Справа № 635/9743/25
Суддя: Базов О. В.
Дата ухвалення: 2025-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 635/9743/25
Провадження № 2-а/635/205/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року сел. Покотилівка

Суддя Харківського районного суду Харківської області Базов О.В. перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військового комісаріату Комінтернівського, Червонозаводського та Харківського районів про визнання протиправною та скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 від 03.12.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності та скасування накладеного штрафу,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Основ`янського районного суду міста Харкова через систему «Електронний суд» з адміністративною позовною заявою до Військового комісаріату Комінтернівського, Червонозаводського та Харківського районів в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 від 03.12.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності та скасувати накладений штраф. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 припинити заходи, пов`язані з його розшуком Національною Поліцією України. Позовні вимоги обгрунтовує ти, що він є громадянином України та перебуває на військовому обліку. 03 грудня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_2 його було оголошено в розшук Національною поліцією України. У мобільному додатку «Резерв +» відображається його статус «Не прибули за повісткою до ТЦК та СП» та інформація про накладення штрафу в розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень. Він не згоден з постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності та не визнає своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого законодавством про військовий облік. Вважає зазначену постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, а заходи з його розшуку припиненню, виходячи з того, що він фізично не міг отримати повістку та з`явитися за нею до ТЦК та СП, оскільки з 21 грудня 2021 року безперервно перебуває за межами України. 21 грудня 2021 року він офіційно перетнув державний кордон України в пункті пропуску "Бориспіль", про що свідчать відповідні відмітки у його паспорті громадянина України для виїзду за кордон. З того часу на територію України він не повертався і постійно проживає за кордоном. Цей факт може бути підтверджений відомостями з бази даних Державної прикордонної служби України. Таким чином, на момент виклику до ТЦК та СП, а також на момент винесення оскаржуваної постанови, він об`єктивно не міг бути повідомленим належним чином про необхідність явки, оскільки не перебував на території України і не міг отримати повістку в будь-який передбачений законом спосіб. Факт його тривалого перебування за межами держави унеможливлює виконання його обов`язку з`явитися за викликом. Відсутність його явки є прямим наслідком неможливості бути поінформованим про виклик та фізично прибути у вказане місце та час.

Одночасно із пред`явленням позову позивачем було подано клопотання про поновлення порушеного строку на адміністративне оскарження зазначеної вище постанови, в обґрунтування якого послалася нате, що оскаржувана постанова позивачу вручена небула, оскільки 21.12.2021 знаходиться поза межами території України.

Суд дослідивши надані докази у їх сукупності та взаємозв`язку прийшов до наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Частиною 1 статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що процесуальні строки це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Тому в разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Право на звернення до суду не є абсолютним і на цьому неодноразово зауважував Європейський суд з прав людини, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду, повинна його (цього порядку) дотримуватися (рішення Голдер проти Великої Британії від 21.02.1975 р., Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Виходячи з принципу змагальності в адміністративному судочинстві, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Кодексом, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

Відповідно до ч. ч. 3 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 2 статті 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Частиною 6 статті 161 КАС України встановлено обов`язок позивача у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Частинами 2 та 3 статті 123 КАС України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Суд наголошує, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

До позовної заяви позивачем надано докази скріни екрану з застосунку ДІЯ, а саме: про виявлене порушення правил військового обліку та сплату штрафу; скрін військово-облікового документу у якому зазначено дату народження ІНФОРМАЦІЯ_3 , з зазначенням « Документ оновлено о 19:19 /01.11.2025», з текстом «ТЦК та СП 03.12.2024 звернулося до Нацполіції, щоб доставити вас для складання протоколу. Причина: не прибули за повісткою до ТЦК та СП».

При розгляді клопотання позивача про поновлення пропущеного строку на адміністративне оскарження зазначеної вище постанови суддя дійшов висновку, що представник позивача не довів наявність поважних причин пропуску встановленого законом строку.

Позивачем не надано докази поважності причин пропуску строку звернення до суду відповідно до ч.6 статті 161 КАС України.

Відповідно до ч.2 статті 123 КАС України суд повертає позовну заяву.

Керуючись статтею123 ,статтями 240, 241,243, 248, 250,256 , 295 КАС України,

Постановив

Повернути позивачу ОСОБА_1 адміністративний позов ОСОБА_1 до Військового комісаріату Комінтернівського, Червонозаводського та Харківського районів про визнання протиправною та скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 від 03.12.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності та скасування накладеного штрафу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Базов О.В.