Справа № 580/10522/25
Суддя: Олексій РІДЗЕЛЬ
Дата ухвалення: 2025-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року справа № 580/10522/25
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фермерського господарства Ольвія і К до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

18.09.2025 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов фермерського господарства Ольвія і К (далі позивач) до Головного управління ДПС у Черкаській області (далі відповідач), в якому позивач просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 06.06.2025 №9365/23-00-07-04-01 та №9366/23-00-07-04-01.

Позов мотивовано тим, що спірне рішення прийняте неправомірно та всупереч вимогам податкового законодавства України. Зокрема, висновки акту перевірки не відповідають нормам податкового законодавства, базуються на припущеннях і не підтверджуються доказами, натомість у позивача наявні всі первинні бухгалтерські документи з контрагентом щодо придбання безводного аміаку, його транспортування та використання у власній господарській діяльності, які спростовують висновки контролюючого органу, що наведені в акті перевірки. Тому позивач вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

Ухвалою від 23.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене провадження у справі.

10.10.2025 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у її задоволенні. Зазначив, що ФГ «Ольвія і К» по взаємовідносинах з ТОВ "Енгель Крафт" до перевірки надано договір поставки від 01.09.2021 № 09-ІД (місце складання - м. Львів), відповідно якого ТОВ "Енгель Крафт" зобов`язується передати у власність ФГ «Ольвія і К», а Покупець зобов`язується в порядку та на умовах визначених Договором прийняти та оплатити Товар в асортименті, кількості та за цінами у відповідності до умов Договору. Договір підписаний з однієї сторони директором ТОВ "Енгель Крафт" - Попцов А.М. та з іншої сторони директором ФГ «Ольвія і К» - Ярош О.М., на договорі містяться печатки даних підприємств. Місце складання вищезазначеного договору - м. Львів, в той же час ФГ «Ольвія і К» до перевірки не надано первинні бухгалтерські документи - наказ «Про відрядження директора», авансових звітів, звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт та ін. які є обов`язковими документами, що підтверджують перебування працівника у відрядженні

Також, видаткові накладні скріплені печатками ФГ «Ольвія і К» та ТОВ "Енгель Крафт", зі сторони постачальника та покупця наявні лише підписи невідомих осіб. Таким чином не можливо ідентифікувати осіб, які були задіяні у здійсненні фінансово-господарській діяльності

ФГ «Ольвія і К» до проведення перевірки надано товарно - транспортні накладні на перевезення безводного аміаку, в яких замовник, вантажовідправник та перевізник вказано ФГ «Ольвія і К». У вказаних товарно-транспортних накладних відсутні будь-які відмітки, підписи та печатки ТОВ "Енгель Крафт". Також у товарно - транспортних накладних не деталізована інформація про місце навантаження, зазначено лише місто Черкаси.

Крім того, проведеним аналізом даних ЄРПН та ІС «Податковий блок» ТОВ "Енгель Крафт" за весь період діяльності товариства, а саме з 12.02.2019 по дату реєстрації акту перевірки, встановлено, що у останнього відсутні виробничі обладнання, наймані працівники, транспортні засоби, торгівельне обладнання, складське та офісне приміщення, а також устаткування, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємств та інших основних фондів у тому числі орендованих. Протягом періоду діяльності у ТОВ "Енгель Крафт" відсутня затратна частина на оренду офісних та складських приміщень, оплату комунальних послуг, оплату послуг телефонного зв`язку, оплату послуг за користування мережею Інтернет, оплату логістичних послуг та інші витрати необхідні для ведення фінансово-господарської діяльності суб`єктами господарювання, характерні для підприємств реального сектору економіки.

Аналізуючи податкову звітність та ЄРПН ТОВ "Енгель Крафт" встановлено, що останнє документально придбає безводний аміак по ланцюгу постачання у товариств, що мають різноманітні види діяльності (комп`ютерне програмування, будівництво житлових і нежитлових будівель), у яких відсутні основні засоби та трудові ресурси, які внесено в журнал ризикових платників.

Таким чином, на думку податкового органу, встановлено факт операції проведеної поза межами господарської діяльності, здійсненої за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) і такої, що не містить економічної доцільності, штучного формування податкових зобов`язань та податкового кредиту без фактичного отримання/надання товарів (робіт, послуг), та свідчить про нереальність їх здійснення з контрагентами-покупцями з урахуванням їх виду, обсягу, якості та розрахунків та про удаваність проведених господарських операцій з купівлі-продажу товарно-матеріальних цінностей, які фактично спрямовані на формування податкових вигод третім особам. Власний податковий кредит з ПДВ даний суб`єкт господарювання формує за рахунок проведення безтоварних операцій із контрагентами, що мають ознаки фіктивності.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

На підставі наказу Головного управління ДПС у Черкаській області від 02.05.2025 №1144-п проведено документальну позапланову виїзну перевірку ФГ «Ольвія і К» щодо дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «Крнель Крафт» за жовтень-листопад 2021 року.

Результати перевірки оформлені актом від 13.05.2025 №6470/23-00-07-04-01/40023772 (далі акт перевірки).

Згідно з висновками акту перевірки ГУ ДПС у Черкаській області встановлено порушення позивачем вимог п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 та п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 527143 грн., в тому числі за жовтень 2021 року на суму 219000 грн. та за листопад 2021 року на суму 308143 грн та завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (ряд.21 декларації) за листопад 2021 року на суму 58057 грн.

Головним управлінням ДПС у Черкаській області на підставі акту перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення від 06.06.2025:

№ 9365/23-00-07-04-01, яким збільшено грошове зобов`язання з ПДВ в розмірі 658929,00 грн, у т.ч. 527143,00 грн основного платежу з податку на додану вартість та 131786,00 грн фінансових санкцій;

№9366/23-00-07-04-01, яким зменшено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (ряд.21 декларації) за листопад 2021 на суму 58057,00 грн.

Позивачем проводилась процедура адміністративного оскарження до ДПС України. Рішенням про результати розгляду скарги від 14.08.2025 №23707/6/99-00-06-01-03-06 ППР залишені без змін, а скаргу без задоволення.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, позивач звернувся в суд з цим позовом.

Для вирішення спору суд врахував норми ПК України в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до п.198.1. ст.198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту згідно з п.198.2. ст.198 ПК України вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Датою збільшення податкового кредиту орендаря (лізингоотримувача) для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об`єкта фінансового лізингу таким орендарем.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

На підставі п.198.7 ст.198 ПК України сума від`ємного значення, що підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду платника, що реорганізується шляхом: приєднання, злиття, перетворення, - підлягає перенесенню до складу податкового кредиту правонаступника у наступному періоді після підписання передавального акта відповідно до законодавства; поділу, виділення, - підлягає перенесенню до складу податкового кредиту правонаступника пропорційно до отриманої частки майна згідно з розподільчим балансом у наступному періоді після підписання розподільчого балансу відповідно до законодавства.

Таке перенесення здійснюється в разі, якщо сума від`ємного значення, що підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду платника, що реорганізується, підтверджена документальною перевіркою контролюючого органу.

Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, відповідно до п.200.1. ст.200 ПК України визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.200.2. ст.200 ПК України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.

Згідно з п.200.4. ст.200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

З наведених законодавчих положень Верховний Суд у постанові від 19.07.2019 у справі №823/128/16 дійшов висновку, що умовами реалізації права платника на податковий кредит, а також на зменшення оподатковуваного доходу на суму понесених витрат є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) та наявність первинних документів (зокрема, податкових накладних), оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства. При цьому, наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах. Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.

Такі висновки Верховного Суду відповідно до ч.5 ст.242 КАС України обов`язкові для врахування судом першої інстанції.

Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Згідно з ч.1 ст.9 Закону України 16 липня 1999 року № 996-XIV Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні (далі Закон №996-XIV) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 ст.9 Закону №996-XIV первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах відповідно до ч.3 ст.9 Закону №996-XIV, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця. Права і обов`язки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції, оформленої первинним документом відповідно до вимог цього Закону, не залежать від факту відображення її в регістрах та на рахунках бухгалтерського обліку.

Частинами 4-9 ст.9 Закону №996-XIV визначено, що регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні.

Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку з використанням електронних засобів оброблення інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

Підприємство вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку та забезпечує їх належне зберігання протягом встановленого строку.

Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Копії первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку можуть бути вилучені у підприємства лише за рішенням відповідних органів, прийнятим у межах їх повноважень, передбачених законами. Обов`язковим є складання реєстру документів, що вилучаються у порядку, встановленому законодавством.

Щодо правовідносин з ТОВ «Енгель Крафт», суд зазначає таке.

Відповідно до договору поставки від 01.09.2021 №09-ІД, ТОВ "Енгель Крафт" (Продавець) зобов`язується передати у власність ФГ «Ольвія і К» (Покупець), а Покупець зобов`язується в порядку та на умовах визначених Договором прийняти та оплатити Товар в асортименті, кількості та за цінами у відповідності до умов Договору.

Договір підписаний директором ТОВ "Енгель Крафт" - ОСОБА_1 та директором ФГ «Ольвія і К» - Ярош О.М., на договорі містяться печатки підприємств.

Стосовно доводів відповідача, що місце складання вищезазначеного договору - м. Львів, в той же час ФГ «Ольвія і К» до перевірки не надано наказ «Про відрядження директора», авансових звітів тощо, суд зазначає таке.

Згідно з ч. 2 ст. 184 ГК України укладення договору на основі вільного волевиявлення сторін може відбуватися у спрощений спосіб або у формі єдиного документа, з додержанням загального порядку укладення договорів, встановленого статтею 181 цього Кодексу, за змістом якої господарський договір укладається в порядку, встановленому ЦК України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину.

При цьому слід відрізняти правочин як вольову дію суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів, від письмового тексту правочину як форми вчинення правочину та способу зовнішнього прояву та фіксації волевиявлення особи.

За частиною 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Отже, норми чинного законодавства допускається вчинення правочину за допомогою засобів електронного або іншого технічного засобу зв`язку, а тому, на переконання суду, фізична присутність/зустріч сторін договору не є обов`язковою.

На підтвердження виконання умов договору та придбання товару (безводний аміак) позивач надав суду видаткові накладні:

від 05.10.2021 №0510-3 на суму 194500,00 грн, у т.ч. ПДВ 32416,67 грн;

від 12.10.2021 №1210-7 на суму 194500,00 грн, у т.ч. ПДВ 32416,67 грн;

від 22.10.2021 №2210-2 на суму 660000,00 грн, у т.ч. ПДВ 110000,00 грн;

від 29.10.2021 №2910-6 на суму 265000,00 грн, у т.ч. ПДВ 44166,67 грн;

від 05.11.2021 №0511-3 на суму 322200,00 грн, у т.ч. ПДВ 53700,00 грн;

від 10.11.2021 №1011-7 на суму 375000,00 грн, у т.ч. ПДВ 62500,00 грн;

від 15.11.2021 №1511-2 на суму 1175000,00 грн, у т.ч. ПДВ 195833,30 грн;

від 18.11.2021 №1811-8 на суму 325000,00 грн, у т.ч. ПДВ 54166,67 грн.

Суд встановив, що вказані видаткові накладні скріплені печатками сторін договору, підписані їх уповноваженими особами, а також містять опис поставленого товару, його кількість, вартість тощо, що дозволяє встановити зміст господарської операції.

Стосовно доводів Акту перевірки про відсутність підписів працівників підприємства на первинних документах, суд враховує висновки Верховного Суду у постанові від 29.01.2020 у справі №916/922/19, в якій вказано, що встановивши наявність відбитку печатки на спірних документах та, враховуючи, що відповідач несе повну відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні відбитків на договорах, актах, суди мають дослідити питання встановлення обставин, що печатка була загублена відповідачем, викрадена в нього або в інший спосіб вибула з його володіння, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа.

У постанові від 20.12.2018 у справі №910/19702/17 Верховний Суд дійшов висновку, що відсутність у видаткових накладних назви посади особи, яка отримала товар за цією накладною, за наявності підпису у цій накладній, який засвідчений відтиском печатки покупця, не може свідчить про те, що такі видаткові накладні є неналежними доказами у справі. Відтиск печатки на видаткових накладних є свідченням участі особи у здійсненні господарської операції за цими накладними.

Стосовно відсутності сертифікатів якості, суд зазначає, що Верховним Судом вказано, що сертифікат якості на товар не належить до документів, на підставі яких формується бухгалтерський і податковий облік. Тому, саме по собі незбереження та ненадання зазначених документів не є безперечним доказом відсутності господарської операції (постанова від 23 жовтня 2018 року по справі №804/16486/15).

Перевезення вантажу підтверджене належним чином оформленими та скріпленими печатками сторін договору товарно-транспортними накладними, в яких зазначено пункт навантаження (м. Черкаси, вул. Холодного Яру, 72) та розвантаження (Черкаська обл., м. Золотоноша, вул. Обухова, 48).

Суд встановив, що перевезення придбаного вантажу здійснювалось належним директору позивача на праві власності транспортним засобом марки VOLVO н.з. НОМЕР_1 з причепом ZASTA НОМЕР_2 , що відповідає умовам п.3.2. договору поставки від 01.09.2021 №09-ІД.

Отже, транспортування придбаного товару підтверджено належними та допустимими доказами, а протилежні висновки Акту перевірки суд вважає необґрунтованими.

Оплата придбаного товару підтверджена заключними банківськими виписками: від 05.10.2021 в сумі 194500,00 грн; від 12.10.2021 в сумі 194500,00 грн; від 22.10.2021 в сумі 660000,00 грн.; від 29.10.2021 в сумі 265000,00 грн; від 05.11.2021 в сумі 322 200,00 грн; від 10.11.2021 в сумі 375 000,00 грн; від 15.11.2021 в сумі 1 040 000,00 грн; від 17.11.2021 в сумі 135 000,00 грн; від 18.11.2021 в сумі 325 000,00 грн.

Отже, позивач підтвердив формування витрат за вищевказаним договором, довів зміну власного майнового стану, пов`язану з правочином.

Для вирішення спору суд врахував висновки Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постановах від 27 лютого 2020 року (справи № 813/7081/14, № 814/120/15), від 3 жовтня 2019 року (справа №813/4079/15), від 10 вересня 2019 року (справа №814/2412/17), які обов`язкові для врахування судом відповідно до ч.5 ст.242 КАС України.

У вказаних рішеннях зазначено, що наслідки для податкового обліку створює фактичний рух активів за результатами здійснення господарських операцій, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту, і вказана обставина є визначальною для дослідження судами.

При цьому, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Будь-яка податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, в тому числі і складена з причин неможливості проведення документальних перевірок, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

Також суд врахував висновки Верховного Суду у постанові від 08 травня 2018 року у справі №815/3526/17 відповідно до яких норми податкового законодавства не визначають певний обсяг матеріальних та/чи трудових ресурсів у платника податків при здійсненні господарської діяльності як критерій правового статусу платника податків щодо отримання податкової преференції у формі податкового кредиту чи наміру платника податків отримати певний результат від здійснення господарської операції (підприємницької діяльності).

Крім того, відповідно до висновків Верховного Суду у постанові від 08 травня 2018 року у справі №814/937/15 відсутність у контрагентів матеріальних та трудових ресурсів також не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).

Отже, висновки акту перевірки з посиланням на податкову інформацію стосовно відсутності у контрагента позивача основних засобів, трудових ресурсів, суд вважає необґрунтованим доказом відсутності здійснення вищевказаних господарських операцій.

Більш того, жодних доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надано.

В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю (висновки Верховного Суду у постанові від 08.05.2018 у справі №814/937/15).

Відповідно до визначень, наведених у ст.1 Закону №996-ХІV: економічна вигода потенційна можливість отримання підприємством грошових коштів від використання активів; господарська операція дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Отже правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкових вигод (валових витрат та податкового кредиту) виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема:

- фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій;

- документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду;

- наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності;

- наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної;

- наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції. За певних інших обставин документи можуть свідчити про існування господарських операцій, які за формою (зовнішнім вираженням) можуть підпадати під визначення реальних і таких, що зумовлюють зміни в структурі активів, зобов`язань та власного капіталу суб`єкта господарювання.

Враховуючи те, що судом встановлено та підтверджено матеріалами справи рух активів у процесі здійснення господарських операцій, наявність у позивача та його контрагента ТОВ «Енгель Крафт» податкової правосуб`єктності учасників господарської операції станом на час вчинення та виконання правочину, встановлено зв`язок між укладеним договором та господарською діяльністю платника податків, витрати підтверджені первинними документами, суд вважає встановленим факт здійснення господарських операцій,

Тому суд дійшов висновку про відсутність сукупності достатніх обставин вважати, що не мали реального характеру господарські операції позивача з вищевказаним контрагентом, на підставі яких позивач включив суми коштів у витрати.

Крім того, за наслідками вищевказаних господарських операцій з складені та зареєстровані в ЄРПН податкові накладні: від 05.10.2021 №2 на суму 194500,00 грн, у т.ч. ПДВ 32416,67 грн; від 12.10.2021 №93 на суму 194500,00 грн, у т.ч. ПДВ 32416,67 грн; від 22.10.2021 №94 на суму 660000,00 грн, у т.ч. ПДВ 110000,00 грн; від 29.10.2021 №154 на суму 265000,00 грн, у т.ч. ПДВ 44166,67 грн; від 05.11.2021 №16 на суму 322200,00 грн, у т.ч. ПДВ 53700,00 грн; від 10.11.2021 №17 на суму 375000,00 грн, у т.ч. ПДВ 62500,00 грн; від 15.11.2021 №61 на суму 1175000,00 грн, у т.ч. ПДВ 195833,30 грн; від 18.11.2021 №62 на суму 325000,00 грн, у т.ч. ПДВ 54166,67 грн.

Тому, позивачем правомірно включено суми коштів за правовідносинами з ТОВ «Енгель Крафт» до податкового кредиту.

Оскільки під час розгляду справи судом встановлено, що правовідносини між позивачем та вищевказаним контрагентом оформлені належним чином, тобто їх реальність підтверджується належно складеними первинними бухгалтерськими документами, суд дійшов висновку, що спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому суд дійшов висновку, що сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно у розмірі 12911,93 грн.

Доказів понесення інших судових витрат суду не надано.

Керуючись ст. 6, 9, 14, 139-143, 241-246, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов фермерського господарства Ольвія і К задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 06.06.2025 №9365/23-00-07-04-01 та №9366/23-00-07-04-01.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області (18001, м. Черкаси, вул. Хрещатик, буд.235, ) на користь фермерського господарства Ольвія і К (19732, Черкаська обл., Золотоніський р-н, с. Мицалівка, вул. Польова, буд.31, ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 12911,93 грн (дванадцять тисяч дев`ятсот одинадцять гривень 93 коп.).

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Олексій РІДЗЕЛЬ