Справа № 260/4772/25
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2025-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

02 грудня 2025 року м. Ужгород№ 260/4772/25
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі: головуючої - судді Маєцької Н.Д., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просить: 1) Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі заяви від 10.04.2025 року у відповідності до архівних довідок Державного архіву Закарпатської області від 10.01.2024 року №В-329/01-13 та від 08.04.2025 року №В-48/01-13; 2) Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області внести зміни в систему персоніфікованого обліку про заробітну плату ОСОБА_1 за грудень 2000 року та за період із січня по грудень 2002 року у відповідності до архівних довідок Державного архіву Закарпатської області від 10.01.2024 року №В-329/01-13 та від 08.04.2025 року №В-48/01-13; 3) Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити з 10.04.2025 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із врахуванням при її обчисленні відомостей про заробітну плату (дохід) ОСОБА_1 за грудень 2000 року та за період із січня по грудень 2002 року у відповідності до архівних довідок Державного архіву Закарпатської області від 10.01.2024 року №В-329/01-13 та від 08.04.2025 року №В-48/01-13.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.12.2024 року позивачу призначено пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Разом з тим, під час перегляду додатку № 1 до протоколу про призначення пенсії від 18.12.2024 року, позивачу стало відомо про наявність розбіжностей за грудень 2000 року та у період із січня по грудень 2002 року, між сумою заробітку вказаного у додатку до протоколу та сумою заробітку зазначеного у архівних довідках Державного архіву Закарпатської області від 10.01.2024 року № В-329/01-13 та від 08.04.2025 року № В-48/01-13. 10.04.2025 року позивач звернувся до Головного управління ПФУ в Закарпатській області із заявою про здійснення перерахунку призначеної пенсії, з урахуванням фактичних сум заробітку за грудень 2000 року та за період із січня по грудень 2002 року, згідно архівних довідок Державного архіву Закарпатської області від 10.01.2024 року № В-329/01-13 та від 08.04.2025 року № В-48/01-13. У відповідь на подану заяву, позивачем від Головного управління ПФУ в Закарпатській області отримано лист від 12.05.2025 року, згідно якого відмовлено у проведенні перерахунку раніше призначеної пенсії, у зв`язку з тим, що відповідальність за правильність даних про страховий стаж і заробітну плату працівника, поданих до системи персоніфікованого обліку, несе страхувальник - організація, з якою особа перебувала у трудових відносинах. Що стосується нарахування сум заробітної плати та сплачених страхових внесків за грудень 2000 року та за січень - грудень 2002 року, то такі перевірено в результаті чого заробіток з якого обчислено пенсію відкориговано згідно даних довідки ОК-5. Позивач вважає, що вищевказані доводи відповідача, які слугували підставою для відмови у здійсненні перерахунку раніше призначеної пенсії, є безпідставними та протиправними, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову, у зв`язку з тим, що заробітна плата для обчислення пенсії з 01 липня 2000 року враховується виключно за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, відомості щодо заробітної плати згідно архівних довідок підлягають врахуванню лише до 01 липня 2000 року. Водночас, відповідальність за правильність даних про страховий стаж і заробітну плату працівників, поданих до системи персоніфікованого обліку, несе страхувальник - організація, з якою особа перебувала в трудових відносинах. Відомості до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, зміни, уточнення до них вносяться в електронній формі в автоматичному режимі на підставі звітності, що подається страхувальниками.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків.

19 грудня 2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначено позивачу пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

10.04.2025 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про здійснення перерахунку призначеної пенсії, з урахуванням фактичних сум заробітку за грудень 2000 року та за період із січня по грудень 2002 року, згідно архівних довідок Державного архіву Закарпатської області № В-329/01-13 від 10.01.2024 р. та № В-48/01-13 від 08.04.2024 р.

У відповідь на подану заяву, відповідач листом від 12.05.2025 р. повідомив позивача, що заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Відповідальність за правильність даних про страховий стаж і заробітну плату працівника, поданих до системи персоніфікованого обліку, несе страхувальник - організація, з якою особа перебувала у трудових відносинах. Таким чином, заробіток позивача за грудень 2000 року та за січень-грудень 2002 року, обчислено згідно даних персоніфікованого обліку (довідки ОК-5).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

У пункті 5 рішення №8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1, 6 частини 1 статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Як встановлено абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом пункту 1 статті 11 Закону №1058-IV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають, зокрема, громадяни України, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання.

Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується, заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Формула, за якою здійснюється розрахунок розміру пенсії за віком, наведена у частині першій статті 27 Закону № 1058-ІV, а саме: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

За загальним правилам, встановленим у частині першій статті 40 Закону №1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону №1058-1V, персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.

Персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є складовою частиною Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок ведення якого встановлюється Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Персоніфіковані відомості, внесені до персональної електронної облікової картки застрахованої особи, зберігаються в Пенсійному фонді протягом усього життя цієї особи, а після її смерті - протягом 75 років на паперових носіях та/або в електронній формі за наявності засобів, що гарантують ідентичність паперової та електронної форм документа (ч. 4 ст. 21 Закону №1058-IV).

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування надають Пенсійному фонду інформацію для ведення персоніфікованого обліку в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та Пенсійним фондом за погодженням з фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.

Згідно ч. 4 ст. 22 Закону №1058-IV, пенсійний фонд забезпечує комплекс організаційних та технічних заходів, спрямованих на захист відомостей, що містяться в системі персоніфікованого обліку, в тому числі забезпечує обмеження кола службових осіб, які в силу своїх службових обов`язків мають доступ до відомостей, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Крім того, п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 12 - 1, п. 4, ч. 1 ст. 13-1, п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 14-1, ч. ч. 2, 5 ст. 20 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачають, що Пенсійний фонд відповідно до покладених на нього завдань: формує та веде реєстр застрахованих осіб Державного реєстру; здійснює контроль, у тому числі спільно з органами доходів і зборів, за достовірністю відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Пенсійний фонд та його територіальні органи мають право: у разі виявлення за результатами перевірки поданих страхувальником недостовірних відомостей про застрахованих осіб видавати приписи щодо усунення цих порушень, у разі їх невиконання у місячний строк - вносити відповідні зміни до реєстру застрахованих осіб Державного реєстр.

Пенсійний фонд та його територіальні органи зобов`язані: забезпечувати своєчасне внесення відомостей до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру; здійснювати контроль за достовірністю відомостей, поданих до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру.

Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд, користувачами цього реєстру є органи доходів і зборів та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Зміни та уточнення вносяться до відомостей реєстру застрахованих осіб у порядку, встановленому Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

Відповідно до п. п. 8, 9, 19 ч. 2 ст. 64 Закону №1058-IV виконавча дирекція Пенсійного фонду зобов`язана: забезпечувати відповідно до закону організацію і своєчасне внесення відомостей про страхувальників і застрахованих осіб до системи персоніфікованого обліку; здійснювати відповідно до закону контроль за достовірністю поданих страхувальниками і застрахованими особами відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку; вести відповідно до законодавства загальний реєстр платників страхових внесків, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та у складі цього реєстру - реєстр платників страхових внесків до солідарної системи та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до пункту 4.7. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок №22-1), право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Пунктом 2.10 Порядку № 22-1 передбачено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Частиною третьою статті 44 Закону №1058-IV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, вимогами законодавства передбачено, що саме на орган Пенсійного фонду покладено обов`язок здійснення перевірки обґрунтованості документів поданих разом із заявою про призначення та/або перерахунку пенсії даним які містяться в системі персоніфікованого обліку, з метою забезпечення не лише реалізації права особи на отримання пенсії, а й контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду.

Однак, в даному випадку відповідачем не було вчинено належних дій для перевірки поданих позивачем документів даним персоніфікованого обліку, та у випадку їх невідповідності внести зміни до останнього.

Згідно фактичних обставин справи вбачається, що у грудні 2000 року та у період із січня по грудень 2002 року, позивач працював у Державній податковій адміністрації у Закарпатській області та отримував заробітну плату, згідно визначеного в архівній довідці розміру. Даний період роботи позивача, як і розмір отриманого ним заробітку, відповідачем не заперечується. Тобто, внаслідок допущеної технічної помилки в ході формування відомостей про заробітну плату позивача у системі персоніфікованого обліку, отриманий позивачем розмір заробітної плати, із якої були сплачені страхові внески у період трудової діяльності за грудень 2000 року, та у період із січня по грудень 2002 року, не був у повній мірі врахований при визначенні розміру пенсії, що призвело до її зниження.

Суд звертає увагу, що сам по собі факт невідповідності даних які вказані у довідках відомостям персоніфікованого обліку, не може слугувати підставою для відмови у зарахуванні отриманого позивачем заробітку при визначенні розміру пенсії.

Застрахована особа не може нести відповідальність за невиконання страхувальником своїх обов`язків стосовно сплати у повному обсязі внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (єдиного внеску) і за неподання ним відомостей про застраховану особу до системи персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Такі обставини не можуть позбавляти гарантованого Конституцією і законами України права громадянина на соціальний захист та по суті перекладати відповідальність на працівника за неналежне виконання своїх обов`язків роботодавцем.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 10.04.2025 року, у відповідності до архівних довідок Державного архіву Закарпатської області від 10.01.2024 року №В-329/01-13 та від 08.04.2025 року №В-48/01-13, та зобов`язання здійснити з 10.04.2025 року (дати звернення із заявою про здійснення перерахунку пенсії) перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із врахуванням при її обчисленні відомостей про заробітну плату (дохід) за грудень 2000 року та за період із січня по грудень 2002 року, у відповідності до архівних довідок Державного архіву Закарпатської області від 10.01.2024 року №В-329/01-13 та від 08.04.2025 року №В-48/01-13.

Разом з тим, суд враховує, що наявність у системі персоніфікованого обліку (Реєстрі застрахованих осіб) відомостей про періоди трудової діяльності застрахованих осіб у подальшому є підставою для призначення/перерахунку та здійснення пенсійних виплат. У свою чергу, відсутність у Реєстрі відповідної інформації призводить до порушення права застрахованої особи на одержання виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Таким чином, з огляду на встановлені у справі фактичні обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області внести зміни в систему персоніфікованого обліку про заробітну плату ОСОБА_1 за грудень 2000 року та за період із січня по грудень 2002 року, у відповідності до архівних довідок Державного архіву Закарпатської області від 10.01.2024 року №В-329/01-13 та від 08.04.2025 року №В-48/01-13.

Згідно частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищевказане, враховуючи обставини встановлені судом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Таким чином, у відповідності до ст. 139 КАС України необхідно стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 1211,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 10.04.2025 року, у відповідності до архівних довідок Державного архіву Закарпатської області від 10.01.2024 року №В-329/01-13 та від 08.04.2025 року №В-48/01-13.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області внести зміни в систему персоніфікованого обліку про заробітну плату ОСОБА_1 за грудень 2000 року та за період із січня по грудень 2002 року, у відповідності до архівних довідок Державного архіву Закарпатської області від 10.01.2024 року №В-329/01-13 та від 08.04.2025 року №В-48/01-13.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити з 10.04.2025 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із врахуванням при її обчисленні відомостей про заробітну плату (дохід) ОСОБА_1 за грудень 2000 року та за період із січня по грудень 2002 року, у відповідності до архівних довідок Державного архіву Закарпатської області від 10.01.2024 року №В-329/01-13 та від 08.04.2025 року №В-48/01-13.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ) судові витрати у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяН.Д. Маєцька