Справа № 686/20124/25
Суддя: Стефанишин С. Л.
Дата ухвалення: 2025-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/686/381/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2025 м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі судового засідання Гайдуку А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницький справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

15 липня 2025 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернувся ОСОБА_1 з вказаним позовом в якому просив скасувати постанову серії 5АВ №11270045 від 04.07.2025 року про накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбаченеч.1 ст. 122 КпАП України посилаючись на те, що не перебував за кермом автомобіля. З представленого фото видно, що за кермом автомобіля сидить інший чоловік.

Ухвалою суду від 23 липня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду у спрощеному провадженні.

29.07.2025 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на поданий позов. В своєму відзиві, відповідач позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засід анні з повідомленням (викликом) сторін відповідно до ч.5 ст.261 КАС України.

Згідно вимог ч.3 ст.261 КАС України якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у ній докази, суд вважає що поданий позивачем позов є не обґрунтованим та не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 04 липня 2025 року о 18 год.08 хв. за адресою дорога М-06 Київ Чоп 247 км.+134 м. особа, яка керувалатранспортним засобом Voolkswagen Touareg д.н.з. НОМЕР_1 перевищив встановлені обмеження швидкості руху на 60 км/год»., чим порушив п.12.9б ПДР України. За дане правопорушення відповідальну особу ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн. Постанову про накладення адміністративного стягнення за зазначене правопорушення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії 5АВ №11270045 від 04.07.2025 року винесено інспектором Департаменту патрульної поліції Подоляном Д.Ю. на підставі інформаційних файлів та метаданих до них за результатами автоматичної фіксації події за ознаками адміністративного правопорушення, отриманих в електронному вигляді із системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі.

Правопорушення було зафіксоване технічним засобом EXPERTFS №Е75053467, який відповідає вимогам ДСТУ 8809:2018 «Метрологія. Прилади контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото і відео фіксації. Вимірювачі швидкості руху транспортних засобів дистанційні, вимірювачі просторово часових параметрів місцеположення транспортних засобів дистанційні. Метрологічні та технічні вимоги», який має відповідний сертифікат перевірки та сертифікат відповідності тому в суду не має жодних сумнівів щодо достовірності встановлення перевищення швидкості автомобілем позивача на 60 км/год.

Положеннями ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до пункту 12.9.б. ПДР України, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Згідно з ч. 4 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Водночас, судом враховується, що приписи ст. 251 КпАП України визначають, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тому, суд вважає, що матеріали справи містять, а позивачем не надано достатніх доказів які спростовують порушення ним зазначених вище вимог ПДР України та факту керування її транспортним засобом іншою особою. Так, як факт належного користувача транспортного засобу визначений відповідним порядком, який регулює процедуру внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача транспортного засобу, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14 листопада 2018 р. № 1197 "Про затвердження Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів".

У цьому Порядку наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

1) електронна заява - заява про внесення до Реєстру відомостей про належного користувача, яка формується через веб-додаток, розміщений на офіційному веб-сайті Головного сервісного центру МВС, або через Єдиний державний вебпортал електронних послуг із застосуванням кваліфікованого електронного підпису за формою згідно з додатками 1 - 6;

2) заява - заява про внесення до Реєстру відомостей про належного користувача, оформлена в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС за формою згідно з додатками 1 - 6;

3) належний користувач - фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи - лізингоодержувача (особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи - лізингоодержувача) або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, які в разі внесення щодо них відомостей до Реєстру, відповідно до статті 142 Кодексу України про адміністративні правопорушення несуть відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

3. Підставами для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача є:

1) визначення належного користувача безпосередньо власником транспортного засобу у зв`язку з передачею фізичній особі транспортного засобу в користування;

2) визначення керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, свого працівника належним користувачем;

3) оформлення на фізичну особу нотаріально посвідченої довіреності на право користування транспортним засобом;

4) користування фізичною особою транспортним засобом на підставі договору оренди (найму, позички);

5) користування фізичною або юридичною особою транспортним засобом на підставі договору фінансового або оперативного лізингу;

6) оформлення на фізичну особу, щодо якої вносяться відомості як про належного користувача, тимчасового реєстраційного талона.

4. Обов`язковою умовою для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача є наявність у нього національного посвідчення водія або посвідчення водія іноземної держави, що відповідає вимогам Конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту (далі - посвідчення водія), яке підтверджує право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Представником позивача не доведено та не подано доказів, які спростовують позицію відповідача щодо законності прийнятого рішення про притягнення до відповідальності позивача по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП.

Суд вважає, що представленими доказами, які дослідженні у судовому засіданні та додані відповідачем до відзиву підтверджується факт вчинення правопорушення автомобілем, що належить позивачу.

Тобто, з дотриманням норм КУпАП, відповідач при винесенні оскаржуваної постанови керувався виключно доказами щодо вчинення позивачем вказаного правопорушення, що є належними та припустимими доказами та не свідчить про протиправність дій працівників поліції при розгляді справи та спірної постанови відповідача.

На підставі викладеного суд вважає, що позов не є обґрунтованим та не підлягає до задоволення, а доводи позивача не спростовують позиції відповідача.

За таких обставин, враховуючи, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КпАП України підтверджується належними та допустимими доказами суд приходить до висновку, що в ході розгляду справи було встановлено вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст. 122 КУпАП

Зогляду на вище наведене, суд вважає, що постанова режимі серії 5АВ №11270045 від 04.07.2025 року винесеної інспектором Департаменту патрульної поліції Подоляном Д.Ю. відповідає вимогам закону та в межах повноважень тому, не підлягає скасуванню.

Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим тому в його задоволенні слід відмовити.

У відповідності з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Керуючись ст.ст. 2,3,5,72-77,241-246, 257- 258, 260, 268 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Сергій Стефанишин