Справа № 240/15219/25
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2025-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року м. Житомир справа № 240/15219/25

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним рішення ГУ ПФУ у Закарпатській області від 19.05.2025 року №51 про відмову у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закону №796-XII «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- визнати протиправним повідомлення ГУ ПФУ в Житомирській області від 26.05.2025 року про відмову у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закону №796-XII «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати ГУ ПФУ у Житомирській області призначити пенсію із зниженням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закону №796-XII «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 10.05.2025 року

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Позивач як особа, що потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи 3-ї категорії, 10.05.2025 року з досягненням 54 річного віку та за наявності страхового стажу 19 років 5 місяців 1 день звернулася до Відповідача-1 із заявою про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до вимог статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Листом від 26.05.2025 року Відповідач-1 повідомив, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області відмовлено у такому призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю страхового стажу не менше 26 років. Таку відмову Позивач вважає протиправною, вважає, що має загальний страховий стаж більше ніж 15 років та постійно проживала в с.Сокорики Коростенського району Житомирської області, що відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, що дає їй право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 6 років.

Ухвалою суду від 12.06.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник Відповідача - 1, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, у відзиві на позов проти позову заперечила і зазначила, що за принципом екстериторіальності заява Позивача про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 6 років була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Закарпатській області. За результатами розгляду заяви Позивача рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області Позивачу було відмовлено у призначенні такої пенсії по причині відсутності відповідного періоду страхового стажу (не менше 26 років).

Представник Відповідача - 2, Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області, у відзиві на позов проти позову заперечила і зазначила, що за принципом екстериторіальності заява Позивача про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 6 років була розглянута. За поданими заявником документами до страхового стажу було зараховано всі періоди і сумарний стаж Позивача становив лише 19 років 5 місяців 1 день, що менше необхідних 26 років страхового стажу, що виключає підстави призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав призначення пенсії, в тому числі зі зниженням пенсійного віку, регулюються правовими нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV (надалі-Закон N 1058-IV), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.

За приписами статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною першою статті 26 Закону N 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу в період з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років, а в період з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.

Суд звертає увагу, що у відповідності до вимог ч.4 ст.26 Закону №№1058-IV наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Одночасно суд враховує, що відповідно до частини другої статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII (надалі - Закон № 796-XII) особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні добровільного (гарантованого) відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, на 3 роки та додатково 1 рік за кожні два роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Саме у відповідності до вказаних правових норм було зумовлено звернення Позивача від 12.05.2025 року до Відповідача-2 щодо призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до Закону № 796-XII.

За результатами розгляду вказаного звернення Позивача Відповідачем-1, було прийнято оскаржуване рішення від 19.05.2025 року про відмову у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 6 років.

Таке рішення Відповідача-1 відповідає обставинам справи ґрунтується на вимогах чинного законодавства та не підлягає скасуванню з огляду на таке.

Як зазначено в оскаржуваному рішенні та у відзиві Відповідачів, суть спору між сторонами по даній справі зведена виключно до наявності чи відсутності права Позивача на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 роки, так як станом на 12.05.2025 року загальний страховий стаж становить лише 19 років 5 місяців 1 день, що є недостатнім для призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 6 років.

Наявність у Позивача відповідного періоду постійного проживання чи постійної праці у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 1 січня 1993 року сторонами у справі не оспорюється і, відповідно перед судом не доказується.

Суд спору між сторонами у даній справі зведена виключного до наявності чи відсутності у Позивача загального страхового стажу необхідного для призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років.

Суд вважає безпідставними доводи Позивача, наведені у позові, що для призначення спірної пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до вимог статті 55 Закону № 796-XII загальний страховий стаж повинен бути не менше 15 років.

Позивач не врахувала, що правовими нормами абзацу першого частини першої статті 55 Закону № 796-XII передбачені умови надання пенсій за віком учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи, в тому числі особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, а саме зменшення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, та пропорційне зменшення страхового стажу на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років.

В розумінні частини першої статті 55 Закону № 796-XII параметри зменшення пенсійного віку для призначення пенсії за віком законодавцем передбачені різні:

від 10 років (для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС) до 2 років (для осіб, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986-1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов`язаними з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що виконувалися за урядовими завданнями).

При цьому, визначення розміру зменшення такого віку залежить від статусу особи (учасник ліквідації наслідків аварії чи потерпілий від такої аварії), віднесеним до категорій 1, 2, 3 і 4 та періоду роботи і періоду проживання.

Тобто, за умови наявності підстав для зменшення особі пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону №1058-IV, законодавець передбачає одночасне пропорційне зменшення страхового стажу на кількість років зменшення пенсійного віку.

Так, на день викладення абзацу першого частини першої статті 55 Закону №796-XII в редакції Закону № 2148-VIII від 03.10.2017 року приписи статті 26 Закону №1058-IV в редакції цього ж Закону № 2148-VIII від 03.10.2017 року передбачали, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

В зв`язку з цим станом на 01.01.2018 року і було обумовлено законодавцем обмеження загального розміру зменшення страхового стажу 15 роками.

Таким чином суть спірних відносин між сторонами зведена виключно до наявності чи відсутності підстав, передбачених статтею 55 Закону № 796-XII, для зменшення Позивачу пенсійного віку, що автоматично засвідчить про наявність чи відсутність підстав для пропорційного зменшення страхового стажу, передбаченого ст.26 Закону №1058-IV.

Судом встановлено та визнається сторонами, що відповідно до паспорта громадянина України Позивач, ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто станом на день звернення (12.05.2025 року) була особою, якій виповнилося повних 54 роки. Відповідно до вимог ст.26 Закону №1058-IV з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року призначення пенсії за віком при досягненні 60 річного віку в 2025 році можливе за умови наявності загального страхового стажу не менше 32 років.

Як вже зазначалося судом, Відповідачами визнається наявне у Позивача право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років.

Таким чином, Позивачу може бути зменшено такий пенсійний вік і відповідно пропорційно може бути зменшений вказаний страховий стаж, але виключно на підставах, передбачених положеннями ст. 55 Закону № 796-XII, а саме за умови наявності страхового стажу не менше 26 років (32 роки - 6 років).

Як вже зазначалося судом і не заперечується сторонами, загальний страховий стаж Позивача станом на день звернення про призначення пенсії (12.05.2025 року) становить 19 років 5 місяців 1 день, що менше необхідних 26 років.

Суд вважає помилковими та безпідставними доводи Позивача про необхідність застосування до вказаними правовідносин положень пункту 2 статті 56 Закону № 796-XII, із змінами, внесеними згідно із Законом № 2148-VIII від 03.10.2017.

Вказані правові норми статті 56 Закону № 796-XII регулюють лише відносини щодо пільг при обчисленні стажу роботи (служби) громадянам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 потерпілих від Чорнобильської катастрофи, а не відносини щодо права на зменшення пенсійного віку для призначення пенсії за віком.

В розумінні вимог пункту 2 статті 56 Закону № 796-XII, із змінами, внесеними згідно із Законом № 2148-VIII від 03.10.2017, Позивач як особа, що потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи 3-ї категорії, має право на пенсію в повному розмірі за наявності страхового стажу не менше 15років та за умови досягнення пенсійного віку, передбачеого статтею 26 Закону N 1058-IV, а не за умови зменшення такого пенсійного віку на 6 років.

Враховуючи те, що у Позивача наявні підстави для зменшення пенсійного віку, як громадянину, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, на 6 років та на зменшення сумарно на 6 років страхового стажу, але наявна відсутність необхідного страхового стажу не менше 26 років на день звернення (12.05.2025 року) свідчить про правомірність оскаржуваного рішення Відповідача про відмову в такому призначенні пенсії з 12.05.2025 року.

Стосовно вимоги Позивачки про визнання протиправним та скасування повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, викладеного у формі листа від 26.05.2025, суд зазначає, що така вимога також задоволенню не підлягає, оскільки зазначеним листом пенсійний орган лише повідомив Позивача про результат розгляду її заяви, натомість рішенням, яке безпосередньо впливає на права Позивачки є рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області від 19.05.2025 року №51 про відмову в призначенні пенсії.

З огляду на встановлені у справі обставини, суд вважає, що позовні вимоги Позивача не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України підстави для стягнення або відшкодування судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись вимогами ст.ст.2,90,139-143,242-246,250,255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та до Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк

01.12.25