Справа № 460/20584/25
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2025-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

01 грудня 2025 року м. Рівне №460/20584/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинення певних дій, за змістом якого просив суд:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, яка полягає у не зарахуванні при призначенні пенсії за віком до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоду її роботи з 13.08.1984 по 21.01.1988 в ОРС «Новокузнецкуголь»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 починаючи із 25.08.2025, зарахувавши до її загального страхового стажу період роботи з 13.08.1984 по 21.01.1988 в ОРС «Новокузнецкуголь».

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач з 25.08.2025 призначив позивачу пенсію за віком на умовах Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Як з`ясовано ОСОБА_1 , для розрахунку пенсії враховано загальний страховий стаж 34 роки 6 місяців 17 днів. Однак, як повідомила позивач, рішення про призначення їй пенсії за віком із зазначенням періодів роботи, що зараховані до страхового стажу не надіслано та нарочним способом не надано. Вважаючи, що розмір пенсії є занадто низьким ОСОБА_1 , з метою перевірки правомірності обчислення органом Пенсійного фонду такої пенсії, представник позивача подав відповідачу адвокатський запит, за результатом розгляду якого відповідач листом від 23.09.2025 №1700-0202-8/71614 не повідомив про зарахування/не зарахування періодів роботи ОСОБА_1 до загального страхового стажу. Позивач зазначив, що зі змісту листа відповідача на повторний адвокатський запит представника позивача від 03.10.2025 №1700-0202-8/74900 встановлено, що: «1. До страхового стажу ОСОБА_1 згідно із записами трудової книжки НОМЕР_1 не зараховано період роботи з 13.08.1984 по 21.01.1988 (записи №1-2 трудової книжки), оскільки наявне виправлення в даті наказу на прийняття. Зазначене не відповідає нормам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерство праці України від 29.07.1993 № 58. 2. Інформація щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 13.08.1984 по 21.01.1988 в листі Управління від 23.09.2025 №1700-0202-8/71614 не зазначена помилково».

Позивач вважає протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, яка полягає у не зарахуванні до загального страхового стажу позивача при призначенні пенсії за віком періоду її роботи з 13.08.1984 по 21.01.1988 в ОРС «Новокузнецкуголь», у зв`язку з чим звернувся до суду з позовною заявою.

Ухвалою суду від 11.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, клопотання про продовження строку подання відзиву на позовну заяву не заявляв та своєї позиції щодо позовних вимог ОСОБА_1 суду не повідомив.

Відповідно до вимог статті 263 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 25.08.2025 перебуває на обліку у відповідача як отримувач пенсії за віком на умовах Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що підтверджується рішенням Пенсійного органу від 03.09.2025 №69.

Із розрахунку загального страхового стажу вбачається, що для обчислення пенсії враховано періоди: з 01.09.1981 по 28.06.1984, з 28.01.1988 по 10.01.1989, з 04.02.1989 по 31.12.1991, з 30.11.1993 по 20.01.1999, з 27.01.1999 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 11.03.2004, з 01.11.2006 по 31.03.2007, з 01.01.2008 по 31.07.2008, з 14.08.2008 по 31.12.2016, з 01.01.2017 по 31.01.2017, з 01.02.2017 по 31.07.2025. Всього страховий стаж склав 34 роки 6 місяців 17 днів.

Листом від 23.09.2025 №1700-0202-8/71614 відповідач на адвокатський запит представника позивача від 17.09.2025 №1104/09/2025 повідомив, що до страхового стажу ОСОБА_1 зараховано усі періоди роботи на підставі наданих документів.

Листом від 03.10.2025 №1700-0202-8/74900 відповідач на адвокатський запит представника позивача від 29.09.2025 № 1165/09/2025 повідомив, що до страхового стажу ОСОБА_1 згідно із записами трудової книжки НОМЕР_1 не зараховано період роботи з 13.08.1984 по 21.01.1988 (записи №1-2 трудової книжки), оскільки наявне виправлення в даті наказу на прийняття. Зазначене не відповідає нормам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерство праці України від 29.07.1993 № 58. Інформація щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 13.08.1984 по 21.01.1988 в листі Управління від 23.09.2025 №1700-0202-8/71614 не зазначена помилково.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, щодо не зарахування до загального страхового стажу періоду роботи з 13.08.1984 по 21.01.1988, позивач звернулася до суду із позовною заявою.

Вирішуючи адміністративний спір по суті, суд враховує наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV).

Судом встановлено, що Закон України №1058-IV набув чинності з 01.01.2004, відтак, всі періоди трудової діяльності до цієї дати зараховуються відповідно до раніше чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-XII (далі Закон №1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно з вимогами ст. 62 Закону №1788-XII, Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162, Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до абзацу першого підпункту 2 пункту 2.1 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за №1566/11846, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, як, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного стажу роботи).

Відповідно до записів трудової книжки позивача Серія НОМЕР_2 , дата заповнення 09.08.1984: 1. Запис №1 від 13.08.1984 прийнята товарознавцем пром бази в ОРС «Новокузнецкуголь» (наказ від 09.08.1984 №1277); 2. Запис №2 від 21.01.1988 звільнена у зв`язку з тривалим закордон. відрядженням (наказ від 19.01.1988 №8 §3).

Суд зазначає, що у даті наказу про прийняття на роботу (місяці внесення), як підставу внесення запису у трудову книжку, дійсно наявне наведення у цифрі «8».

Тому, відповідно до позиції відповідача, при призначенні пенсії ОСОБА_1 з 25.08.2025 до її страхового стажу згідно із записами трудової книжки НОМЕР_1 не зараховано період роботи з 13.08.1984 по 21.01.1988 (записи №1-2 трудової книжки), оскільки наявне виправлення в даті наказу на прийняття. Зазначене не відповідає нормам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерство праці України від 29.07.1993 № 58.

Суд оцінює критично та відхиляє зазначені доводи відповідача, що підтверджується таким.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

При цьому, суд наголошує, що працівник не може відповідати за правильність внесення записів у трудову книжку та не повинен контролювати роботодавця щодо заповнення такої. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці. Неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Вказане узгоджується з позицією, викладеною Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2018 (справа №687/975/17), від 23.04.2019 (справа №593/1452/16-а), від 30 вересня 2021 року (справа №300/860/17).

Суд встановив, що з долученої до матеріалів справи копії трудової книжки позивача вбачається, що така містить інформацію про трудовий стаж позивача з відповідними записами (без виправлень): дату прийняття на роботу 13.08.1984 (ОРС «Новокузнецкуголь»); посаду та найменування підприємства, де працювала позивач; дату та підстава звільнення з роботи; відомості про особу, яка внесла вказані записи про прийняття та звільнення з роботи і скріплення вказаних записів печаткою підприємства.

Згідно з пунктом 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 р. №162 (далі - Інструкція №162, чинної станом на дату заповнення трудової книжки позивача): трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Заповнення трудових книжок та вкладишів до них здійснюється мовою союзної, автономної республіки, автономної області, автономного округу, на території яких розташовано дане підприємство, установа, організація, та офіційною мовою СРСР (пункт 2.1. Інструкції №162).

Відповідно до пункту 2.3. Інструкції №162 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

При звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження і заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи в даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (абзац перший пункту 4.1. Інструкції №162).

У графі щодо дати наказу, який слугував підставою для внесення запису про прийняття на роботу дійсно міститься наведення в частині зазначення місяця такого документа, що загалом, в жодній мірі не може спростовувати як періоду, так і факту роботи позивача на вказаному підприємстві.

У постанові від 06.03.2018 у справі № 754/14898/15-а Верховний Суд дійшов висновку, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки та видачі довідок.

Також, у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 677/277/17 вказано, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, яка звернулася за пенсією а отже, й не може впливати на її особисті права.

В постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку обіймав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Суд також наголошує, що ані Законом №1058-IV, ані Порядком №637 не встановлено критерію оцінки оформлення трудової книжки при вирішенні питання щодо призначення пенсії за віком. Встановлення такого критерію відповідачем у даному випадку не обумовлено жодним нормативно-правовим актом, а тому пенсійний орган діяв поза межами правового регулювання, що суперечить ст. 19 Конституції України.

Відповідно до ч.3 ст.44 Закону №1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

На підставі п.4.2 Порядку №22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно з нормами п.4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Водночас, відповідачем не надано суду доказів здійснення своїх повноважень щодо отримання додаткових документів чи сприяння позивачу в їх отриманні, які були б достатніми для підтвердження або ж спростування факту роботи у спірні періоди.

Пунктом третім Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, доводи відповідача щодо наявності певного незначного недоліку у трудовій книжці (наявність виправлення в місяці наказу про прийняття) не є достатньо підставою для відмови позивачу у зарахуванні спірного періоду роботи до загального страхового стажу.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про протиправність бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, яка полягає у не зарахуванні до загального страхового стажу позивача при призначенні їй пенсії за віком періоду роботи з 13.08.1984 по 21.01.1988 в ОРС «Новокузнецкуголь».

Згідно з ч. 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності його поведінки у спірних правовідносинах.

Зважаючи на встановлені судом обставини, з метою захисту прав та інтересів позивача в повному обсязі, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 починаючи із 25.08.2025, зарахувавши до її загального страхового стажу період роботи з 13.08.1984 по 21.01.1988 в ОРС «Новокузнецкуголь».

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Суд присуджує на користь позивача документально підтверджені витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, яка полягає у не зарахуванні при призначенні пенсії за віком до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоду її роботи з 13.08.1984 по 21.01.1988 в ОРС «Новокузнецкуголь».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 починаючи із 25.08.2025, зарахувавши до її загального страхового стажу період роботи з 13.08.1984 по 21.01.1988 в ОРС «Новокузнецкуголь».

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 968,96 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 01 грудня 2025 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Суддя Н.В. Друзенко