Справа № 300/4046/24
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2025-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 300/4046/24 пров. № А/857/6918/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Матковської З.М.,

суддів Качмара В. Я., Носа С.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 січня 2025 року у справі № 300/4046/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії (головуючий суддя першої інстанції Бобров Ю.О., час ухвалення - у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, місце ухвалення м. Івано-Франківськ, дата складання повного тексту рішення 03 січня 2025 року),-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач) про визнання бездіяльності протиправною щодо виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення, грошової компенсації за невикористані відпустки та зобов`язання нарахувати та виплатити вказану компенсацію.

На обгрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач протиправно, в порушення вимог Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати не виплатив позивачу компенсацію втрати частини доходу, внаслідок порушення строків виплати грошової компенсації за невикористані дні основної та додаткової відпусток, яка була нарахована та виплачена позивачу на виконання судових рішень.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 січня 2025 року у справі № 300/4046/24 позов задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати компенсації за невикористані дні додаткової відпустки на виконання судових рішень від 15.03.2023 у справі №300/125/23 та від 20.04.2023 у справі №300/123/23, за період з 13.12.2022 по 28.02.2024, у відповідності до положень Закону України від 19.10.2000 №2050-III Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати компенсацію втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати компенсації за невикористані дні додаткової відпустки на виконання судових рішень від 15.03.2023 у справі №300/125/23 та від 20.04.2023 у справі №300/123/23, за період з 13.12.2022 по 28.02.2024, у відповідності до положень Закону України від 19.10.2000 №2050-III Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати компенсації за невикористані дні основної відпустки на виконання судового рішення від 17.01.2024 у справі №300/124/23, за період з 13.12.2022 по 24.04.2024, у відповідності до положень Закону України від 19.10.2000 №2050-III Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати компенсації за невикористані дні основної відпустки на виконання судового рішення від 17.01.2024 у справі №300/124/23, за період з 13.12.2022 по 24.04.2024, у відповідності до положень Закону України від 19.10.2000 №2050-III Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт покликається на те, що відсутні правові підстави для виплати компенсації втрат доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошових коштів належних за рішенням суду, оскільки порушення строків таких виплат не було. Зазначив, що компенсація громадянам втрати частини доходу, внаслідок порушення строків виплати грошової компенсації за невикористані дні основної та додаткової відпусток, згідно Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, не виплачується, так як такі виплати мали разовий характер, а самі порушення виплати відбулися через відповідача. Вважає, що відповідач діяв в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.03.2023 у справі №300/125/23 зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 місячного грошового забезпечення за період з 25.02.2022 по 12.12.2022, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік, одноразової грошової допомоги в розмірі 36% місячного грошового забезпечення за 9 повних календарних місяців служби, грошової компенсації за невикористані 23 доби щорічної основної відпустки за 2022 рік з урахування посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2022 Законом України Про Державний бюджет України на 2022 рік на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.04.2023 у справі №300/123/23 зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період за 2022 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, а саме з 12.12.2022.

На виконання вказаних судових рішень позивачу 28.02.2024 нараховано та виплачено суму заборгованості в розмірі 64 827,11 грн.

Також постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2024 у справі №300/124/23 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані 23 календарні дні щорічної основної відпустки передбаченої пунктом 14 статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20 грудня 1991 року № 2011-XII, з урахуванням додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2022 № 168.

На виконання даного рішення позивачу 24.04.2024 виплачено заборгованість в розмірі 21 924,19 грн.

Позивач звернувся до відповідача із заявою по нарахування компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати грошової компенсації за невикористані дні основної та додаткової відпусток відповідно до Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Листом від 25.04.2024 року відповідачем надано відповідь, згідно якої зазначено, що перерахунок грошових коштів згідно судових рішень не є наслідком порушення військовою частиною встановлених строків їх виплати.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору, оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Завданням адміністративного судочинства України відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ (далі Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі Порядок № 159).

Статтею 1 Закону № 2050-ІІІ визначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно зі статтею 2 Закону № 2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: - пенсії; - соціальні виплати; - стипендії; - заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Пункти 1, 2 Порядку № 159 відтворюють положення Закону № 2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

Відповідно до норм статей 3, 4 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до статті 6 Закону № 2050-III компенсацію виплачують за рахунок власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян; коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету.

Відповідно до статті 7 Закону № 2050-ІІІ відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 Закону № 2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Вищевказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 22 червня 2018 року у справі № 810/1092/17 та від 13 січня 2020 року у справі № 803/203/17, від 15 жовтня 2020 року у справі № 240/11882/19, від 29 квітня 2021 року у справі № 240/6583/20.

Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, додаткової грошової винагороди).

Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення, а право на отримання такої особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Так, у випадку бездіяльності власника або уповноваженого ним органу щодо нарахування та виплати громадянину належного грошового забезпечення, така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови зобов`язання власника або уповноваженого ним органу здійснити донарахування належних громадянину сум доходів.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 09 серпня 2022 року у справі № 460/4765/20.

Стаття 1 та 7 Закону № 2050-ІІІ передбачають, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Апеляційний суд зазначає, що виконання судових рішень позивачу 28.02.2024 та 24.04.2024 нарахована та виплачена компенсація за невикористані дні основної та додаткової відпусток в розмірі 64 827,11 грн. та 21 924,19 грн., відповідно, проте на заяву позивача про виплату компенсації втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати таку виплату не здійснено.

За таких обставин, відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо нарахування і виплати позивачу компенсації втрати частини доходу, внаслідок несвоєчасної виплати компенсації за невикористані дні основної та додаткової відпусток за період з 13.12.2022 по 28.02.2024 та з 13.12.2022 по 24.04.2024, у відповідності до положень Закону №2050-III.

Отже, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які ґрунтуються на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 січня 2025 року у справі № 300/4046/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді В. Я. Качмар
С. П. Нос