кримінальних правопорушення не вжив, відповідних рапортів для внесення відомостей до ЄРДР не склав та не доповів за даними фактами керівнику підрозділу, допустивши укриття злочинів від обліку та внесення до ЄРДР.

Крім того, ОСОБА_1 свої дії під час оформлення адміністративних матеріалів (ВАД № 693799 від 03.06.2025 року, ВАД 693726 від 04.06.2025 року, ВАД № 693800 від 05.06.2025 року, ВАД № 693725 від 16.06.2025 року) на відео не фіксував, чим грубо порушив вимоги частини 1, пункту 2 частини З статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року № 2337-VII, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18, пункту 9 частини 1 статті 31, частини 1 статті 40 Закону України від 02.07.2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» та пункту 2 розділу І, пункту 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року № Ю26.

Крім того, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 1 розділу 5 Інструкції з організації діяльності підрозділів дотримання прав людини Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 16.10.2024 року № 699 та пункту 2 розділу III Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376 під час затримання 20.01.2025 року громадянина ОСОБА_5 у порядку статті 261 КУпАП (протокол про адміністративне затримання серії АП318 №046043), що підтверджується наданим поясненням старшого інспектора сектору дотримання прав людини Ужгородського РУП ГУНП капітана поліції ОСОБА_18 .

Виходячи з викладеного, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що капітан поліції ОСОБА_1 вчинив дисциплінарний проступок, який є несумісним з подальшим проходженням служби в Національній поліції України.

З урахуванням викладеного дисциплінарна комісія прийшла до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки дисциплінарного проступку, що виразились у порушенні вимог частини 1, пунктів 2, 6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2, 5 частини 1 статті 18, пункту 9 частини 1 статті 31, частини 1 статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 2 розділу 1, пункту 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026, пунктів 6, 11 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 року № 100, пункту 1 розділу 5 Інструкції з організації діяльності підрозділів дотримання прав людини Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 16.10.2024 року № 699 та пункту 2 розділу IIІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376, що виразилось у неналежному виконанні службових обов`язків як ДОП, зокрема поширенні службової інформації (відео, відзнятого 25.06.2025 року на боді-камеру ДОП ОСОБА_6 ), не повідомленні на службу 102 та не вжитті заходів з реєстрації події за участі ОСОБА_7 , не складанні рапортів для реєстрації ІКС ІПНП CO (25.06.2025 року) та внесення відомостей до СРДР (CO Ужгородського РУН ГУНП від 07.03.2025 року № 7979 та від 08.05.2025 року № 14440), а також не повідомлення за даними фактами керівникові підрозділу, не здійснення відеофіксації під час оформлення адміністративних матеріалів та не інформуванні інспектора ДПЛ Ужгородського РУП ГУНП 20.01.2025 року про затримання громадянина ОСОБА_5 у порядку статті 261 КУпАП, старший дільничний офіцер поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_1 , відповідно до пункту 7 частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України заслуговує на дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом № 116 о/с від 11.07.2025 року відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції, накладене відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Суд констатує, що питання про наявність підстав для накладення на особу рядового і начальницького складу дисциплінарного стягнення з`ясовується під час службового розслідування. Правова оцінка правильності рішення про притягнення особи рядового і начальницького складу до дисциплінарної відповідальності повинна фокусуватися насамперед на тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно в діях працівника поліції є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення.

В даному випадку вирішення питання про правомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати про наявність в його діях саме складу дисциплінарного проступку.

Передумовою звільнення особи рядового і начальницького складу за порушення Присяги працівника поліції та за скоєння проступку, який порочить його як працівника поліції, мають бути порушення, встановлені внаслідок ретельного службового розслідування, порядок проведення якого регулюється Порядком № 893, у ході якого належними та допустимими доказами має підтвердитись факт скоєння особою вчинку, направленого проти інтересів служби, який суперечить покладеним на неї обов`язкам, підриває довіру до неї як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання особою своїх обов`язків.

Так, згідно наданих позивачем пояснень з приводу виявлених в ході службового розслідування обставин, останній повідомив, що 25.06.2025 року під час перегляду соціальної мережі «Фейсбук» він побачив допис, в якому було написано, що працівники (військові) ІНФОРМАЦІЯ_5 ображали та вдарили по голові знайомого йому ОСОБА_17 . Знаючи, що в той день з військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_5 була ОСОБА_19 в спільному наряді, то він передзвонив їй. ОСОБА_20 пояснила, що при ній не били ОСОБА_17 . З її слів до нього вибігли з буса військові і через російську мову останніх між ними виник словесний конфлікт. Під час даного словесного конфлікту ОСОБА_20 не бачила, щоб військові били ОСОБА_17 . Ще через декілька хвилин ОСОБА_20 скинула йому відео, яке було зафіксовано мобільним телефоном і на якому видно екран іншого пристрою. На екрані іншого пристрою видно і чутно розмову та дії військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_5 і ОСОБА_17 . Розуміючи, що в інтернет мережі неправдива інформація про удар по голові під час даного конфлікту, він одразу передзвонив ОСОБА_2 і ОСОБА_21 та повідомив, що удару по голові не було і це можливо здалось ОСОБА_3 через емоційно-схвильований стан. Також, ОСОБА_2 і ОСОБА_22 повідомили, що в них є відео даної події. Під час наступного телефонного дзвінка старший лейтенант поліції ОСОБА_20 пояснила, що від неї забрали боді-камеру (хтось з керівництва) і сказали, що відеозапис потрібно всюди видалити. В подальшому спілкуванні з ОСОБА_17 , останній повідомив ОСОБА_23 , що військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_5 вигадали інформацію, що він першим чіплявся до них і перебуваючи в стані сп`яніння ображав їх. ОСОБА_24 пояснив йому, що це не так, він сказав, що знає. Щодо отримання відеозапису знятого мобільним телефоном ОСОБА_25 додати більше ОСОБА_24 нічого не бажає, оскільки вважає, що ОСОБА_17 мав право на ознайомлення з даним відео, як учасник події, і як особа, яку військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_5 звинуватили в неіснуючому правопорушенні. Під час розгляду матеріалів, які зареєстровані в ІКС ІПНП Ужгородського РУП № 7979 від 07.03.2025 року, ним було вивчено їх і встановлено, що в даних матеріалах присутній супровідний лист з СВ Ужгородського РУП і присутня власноруч написана заява з боку заявника про те, що він самовільно втратив належний йому мобільний телефон. Чи дзвонив він додатково заявнику - не пам`ятає, оскільки має на розгляді багато звернень і під його відповідальність визначена дільниця, яка територіально і за кількістю населення не може якісно опрацьовуватись одним дільничним офіцером поліції. До матеріалу звернення, яке було зареєстроване і ІКС ІПНП № 14440 від 08.05.2025 року, теж була супровідна із СВ, або СД Ужгородського РУП. В ньому він теж не виявив ознак злочину. Щодо відеозаписів до складених ним адміністративних матеріалів (постанов і протоколів) ОСОБА_24 пояснив, що протокол про адміністративне затримання серії АГО 18 № 046040 від 01.01.2025 року ним був складений відносно гр. ОСОБА_26 . Одразу після затримання ОСОБА_27 здійснив дзвінок своїй матері. Через втому міг цей запис не зберегти/зафіксувати. Щодо інших протоколів про адміністративне затримання ОСОБА_24 не зміг точно згадати неумисні технічні помилки при їх складанні. Облікові справи, які є на 4-й станції, в межах можливого ведуться і здійснюються перевірки. ОСОБА_28 і ОСОБА_29 знаходяться в УВП № 9, ОСОБА_15 є зниклим безвісті. В інших випадках рапорти відсутні через те, що тривалий час на 4-ту поліцейську станцію Ужгородського РУП (як і на інші) не видають канцелярський папір, який для друку звернень вони купляють.

Крім того, обгрунтовуючи протиправність застосування до нього дисциплінарного стягнення з огляду на відсутність в його діях складу дисциплінарного проступку, позивач вказує, що відповідачем не взято до уваги, що працівники ТЦК і СП діяли неправомірно і позивач, на підставі статті 7 Закону України «Про Національну поліцію», захищав честь і гідність ветерана ЗСУ; під час звільнення було відкрито листок тимчасової непрацездатності, що спричиняє коригування дати звільнення; позивач не був ознайомлений під розпис з наказом про звільнення; не була врахована його позитивна характеристика і бездоганна робота в органах поліції протягом тривалого часу; перебування його на дошці пошани; більш того, виготовлена нова негативна характеристика його як поліцейського; не був визначений ступінь вини кожного учасника і не врахована фактична повна відсутність його вини, а у інших подіях, викладених у Наказі- врахована їх відсутність, а також, не встановлено, чи заподіяна ним шкода і кому.

Суд наголошує, що приписи пунктів 1, 2 частини 1 статті 18, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» покладають на поліцейського обов`язок бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника поліції, статутів, наказів, норм моралі, етичної поведінки поліцейських.

Суд зауважує, що позивач у своїх поясненнях, наданих в межах службового розслідування та, власне, у адміністративному позові, не заперечує ні факту отримання ним відзнятого за допомогою службового портативного відеореєстратора (боді-камери) дільничним офіцером поліції сектору дільничних офіцерів поліції Ужгородського РУП ГУНП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 відеоматеріалу стосовно події, що мала місце 25.06.2025 року та поширенні службової інформації, шляхом надсилання даного відеоматеріалу одному з учаснику цієї події, а також, не повідомленні на службу 102 та не вжитті заходів з реєстрації події за участі ОСОБА_30 .

Натомість позивач наполягає, що його дії були фактично спрямовані саме на захист прав потерпілого. Зазначає, що виконуючи свій професійний обов`язок щодо захисту честі і гідності людини проти принизливого поводження та з метою спростування незаконної версії учасників події, що мала місце 25.06.2025 року, він попросив поліцейську ОСОБА_6 надати йому фрагмент відеозапису з її відеореєстратора, що і було нею зроблено шляхом копіювання на її телефон і перекинуто на телефон позивача. Для захисту прав ОСОБА_7 від принизливого поводження з метою спростування версії працівників ТЦК та СП про напад на них ОСОБА_31 та на усний запит потерпілого, позивач надав йому відео, яке відправила йому ОСОБА_32 . Використання цього відео потерпілим ОСОБА_2 не тільки спростувало незаконну версію про його напад на ТЦК, але і зумовило вибачення цих працівників перед потерпілим, яке також зафіксовано в соціальних мережах. Оскільки конфлікт було вичерпано, вибачення прийняті потерпілим, то він категорично відмовився звертатися з відповідною заявою на службу 102, і не повідомив свої дані як потерпілий (що містили конфіденційну інформацію), що позбавило позивача можливості з об`єктивних причин повідомити про цю подію керівництво та службу 102, оскільки у відповідності до абз.5 підпункту 5 пункту 11 розділу III Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України.

Разом з тим, судом встановлено, що позивачу доводились вимоги Наказу начальника Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області від 02.01.2025 року за № 21 «Про визначення відповідальних осіб за функціонуванням стаціонарної системи, порядком застосування портативних відео реєстраторів та карт пам`яті до них, їх облік, зберігання та видача відеозаписів, вивантаження відеозапису, використання їх у службовій діяльності працівниками Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області», зокрема, щодо заборони поліцейським копіювання, передання інформації з відповідних носіїв стороннім особам, а також, використання носіїв відеозапису у випадках, не пов`язаних із здійсненням ними повноважень поліції, про що наявний відповідний запис у відомості про ознайомлення, що підтверджено матеріалами справи.

При цьом, суд наголошує, що позивачу інкриміновано саме поширення службової інформації (надсилання відеоматеріалу гр. ОСОБА_2 ), що в подальшому мало наслідком її розповсюдження в мережі Інтернет, а не розповсюдження такої інформації позивачем особисто, як помилково вважає останній.

Більше того, твердження позивача щодо невідповідності висновків відповідача про розміщення цієї інформації в мережі Інтернет, що на переконання представника позивача підтверджено висновком експерта № 13595 за результатами проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи за зверненням адвоката Білецької Л.М. в інтересах ОСОБА_1 для подання до суду від 27.10.2025 року, суд оцінює критично, у зв`язку з наступним.

Так, зі змісту вказаного експертного висновку, в ході дослідження (станом на момент дослідження - 14.10.2025 року) та візуального аналізу сторінок користувача « ОСОБА_8 » з унікальним числовим ідентифікатором користувача у соціальній мережі «Facebook» - « НОМЕР_1 » (який зазначений у відповіді на клопотання, див. фото 1) встановлено, що: за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_6 » - профіль користувача « ОСОБА_8 » з унікальним числовим ідентифікатором користувача у соціальній мережі «Facebook» - « НОМЕР_1 » закритий (див. Рисунок 1); за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_7 » - контент у профілі користувача « ОСОБА_8 » з унікальним числовим ідентифікатором користувача у соціальній мережі «Facebook» - « НОМЕР_1 » - недоступний (див. Рисунок 2).

Оскільки на момент дослідження профіль користувача « ОСОБА_8 » з унікальним числовим ідентифікатором користувача у соціальній мережі «Facebook» - « НОМЕР_1 » є закритим, контент за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_7 » недоступний (див. Рисунки 1-2), а через відсутність у експерта доступу до зазначеного профілю користувача, переглянути та встановити - чи міститься на момент дослідження на сторінках користувача « ОСОБА_8 » з унікальним числовим ідентифікатором користувача у соціальній мережі «Facebook» - « 3658» відео, зміст якого відповідає змісту наданого на дослідження відеофайлу «VID-20250625-WA0084+(3).mp4»; а також чи було наявне станом з 25.06.2025 року по 11.07.2025 року це відео на сторінках зазначеного вище профілю користувача - не представляється можливим.

В ході дослідження (станом на момент дослідження - 14.10.2025 року) та візуального аналізу сторінок профілю користувача «Taras Deiak» у соціальній мережі «Facebook» за посиланням «https://www.facebook.eom/taras.deiak.l» відео, зміст якого відповідає змісту наданого на дослідження відеофайлу «VID-20250625-WA0084+(3).mp4», - не міститься. Також встановити, чи було наявне станом з 25.06.2025 року по 11.07.2025 року це відео на сторінках зазначеного вище профілю користувача - з технічної точки зору, не представляється можливим.

З наведеного, суд констатує, що вказаним висновком не спростовано наявності зазначених відеоматеріалів в мережі Інтернет станом з 25.06.2025 року по 11.07.2025 року.

Таким чином, відповідачем доведено порушення позивачем вимог Інструкції

із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, що виразилось у неналежному виконанні службових обов`язків як дільничного офіцера поліції, зокрема поширенні службової інформації.

Що стосується інших порушень, що були встановлені дисциплінарною комісією, а саме - не складанні рапортів для реєстрації ІКС ІПНП CO (25.06.2025 року) та внесення відомостей до СРДР (CO Ужгородського РУН ГУНП від 07.03.2025 року № 7979 та від 08.05.2025 року № 14440), а також не повідомлення за даними фактами керівникові підрозділу, не здійснення відеофіксації під час оформлення адміністративних матеріалів та не інформуванні інспектора ДПЛ Ужгородського РУН ГУНП 20.01.2025 року про затримання громадянина ОСОБА_5 у порядку статті 261 КУпАП, суд зазначає наступне.

Так, згідно матеріалів службового розслідування, 07.03.2025 року до чергової частини Ужгородського РУП ГУНП надійшло повідомлення про вчинене кримінальні правопорушення від гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме вчинення невідомими особами крадіжки мобільного телефону марки Redmi 14 С. Подія мала місце в ніч 07.03.2025 року у палаті КНП «Закарпатського обласного наркологічного диспансеру» за адресою місто Ужгород, вулиця Святого Мартина, 4А. Повідомлення зареєстровано в ІП ЄО Ужгородського РУП ГУНП за № 7979 від 07.03.2025 року.

За результатами вивчення працівниками УГІ ГУНП матеріалів прийнятих за заявою ОСОБА_10 рішення згідно Закону України «Про звернення громадян» та проведенням зворотного зв`язку установлено, що воно є передчасним і необгрунтованим, оскільки в заяві містяться ознаки кримінального правопорушення. Пізніше громадянином ОСОБА_10 було надано підтвердження щодо точної вартості викраденого мобільного телефону, яка становить 5 тис. 500 гривень, також заявник зазначив, що мобільний телефон знаходився в новому стані та придбаний в лютому 2025 року.

Заявник повідомив поліцейським, що його мобільний телефон був саме викрадений, однак з його слів поліцейські котрі приїхали на повідомлення про крадіжку наполягали на тому, щоб ОСОБА_10 написав заяву про втрату. Знаючи, що буде подальша перевірка заявник погодився написати власноручно заяву про втрату, однак після написання ним заяви жоден із працівників Ужгородського РУП ГУНП із ним не зв`язувався. Цей випадок неналежного розгляду його звернення про крадіжку мобільного телефону та бездіяльність поліцейських у його пошуках викликав хвилю негативних емоцій у заявника та негативне ставлення до всіх поліцейських. Про цю історію він розповів багатьом своїм знайомим, оскільки був незадоволений роботою поліцейських.

Враховуючи зазначене, працівниками УГІ ГУНП 30.06.2025 року складений мотивований рапорт, який зареєстровано в ІП ЄО цього ж відокремленого підрозділу поліції за №22034, а органом досудового розслідування відомості за фактом крадіжки внесені до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України (КП № 0001363 від 01.07.2025 року).

Іншим разом, 08.05.2025 року до чергової частини Ужгородського РУП надійшло повідомлення від працівника ПрАТ «Закарпаття обленерго» ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо неправомірних дій з боку трьох невідомих осіб під час проведення будівельних робіт на земельній ділянці за адресою: м. Ужгород, вул. Болгарська, 1, внаслідок чого були пошкоджені кабелі лінії електричних мереж. Подія зареєстрована ІП ЄО Ужгородського РУП ГУНП від 08.05.2025 року № 14440.

За результатами вивчення працівниками УГІ ГУНП матеріалів, прийнятих за заявою ПрАТ «Закарпаття обленерго» (згідно Закону України «Про звернення громадян») та проведенням зворотного зв`язку установлено, що воно є передчасним і необгрунтованим, оскільки в заяві містяться ознаки кримінального правопорушення, оскільки пошкодження кабелів електричних мереж призвело до відсутності зв`язку на декілька годин.

УГІ ГУНП 30.06.2025 року складений мотивований рапорт, який зареєстровано в ІП ЄО цього ж відокремленого підрозділу поліції за № 22035, а органом досудового розслідування відомості за цим фактом внесені до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 360 КК України (КП № 0000432 від 01.07.2025 року).

Крім того, у відповідності до змісту складеного протоколу про адміністративне затримання серії АПЗ 18№ 046043, складеного 20.01.2025 року відносно громадянина ОСОБА_5 , до приміщення Ужгородського РУП ГУНП (де функціонує Custody Records) затриманий не доставлявся, натомість останній був доставлений до поліцейської станції № 4 Ужгородського РУП ГУНП, яка розташована за адресою м. Ужгород, по вул. П. Чубинсього, 33 «а», для складання адміністративних матеріалів за статтями 173 КУпАП та 185 КУпАП.

Перевіркою Журналу обліку доставлених осіб, які вчинили адміністративні правопорушення (Інв. № 684), який знаходиться на поліцейській станції № 4 (додаток 4 до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376 (пункт 2 розділу III) - записи про доставлення затриманого ОСОБА_5 за 20.01.2025 року не здійснені.

Так, позивач стверджує, що нездійснення запису про адміністративне затримання ОСОБА_5 відбулося через відсутність самого журналу відповідної форми, який не був наданий йому керівництвом. Докази надання такого журналу відсутні у матеріалах службового розслідування. Це є формальним порушенням, не з його вини, і не спричинило жодних негативних наслідків.

В контексті наведеного суд зазначає, що згідно положень Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376, з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості скласти його на місці вчинення правопорушення, якщо його складення є обов`язковим, порушника може бути доставлено до органу поліції. Відомості стосовно осіб, які вчинили адміністративні правопорушення та яких доставлено до органу поліції, фіксуються в журналі обліку доставлених осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, який за наявності технічної можливості ведеться в електронній формі.

Відтак, сам по собі факт відсутність самого журналу відповідної форми, який не був наданий йому керівництвом, не звільняє позивача від обов`язку діяти у спосіб, передбачений Інструкцією № 1376. За умови виявлення недоліків в службової діяльності та не маючи можливості виконати вимоги законодавства (у цьому випадку - Інструкції № 1376), позивач як поліцейський повинен був вжити заходів щодо усунення недоліків, а за неможливості їх усунення - доповісти письмовим рапортом керівництву про причини невиконання вимог.

Суд зазначає, що поняття «службова дисципліна» містить в собі не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Стосовно зазначення позивачем про не ознайомлення його з наказом про застосування дисциплінарного стягнення, то суд зазначає, що згідно з статтею 30 Дисциплінарного статуту, поліцейський вважається таким, що ознайомлений з наказом про застосування дисциплінарного стягнення, після спливу чотирьох календарних днів з дня його відправлення поштовим зв`язком або після спливу двох календарних днів - у разі відправлення з використанням електронної комунікації. При цьому, наказ від 11.07.2025 року № 1891 направлений позивачу засобами поштового зв`язку разом з супровідним листом від 12.07.2025 року та вручений під розписку дружині позивача 28.07.2025 року, про що також зазначено у позовній заяві.

В силу статей 1, 2 Дисциплінарного статуту підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, інших нормативно-правових актів, а також Присяги поліцейського.

Зазначені висновки сформовано Верховним Судом у постанові від 19.04.2019 у справі №802/1172/17-а.

З огляду на те, що в ході службового розслідування відповідачем встановлено факт порушення позивачем вимог частини 1, пунктів 2, 6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2, 5 частини 1 статті 18, пункту 9 частини 1 статті 31, частини 1 статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 2 розділу 1, пункту 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026, пунктів 6, 11 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 року № 100, пункту 1 розділу 5 Інструкції з організації діяльності підрозділів дотримання прав людини Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 16.10.2024 року № 699 та пункту 2 розділу IIІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376, що виразилось у неналежному виконанні службових обов`язків як ДОП, зокрема поширенні службової інформації (відео, відзнятого 25.06.2025 року на боді-камеру ДОП ОСОБА_6 ), не повідомленні на службу 102 та не вжитті заходів з реєстрації події за участі ОСОБА_7 , не складанні рапортів для реєстрації ІКС ІПНП CO (25.06.2025 року) та внесення відомостей до СРДР (CO Ужгородського РУН ГУНП від 07.03.2025 року № 7979 та від 08.05.2025 року № 14440), а також не повідомлення за даними фактами керівникові підрозділу, не здійснення відеофіксації під час оформлення адміністративних матеріалів та не інформуванні інспектора ДПЛ Ужгородського РУП ГУНП 20.01.2025 року про затримання громадянина ОСОБА_5 у порядку статті 261 КУпАП, суд дійшов висновку про наявність в діях позивача складу дисциплінарного проступку.

Обставин незабезпечення позивача можливості у реалізації його прав під час проведення службового розслідування судом не встановлено.

Суд зазначає про необґрунтованість доводів позивача про те, що відповідачем не проведено належного службового розслідування та не перевірено відповідні обставини, що мають значення, оскільки за матеріалами справи позивачем ні під час службового розслідування, ні під час розгляду справи таких обставин не наведено.

Щодо обраного виду дисциплінарного стягнення, то суд зазначає, що у цій справі до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення в період воєнного стану.

Законом України «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану» від 15.03.2022 року № 2123-IX Дисциплінарний статут доповнено розділом V такого змісту: «Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану». Вказані зміни набрали чинності 01.05.2022 року.

Частиною першою статті 26 Дисциплінарного статуту визначено, що у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

У разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (частина перша статті 29 Дисциплінарного статуту).

За змістом частини другої статті 29 Дисциплінарного статуту дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.

Вказаною нормою встановлено правило, відповідно до якого за вчинення поліцейським кожного наступного дисциплінарного проступку неможливо застосувати таке саме або менш суворе дисциплінарне стягнення, якщо це прямо не передбачено цією нормою.

Іншими словами, згадана норма визначає, що дисциплінарне стягнення накладається в порядку зростання, а не застосовується послідовно.

Отже, повноваження керівника щодо обрання одного з видів дисциплінарного стягнення у період дії воєнного стану залишаються дискреційними, але з урахуванням особливості його застосування, визначеного у статті 29 Дисциплінарного статуту, зокрема, з дотриманням порядку зростання.

За інформацією службової характеристики капітана поліції ОСОБА_1 , він має дисциплінарне стягнення - зауваження, згідно з наказом Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області від 09.05.2025 року № 190.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про відсутність порушень з боку відповідача ГУНП в Закарпатській області щодо порядку застосування дисциплінарного стягнення до позивача у період дії воєнного стану, як наслідок, про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування наказу ГУНП в Закарпатській області № 1891 від 11.07.2025 року в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

При цьому суд враховує, що позивача було звільнено зі служби в поліції саме наказом ГУНП в Закарпатській області від 11.07.2025 року за № 116 о/с (прийнятим на реалізацію наказу ГУНП в Закарпатській області № 1891 від 11.07.2025 року) з 11.07.2025 року, тобто, у період перебування ОСОБА_1 на лікарняному в період з 03.07.2025 року по 14.07.2025 року, що підтверджено відповідною інформаційною довідкою з електронної системи охорони здоров`я.

За приписами частини третьої статті 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті).

За змістом частини 4 статті 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади та звільнення із служби в поліції, застосовані до поліцейського, який перебуває у відпустці чи на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності), виконуються (реалізуються) після його прибуття до місця проходження служби.

Рішенням Конституційного Суду України від 04.09.2019 року №6-р(II)/2019 визнано такими, що відповідають Конституції України (є конституційними), положення частини третьої статті 40 КЗпП України.

Конституційний Суд України зазначив, що не може бути дискримінації у реалізації працівниками трудових прав. Порушення їх рівності у трудових правах та гарантіях є недопустимим, а будь-яке обмеження повинне мати об`єктивне та розумне обґрунтування і здійснюватися з урахуванням та дотриманням приписів Конституції України та міжнародних правових актів. Положеннями частини третьої статті 40 КЗпП України закріплені гарантії захисту працівника від незаконного звільнення, що є спеціальними вимогами законодавства, які мають бути реалізовані роботодавцем для дотримання трудового законодавства. Однією з таких гарантій є, зокрема, сформульована у законодавстві заборона роботодавцю звільняти працівника, який працює за трудовим договором і на момент звільнення є тимчасово непрацездатним або перебуває у відпустці. Отже, нерозповсюдження такої вимоги на трудові правовідносини за контрактом є порушенням гарантій захисту працівників від незаконного звільнення та ставить їх у нерівні умови порівняно з працівниками інших категорій.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення частини третьої статті 40 КЗпП України є такими, що поширюються на усі трудові правовідносини та не суперечать Конституції України.

Отже, звільнення позивача у період тимчасової непрацездатності свідчить про порушення гарантій, передбачених трудовим законодавством.

У постанові від 15.09.2020 року в справі №205/4196/18 Велика Палата Верховного Суду зробила правовий висновок про те, що в разі порушення гарантії, встановленої частиною третьою статті 40 КЗпП України, негативні наслідки необхідно усувати шляхом зміни дати звільнення позивача, визначивши датою припинення трудових відносин перший день після закінчення періоду тимчасової непрацездатності (відпустки).

Отже, враховуючи, що оскаржений наказ ГУНП в Закарпатській області в частині підстави звільнення позивача є правомірним, проте позивача звільнено зі служби в поліції 11.07.2025 року, тобто, у період його тимчасової непрацездатності, порушення прав позивача, а саме звільнення його у день тимчасової непрацездатності, може бути усунено судом шляхом зміни дати звільнення, тобто, визначення дати припинення трудових відносин у перший день після закінчення періоду непрацездатності.

Навіть якщо у відповідача у не було на момент прийняття оскарженого наказу відомостей щодо листків непрацездатності позивача і він припустився такої помилки не навмисно, то така спричиняє негативні наслідки для позивача і підлягає усуненню шляхом зміни дати звільнення позивача, визначивши датою припинення трудових відносин перший день після закінчення періоду тимчасової непрацездатності - 15.07.2025 року.

Відповідно до частини другої статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Виходячи зі змісту частини першої статті 235 КЗпП України, оплата вимушеного прогулу має місце у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою.

Системний аналіз і тлумачення приписів статті 235 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що вимушений прогул - це час, упродовж якого працівник з вини роботодавця не мав змоги виконувати трудові функції. При цьому причиною виникнення вимушеного прогулу може стати звільнення без законної підстави, що перешкоджає виконанню працівником трудової функції, обумовленої трудовим договором, неправильне формулювання причини звільнення у трудовій книжці чи затримка видачі з вини роботодавця трудової книжки, що перешкоджає працівникові реалізувати своє право на працю в іншого роботодавця.

Водночас пряма заборона на звільнення у період тимчасової непрацездатності, закріплена у частині третій статті 40 КЗпП України, є самостійною гарантією, яку не варто ототожнювати з підставами звільнення. Іншими словами, звільнення працівника у період тимчасової непрацездатності, за наявності на те законних підстав для звільнення (як-то порушення умов трудового договору, закінчення строку трудового договору тощо), свідчить про порушення гарантії, передбаченої частиною третьою статті 40 КЗпП України, а не про відсутність законних підстав для звільнення.

Вимушеності прогулу надають протиправні дії чи бездіяльність роботодавця, унаслідок яких працівник позбавляється права виконувати трудові обов`язки й отримувати за це заробітну плату. Тобто працівник не може вийти на роботу та реалізовувати належне йому право на працю й оплату праці через винні дії (бездіяльність) роботодавця.

Отже, у трудовому праві превалює підхід, за яким вимушений прогул визначають як час, протягом якого працівник з вини роботодавця був позбавлений можливості працювати, тобто виконувати трудові функції, обумовлені договором.

З огляду на зазначене виплата середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу законодавцем пов`язується із певними діяннями роботодавця, наслідком яких стала неможливість працівника належним чином реалізовувати своє право на працю.

Вичерпний перелік підстав виплати працівникові середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу визначено статтями 235, 236 КЗпП України і вони не підлягають розширеному тлумаченню.

Отже, оплата вимушеного прогулу в установлених указаними статтями КЗпП України випадках є мірою матеріальної відповідальності роботодавця за порушення права працівника на працю. Підставою матеріальної відповідальності роботодавця є трудове майнове правопорушення, тобто винне протиправне порушення роботодавцем своїх трудових обов`язків, унаслідок чого заподіюється майнова шкода працівникові.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 03.02.2021 року в справі №752/1880/19, у якій зроблено висновки про те, що у випадках зміни дати звільнення відсутній склад трудового майнового правопорушення, тобто підстава і умови матеріальної відповідальності роботодавця. Причинами того, що працівник не виконував свої трудові обов`язки і не отримував заробітну плату, є тимчасова непрацездатність, а не винні дії (бездіяльність) роботодавця.

Зміна дати звільнення не є вимушеним прогулом, за який працівникові виплачується середній заробіток, розмір якого обчислюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100.

У разі зміни дати звільнення середній заробіток за весь час вимушеного прогулу не виплачується, а працівникові за його заявою чи за позовом до суду за період тимчасової непрацездатності виплачується допомога з тимчасової непрацездатності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відповідні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 16.12.2020 року в справах №461/7292/17, №761/36220/17 та від 08.09.2021 року в справі №265/5327/20.

З огляду на наведене відсутні підстави для стягнення із Головного управління Національної поліції в Закарпатській області середнього заробітку за час вимушеного прогулу на користь позивача.

Отже, суд дійшов висновку, що спір, який виник між сторонами у цій справі, підлягає вирішенню шляхом зміни дати звільнення ОСОБА_1 з урахуванням періоду тимчасової непрацездатності, а саме - з 11 липня 2025 року на 15 липня 2025 року.

У контексті оцінки доводів учасників справи суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд дійшов висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття судового рішення у цій справі.

Розподіл судових витрат зі сплати судового збору відповідно до положень статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Ференца Ракоці, 13 ) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

2. Змінити дату звільнення ОСОБА_1 , зазначену у наказі Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 11 липня 2025 року № 116 о/с, з 11 липня 2025 року на 15 липня 2025 року.

3. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

4. Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 255 КАС України, та може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

СуддяС.І. Рейті