Справа № 440/8808/25
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2025-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 р. Справа № 440/8808/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Бегунца А.О. , П`янової Я.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.08.2025 головуючий суддя І інстанції: В.І. Бевза) по справі № 440/8808/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області третя особа Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від № 99 від 18.06.2025 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1995 по 02.03.1999 та періоди роботи з 06.12.1999 по 25.07.2002 та з 11.10.2017 по 31.05.2025 до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років згідно з п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з 10.06.2025 згідно з п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та рішення Конституційного Суду України № 2-р/2019 від 04.06.2019.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.08.2025 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від № 99 від 18.06.2025 в частині відмови ОСОБА_1 зарахувати до спеціального стажу періоду роботи з 06.12.1999 по 25.07.2002 в Понівському фельдшерсько-акушерському пункті КСП ім. „Чапаєва, СТОВ ім. „Чапаєва на посаді завідувача фізіотерапевтичного кабінету при призначенні пенсії з 10.06.2025.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до спецального стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1995 по 02.03.1999 в Красноградському медичному училищі за спеціальністю лікувальна справа з присвоєнням кваліфікації фельдшера (тривалістю 3 роки 6 місяців 2 дні), період роботи з 06.12.1999 по 25.07.2002 в Понівському фельдшерсько-акушерському пункті КСП ім. „Чапаєва, СТОВ ім. „Чапаєва на посаді завідувача фізіотерапевтичного кабінету (тривалістю 2 роки 7 місяців 20 днів), період роботи з 11.10.2017 по 31.05.2025 в КП "Полтавський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Полтавської обласної ради" на посадах фельдшера та парамедика, та повторно розглянути заяву позивача від 10.06.2025 про призначення пенсії як працівнику охорони здоров`я, відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням висновків суду.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 969,96 грн.

Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області (далі - відповідач) не погодившись із судовим рішенням, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його ухвалення судом при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що період роботи позивача у Понівському фельдшерсько- акушерському пункті КСП ім. „Чапаєва, СТОВ ім. „Чапаєва на посаді завідувача фізіотерапевтичного кабінету не підлягає зарахуванню, оскільки даний період роботи підлягає додатковому уточненню в частині надання установчого документу, структури та штатного розпису даного ФАП для визначення віднесення як закладу, так і посади заявниці по посад працівників охорони здоров`я, визначених Поставою КМУ № 909 від 04.11.1993 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» та наказом МОЗУ N 385 від 28.10.2002 «Про затвердження переліків закладів охорони здоров`я, лікарських посад, посад фармацевтів, посад фахівців з фармацевтичною освітою, посад професіоналів у галузі охорони здоров`я, посад фахівців у галузі охорони здоров`я та посад професіоналів з вищою немедичною освітою у закладах охорони здоров`я».

Позивач подала відзив на скаргу, в якому просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині задоволення без змін, оскільки вважає дане рішення суду в цій частині законним та обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що 10.06.2025 ОСОБА_1 звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено ГУ ПФУ в Вінницькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 99 від 18.06.2025 позивачці відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи.

Підставою відмови зазначено, що страховий стаж згідно наданих документів становить 29 р. 07 м. 20 дн., а спеціальний стаж заявниці станом на 11.10.2017 становить 15 років 6 місяців 15 днів.

До спеціального стажу не зараховано період роботи Понівському фельдшерсько- акушерському пункті КСП ім. „Чапаєва, СТОВ ім. „Чапаєва на посаді завідувача фізіотерапевтичного кабінету, оскільки даний період роботи підлягає додатковому уточненню в частині надання установчого документу, структури та штатного розпису даного ФАП для визначення віднесення як закладу, так і посади заявниці по посад працівників охорони здоров`я, визначених Поставою КМУ № 909 від 04.11.1993 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» та наказом МОЗУ N 385 від 28.10.2002 «Про затвердження переліків закладів охорони здоров`я, лікарських посад, посад фармацевтів, посад фахівців з фармацевтичною освітою, посад професіоналів у галузі охорони здоров`я, посад фахівців у галузі охорони здоров`я та посад професіоналів з вищою немедичною освітою у закладах охорони здоров`я».

Не погодившись з даними рішеннями відповідача, позивач звернулася з позовною заявою до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення пенсійного органу прийнято не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України .

Суд виходив з того, що до спеціального стажу позивача має бути врахований період навчання в медичному училищі за спеціальністю лікувальна справа з присвоєнням кваліфікації фельдшера (тривалістю 3 роки 6 місяців 2 дні), період роботи в Понівському фельдшерсько-акушерському пункті КСП ім. „Чапаєва, СТОВ ім. „Чапаєва на посаді завідувача фізіотерапевтичного кабінету (тривалістю 2 роки 7 місяців 20 днів), в КП "Полтавський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Полтавської обласної ради" на посадах фельдшера та парамедика.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно вимог ч. 4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

До набрання чинності Законом №1058-IV діяв Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з п. 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 20 Порядку № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

Згідно п. д ч. 3 ст. 56 Закон № 1788-XII, до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Закон України Про професійну (професійно-технічну) освіту від 10.02.1998 № 103/98-ВР (далі Закон № 103/98-ВР) визначає правові, організаційні та фінансові засади функціонування і розвитку системи професійної (професійно-технічної) освіти, створення умов для професійної самореалізації особистості та забезпечення потреб суспільства і держави у кваліфікованих робітниках.

Законодавство України в галузі професійної (професійно-технічної) освіти обов`язкове для застосування на території України незалежно від форм власності та підпорядкування закладів освіти та установ професійної (професійно-технічної) освіти (ч. 2 ст. Закон № 103/98-ВР).

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону № 103/98-ВР, час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Отже, час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців. При цьому період навчання може бути зарахований до стажу роботи, який дає право на пенсію за віком на пільговій основі і прирівнюється до роботи, яка слідувала після навчання, за умови того, що після закінчення відповідного навчального закладу особо влаштовується на роботу саме за набутою професією.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 10 липня 2019 року справа № 426/17400/16-а, від 04 березня 2020 року справа № 367/945/17, від 05 листопада 2020 року справа № 681/1567/17, від 11.07.2022 справа № 160/6695/21.

Судом встановлено, що позивачка з 01.09.1995 по 02.03.1999 навчалася в Красноградському медичному училищі за спеціальністю лікувальна справа та отримала кваліфікацію фельдшера, що підтверджено дипломом від 02.03.1999 серії НОМЕР_1 та додатку до нього.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що період навчання позивача з 01.09.1995 по 02.03.1999 в Красноградському медичному училищі за спеціальністю лікувальна справа з присвоєнням кваліфікації фельдшера (тривалістю 3 роки 6 місяців 2 дні) належить зарахувати до спеціального трудового стажу, що надає право на пенсію за вислугу років.

Щодо періоду роботи з 06.12.1999 по 25.07.2002 в Понівському фельдшерсько-акушерському пункті КСП ім. „Чапаєва, СТОВ ім. „Чапаєва, з 11.10.2017 по 31.05.2025 в КП "Полтавський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Полтавської обласної ради".

Судом встановлено із записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 01.06.1999, що позивач працювала :

- з 03.12.1999 по 25.07.2022 у Понівському фельдшерсько-акушерському пункті КСП ім. „Чапаєва, СТОВ ім. „Чапаєва на посаді завідувача фізіотерапевтичного кабінету;

- з 01.01.2013 по 02.06.2025 в КП "Полтавський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Полтавської обласної ради" на посадах фельдшера та парамедика.

Також , згідно довідки форми РС-право від 18.06.2025 вбачається, що з 06.12.1999 по 25.07.2022, позивач працювала на посаді, згідно постанови 909 (постанова КМУ від 04 листопада 1993 року №909, якою затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років);

Згідно цієї довідки відповідач зарахував до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, період роботи з 01.01.2004 по 10.10.2017 (графа «Трудова діяльність» - Прац.охорони здор. (посади із пост. 909).

При цьому, зі змісту п."е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" вбачається, що законодавець уповноважив Кабінет Міністрів України визначати перелік робіт, посад у закладах й установах охорони здоров`я, виконання яких зараховується до спеціального стажу, необхідного для набуття права на призначання пенсії за вислугу років за пунктом "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року №909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (далі Перелік №909) .

Розділом 2 "Охорона здоров`я" Переліку№909 визначено такі посади: лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) та заклади і установи: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.

Згідно з примітками 1-1, 2 Переліку №909 лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад), які працюють у навчальних закладах і установах, перелічених у розділі "1. Освіта", відносяться до числа осіб, що мають право на пенсію за вислугу років. Робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Право на набуття пенсії за вислугу років, передбаченої пунктом "е" статті 55 Закону №1788-ХІІ пов`язане не тільки з місцем роботи - закладом охорони здоров`я, а й з посадою, яку обіймає працівник.

За змістом ч.1 розділу 2 "Охорона здоров`я" Переліку №909 право виходу на пенсію за вислугу років мають, зокрема, лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад).

До посад середнього медичного персоналу (молодших спеціалістів з медичною освітою) належать посади медичних працівників, робота на яких вимагає від фахівця спеціальної медичної освіти.

Згідно із Довідником кваліфікаційних характеристик професій працівників охорони здоров`я, затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я від 29 березня 2002 року №117, професії фельдшера, парамедика та завідувач структурного підрозділу закладу охорони здоров`я належать до категорії робітників.

Отже, вказані норми дають підстави для висновку, що період роботи з 06.12.1999 по 25.07.2002 в Понівському фельдшерсько-акушерському пункті КСП ім. „Чапаєва, СТОВ ім. „Чапаєва на посаді завідувача фізіотерапевтичного кабінету (тривалістю 2 роки 7 місяців 20 днів), період роботи з 11.10.2017 по 31.05.2025 в КП "Полтавський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Полтавської обласної ради" на посадах фельдшера та парамедика підлягають зарахуванню до стажу роботи на посадах працівників охорони здоров`я, який дає право на пенсію за вислугу років на підставі пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Доводи апелянта щодо необхідності отримання додаткових уточнень в частині надання установчого документу, структури та штатного розпису даного ФАП для визначення віднесення як закладу, так і посади заявниці по посад працівників охорони здоров`я, колегія суддів вважає такими, що не спростовують висновків суду , з огляду на наступне.

Згідно з пп.2 п.6 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Головне управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на головне управління Фонду завдань.

Тобто законодавець не тільки наділив відповідача правом на перевірку відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, а й зобов`язав витребовувати в установленому законодавством порядку відомості, необхідні для здійснення покладених на Головне управління Фонду завдань та сприяти особам, що звернулись за призначенням пенсії, в одержанні відсутніх у них документів для призначення пенсії.

Отже, відповідачу слід урахувати, що у випадку, якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було не достатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини, запропонувати позивачу надати інформації щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Колегія суддів, приходить до висновку, що пенсійним органом не вжито всіх наявних можливостей для належного та об`єктивного розгляду заяви позивача.

Натомість відповідачем покладено тягар негативних наслідків із необґрунтованих підстав виключно на позивача.

Так, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з урахуванням приписів ч.2 ст.9 КАС України та враховуючи те, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує трудовий стаж, і трудова книжка позивача оформлена належним чином, суд зазначає, що відповідач протиправно не врахував періоди роботи позивача з 06.12.1999 по 25.07.2022, з 11.10.2017 по 31.05.2025.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо протиправності рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від № 99 від 18.06.2025 .

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.08.2025 по справі № 440/8808/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді А.О. Бегунц Я.В. П`янова