Справа № 440/1152/25
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2025-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: С.С. Бойко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 р. Справа № 440/1152/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.09.2025, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, по справі № 440/1152/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Полтавській області), в якій просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №79 від 09.01.2025 (відповідач помилково вказав 2024 рік) про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.01.2025, зарахувавши до загального трудового стажу роботи період проходження військової служби з 23.05.1987 по 24.05.1989, до пільгового стажу роботи за Списком №2 - період з 01.02.2001 по 26.04.2005 на посаді майстра зміни цеху розливу вуглеводнів виробництва в ЗАТ "Лукор" та призначити пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2 відповідно до пункту "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 03.01.2025.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2. Однак, рішенням №79 від 09.01.2025 відповідачем відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 згідно пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з недосягненням пенсійного віку та пільгового стажу згідно чинного законодавства. Позивач вважає, що вказане рішення відповідача є незаконним, порушує її права, оскільки відмова винесена без врахування висновків рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22.09.2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відмову в призначенні пенсії №79 від 09.01.2025.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах від 03.01.2025 зарахувавши до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком період роботи з 23.05.1987 по 24.05.1989, а також до стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах за Списком №2 період роботи з 01.02.2001 по 26.04.2005, з урахуванням висновків суду.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу в якій просить частково змінити рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025 року у справі № 440/1152/25, а саме зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву від 03.01.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020по справі 1-5/2018 (746/15) та п. б ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення".

Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи в оскаржуваній частині, що призвело до прийняття невірного рішення.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно із ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 03.01.2025 позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до органу ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та пакетом документів.

За результатами розгляду вказаної заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області прийнято рішення №79 від 09.01.2025, яким вирішено відмовити позивачу в призначенні дострокової пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з недосягненням заявником страхового стажу згідно чинного законодавства.

В обґрунтування підстави відмови у вказаному рішенні зазначено, що до страхового стажу не зараховано період проходження військової служби з 23.05.1987 по 24.05.1989 згідно військового квитка НОМЕР_1 від 21.04.1987, оскільки назначене прізвище " ОСОБА_2 " не відповідає даним паспорта " ОСОБА_3 ". До Пільгового стажу не зараховано періоди роботи 2001-2005 в ЗАТ Лукор, оскільки відсутня пільгова довідка про підтвердження періодів пільгової роботи надано лише архівні довідки, рішення комісії відсутнє.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки записами у трудовій книжці підтверджується характер роботи позивача у спірний період на посадах що передбачені Списком № 2, позивач має право на включення періоду роботи період з 01.02.2001 по 26.04.2005 до пільгового стажу, а також, що трудова книжка є самостійною та достатньою підставою для зарахування до страхового стажу позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для зарахування до страхового стажу позивача період проходження ним військової служби з 23.05.1987 по 24.05.1989.

Обираючи ефективний спосіб захисту, суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах від 03.01.2025 зарахувавши до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком період роботи з 23.05.1987 по 24.05.1989, а також до стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах за Списком №2 період роботи з 01.02.2001 по 26.04.2005, з урахуванням висновків суду.

Через неможливість втручання в дискреційні повноваження відповідача, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком задоволенню не підлягають.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позивач рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити пенсію не оскаржує. У доводах та вимогах апеляційної скарги позивач просить змінити рішення суду першої інстанції шляхом включення в його резолютивну частину посилання на рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020по справі 1-5/2018 (746/15) та п. б ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення".

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів зазначає, що позивач в апеляційній скарзі просить частково змінити рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025 року у справі № 440/1152/25, а саме зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву від 03.01.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020по справі 1-5/2018 (746/15) та п. б ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення".

При цьому, звертаючись до суду із даним позовом позивач заявляв такі позовні вимоги:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №79 від 09.01.2025 (відповідач помилково вказав 2024 рік) про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.01.2025, зарахувавши до загального трудового стажу роботи період проходження військової служби з 23.05.1987 по 24.05.1989, до пільгового стажу роботи за Списком №2 - період з 01.02.2001 по 26.04.2005 на посаді майстра зміни цеху розливу вуглеводнів виробництва в ЗАТ "Лукор" та призначити пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2 відповідно до пункту "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 03.01.2025.

В свою чергу, стаття 5 КАС України надає право кожній особі в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до змісту статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Відповідно, формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.

В свою чергу, стаття 47 КАС України дає право позивачу змінити предмет та підставу позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог. Однак, даною нормою чітко визначено часові межі, в рамках яких позивач має право скористатися вказаним правом.

Так, відповідно до частини 1 статті 47 КАС України позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

В свою чергу, за змістом частини 3 статті 262 даного Кодексу якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинитися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Тобто, зазначеними вище нормами процесуального законодавства чітко встановлено строк, в межах якого позивач може звернутися до суду з письмовою заявою про збільшення позовних вимог.

Натомість, у даній справі позивач, зазначив вимогу про необхідність при повторному розгляді його заяви врахування рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020по справі 1-5/2018 (746/15) та п. б ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" лише в апеляційній скарзі, вже на етапі оскарженні рішення суду першої інстанції, чим порушив визначений КАС України порядок зміни або розширення предмету та підстав позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Отже, апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, адже заявлені в апеляційній скарзі вимоги не були предметом розгляду справи в суді першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при ухваленні рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.09.2025 по справі № 440/1152/25 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді З.Г. Подобайло І.С. Чалий