Справа № 285/5818/25
Суддя: Михайловська А. В.
Дата ухвалення: 2025-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/5818/25

провадження у справі № 2-а/0285/119/25

26 листопада 2025 року м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючої судді Михайловської А.В.,

за участі секретаря судового засідання Валінкевич І.І.,

сторони у справі:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Головне Управління Національної поліції в Рівненській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Рівненській області про визнання постанови протиправною та її скасування, -

встановив:

21.10.2025 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 5941290 від 15.10.2025 про застосування до нього адміністративного стягнення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 1 700 грн 00 коп. Справу про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що зазначеною постановою був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення ПДР. З постановою не згоден, оскільки він не порушував ПДР, зокрема не перевищував дозволену швидкість руху. Доказів порушення ним ПДР працівник поліції йому не надав. Тому він звернувся до суду з даним позовом.

24.10.2025 прийнято до розгляду дану позовну заяву, відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено дату судового розгляду, визначено резервну дату судового засідання, встановлено сторонам строки вчинення процесуальних дій.

Представником відповідача до суду відзив на позовну заяву не подано.

У судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені. У заяві до суду позивач просив праву розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у змісті позовної заяви, які просив задовольнити. Причини неявки представника відповідача суду невідомі.

З`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов наступного.

Встановлено, що інспектором 1 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області лейтенантом поліції Тудзьо Р.В. винесено постанову серії ЕНА № 5941290 від 15.10.2025 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 1 700 грн 00 коп.

Відповідно до вказаної постанови, ОСОБА_1 15.10.2025 о 12 год 35 хв керуючи транспортним засобом BMW Х5, д.н.з. НОМЕР_1 , по а/д М-06 Київ Чоп, 274 км, перевищив встановлене обмеження швидкості руху більш як на 50 км/год, зокрема, в населеному пункті, який позначений дорожніми знаками 5.49 та 5.50 ПДР, рухався зі швидкістю 116 км/год, швидкість руху транспортного засобу вимірювалася приладом Trucam LTI 20/20 008354, відеофіксація велася на технічний пристрій 472291, чим порушив п. 12.4. ПДР.

Під час вирішення питання законності та обґрунтованості винесеної постанови, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 23 Закону України Про Національну поліцію поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Стаття 14 Закону України Про дорожній рух зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати його вимог, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначається Правилами дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР), згідно з п.1.9. яких особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 12.4. ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 4 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи).

Як вбачається з оскаржуваної постанови, протокол про адміністративне правопорушення не складався, а факт оскарження такої постанови в судовому порядку свідчить про незгоду з останньою.

Суд зазначає, що хоча ст.258 КУпАП і передбачає винесення постанови на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання протоколу, але не забороняє його скласти, який в розумінні КУпАП є доказом в справі та має підтверджувати або спростовувати наявність складу адміністративного правопорушення та винність особи, якщо вона заперечує та оспорює факт вчинення такого правопорушення.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб.

Обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Натомість, представником відповідача не надано суду доказів, у розумінні ст.251 КУпАП, які підтверджують порушення позивачем ПДР, наявність в його діях складу правопорушення та правомірності прийняття оскаржуваної постанови.

У змісті позовної заяви позивач стверджував, що він, у час та місці зазначених у постанові, яка оскаржується, не порушував вимог пункту 12.4. ПДР.

У свою ж чергу, представником відповідача не надано суду доказів на підтвердження порушення позивачем у час та місці, вказаний у постанові, яка оскаржується, вимог пункту 12.4. ПДР.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Всі перераховані вище обставини у своїй сукупності дають суду підстави прийти до висновку про недоведеність того, що позивач у зазначені в постанові час та місці дійсно допустив порушення ПДР, а встановлена невідповідність даних постанови об`єктивним обставинам справи, вказують на відсутність доказів на підтвердження його винуватості у вчиненому адміністративному правопорушенні.

Суд також акцентує увагу на тому, що відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У свою ж чергу, представником відповідача не подано до суду доказів правомірності винесеного рішення щодо позивача.

За наведених вище обставин суд не може вважати спірну постанову законною, а тому, у відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України та п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП, скасовує постанову про накладення адміністративного стягнення щодо позивача ОСОБА_1 , винесену інспектором 1 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області лейтенантом поліції Тудзьо Р.В., та закриває справу про адміністративне правопорушення, таким чином позов задовольняє.

Щодо судових витрат у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При подачі позову до суду позивачем сплачено 484,48 грн судового збору.

Відтак, у силу ч. 1 ст. 139 КАС, за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений у справі судовий збір.

Керуючись ст.ст. 71, 139, 158 -163, 241-246, 268, 286 КАС України, ст. ст. 22, 122 ч. 4, 251, 293 КУпАП, ПДР, суд

ухвалив:

Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Рівненській області про визнання постанови протиправною та її скасування.

Скасувати Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5941290 від 15.10.2025 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 1 700 грн 00 коп. Справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного Управління Національної поліції в Рівненській області на користь ОСОБА_1 484 грн 48 коп судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення апеляційної інстанції.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Найменування учасників у справі:

позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

відповідач Головне Управління Національної поліції в Рівненській області ( місцезнаходження - вул. Миколи Хвильового, 2, м. Рівне, Код ).

Дата складення повного судового рішення 01.12.2025.

Суддя А.В.Михайловська