Справа № 300/7162/25
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2025-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" грудня 2025 р. справа № 300/7162/25
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Шумея М.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не внесення даних про виключення з військового обліку до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, реєстру ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі даних тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 22.06.2023;
- зобов`язати
ІНФОРМАЦІЯ_4 внести інформацію про виключення з військового обліку та підстави виключення з військового обліку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів Оберіг у відповідності до записів у його тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 22.06.2023;
- скасувати протокол засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 14.09.2023 № 19, яким скасовано постанову військово лікарської комісії від 20.06.2023 № 123/34, на підставі якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 було визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
Позовні вимоги мотивовані протиправною бездіяльністю ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не внесення даних про виключення з військового обліку до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, реєстру ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі даних тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 22.06.2023.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.10.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.10.2025 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Копію вищезазначеної ухвали та матеріали адміністративного позову отримано Центральною військово-лікарською комісією Міністерства оборони України 27.10.2025 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
Копію вищезазначеної ухвали та матеріали адміністративного позову отримано ІНФОРМАЦІЯ_1 30.10.2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Однак, відповідачі не скористалися своїм правом на подання відзиву.
Відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в сукупності письмові докази, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса місця проживання; АДРЕСА_1 , перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 .
За результатами проходження військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_6 20.06.2023 позивача було визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
Відповідно до тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 22.06.2023, позивач не є військовозобов`язаним, так як на підставі п. З ч. 6 статті 37 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» виключений з військового обліку у зв`язку з визнанням не придатним до військової служби з виключенням з військового обліку про, що зроблено запис у його військово-обліковому документі, а саме: ст. 64 «а» графи II розкладу хвороб, Наказу МОУ № 402 від 2008 року.
Даний запис у військовому квитку засвідчений гербовою мастиковою печаткою, що передбачено «Положенням про військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу» затвердженого Указом Президента України від 30 грудня 2016 року № 582/2016.
Тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 22.06.2023 не передбачає повторне медичне обстеження.
Відповідно до довідки ВЛК від 20.06.2023 № 123/34 позивача військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_6 визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
20.08.2025 року після оновлення електронного військово-облікового документу через застосунок Резерв +, позивачем було виявлено, що інформація в реєстрі Оберіг не відповідає даним його військово-облікового документу на бланку, так як зазначено, що він перебуває на військовому обліку, військовозобов`язаний.
08.09.2025 року позивач звернувся з заявою б/н від 27.08.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_1 з проханням:
- розглянути дану заяву;
- керуючись ч.2 ст. 13 ЗУ «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» повідомити чи знищена в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформація відносно виключеного з військового обліку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що відображено у його тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 22.06.2023;
- відобразити/ внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, реєстру Оберіг інформацію щодо виключення з військового обліку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у відповідності до тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 22.06.2023;
- привести у відповідність дані у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, реєстрі Оберіг відносно виключеного з військового обліку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у відповідності до записів у його тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 22.06.2023;
- відобразити/ внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, реєстру Оберіг інформацію щодо підстав виключення з військового обліку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у відповідності до його тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 22.06.2023.
Позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з проханням внести правильно дані про виключення з військового обліку до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, Реєстру Оберіг, так як відповідач виключив позивача з військового обліку.
До заяви б/н від 27.08.2025 позивачем були прикладені належним чином посвідчені
- належним чином посвідчена копія паспорту громадянина України;
- належним чином посвідчена копія довідки РНОКПП;
- належним чином посвідчена копія тимчасового посвідчення військовозобов`язаного
№ НОМЕР_1 від 22.06.2023;
- електронний військово-обліковий документ у ПДФ форматі в якому зазначено, що
виключений з військового обліку (станом на 16.08.2025);
- електронний військово-обліковий документ у ПДФ форматі в якому зазначено, що на
обліку та військовозобов`язаний (станом на 20.08.2025);
- скрин екрану з інформацією з застосунку Резерві з відображенням виключення з
- належним чином посвідчена копія довідки ВЛК № 123/34 від 20.06.2023.
Позивач при зверненні до відповідача надав належним чином посвідчені копії усіх необхідних документів, що підтверджують виключення позивача з військового обліку саме ІНФОРМАЦІЯ_1 .
До відповіді додано копію витягу з протоколу М 19 від 14.09.2023 Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України (далі - відповідач -2/ЦВЛК), який передбачає:
1) Постанову ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 від 20.06.2023 № 123/34, на підставі статті 64-а графи II Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби щодо рядового запасу ОСОБА_1 , 1983 року народження - непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку - СКАСУВАТИ.
2) Підлягає повторному медичному огляду ВЖ при ІНФОРМАЦІЯ_8 та СГ1
Позивач вважаючи такі дії відповідачів протиправними звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
Суд, у відповідності до статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, вирішуючи питання про те, яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, виходить з положень нормативних актів в редакціях, що діяли на момент виникнення цих правовідносин та зазначає зміст норм права відповідно до них.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі Закон №2232-ХІІ) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок включає дотримання правил військового обліку (ч.3 ст.1 Закону №2232-ХІІ).
Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.5 ст.33 Закону №2232-ХІІ).
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487 затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі Порядок №1487), який визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності.
Пунктом 79 Порядку №1487 передбачено, що районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема: організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; проставляють у військово-облікових документах призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідні відмітки про взяття їх на військовий облік, зняття та виключення з нього.
Згідно з п.7 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (далі Положення №154) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства.
Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, м. Києва та Севастополя.
З метою забезпечення виконання завдань та визначених функцій районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у їх складі утворюються структурні підрозділи (відділи, відділення, групи, служби), які провадять діяльність відповідно до положення про структурний підрозділ районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що затверджується керівником районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до п.9 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема, ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Частиною 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» передбачено вичерпні підстави для виключення військовозобов`язаного з військового обліку, серед яких, зокрема, визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку (п.3 ч.6 ст.37 Закону).
Відповідно до частини третьої статті 1 Закону №2232-XII (в редакції 01.01.2007р.) щодо загального військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії, зокрема, невійськовозобов`язані - особи, не взяті на військовий облік або зняті з нього.
При цьому, підпунктом 3 с.6 ст. 37 Закону №2232-XII на той час було установлено, що зняттю з військового обліку підлягають громадяни, визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку.
Згідно з пунктом 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487 (далі - Порядок №1487), районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, з-поміж іншого: здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; проставляють у військово-облікових документах призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідні відмітки про взяття їх на військовий облік, зняття та виключення з нього.
Статтею 37 Закону №2232-ХІІ (в чинній редакції) врегульовані підстави для: взяття на військовий облік та зняття з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (частини перша-п`ята); виключення з військового обліку у відповідних ТЦК та СП (частина шоста).
Відповідно до частини шостої статті 37 Закону №2232-ХІІ виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які: 1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими; 2) припинили громадянство України; 3) визнані непридатними до військової служби; 4) досягли граничного віку перебування в запасі.
У громадянина, якого виключено з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 цієї частини, військово-обліковий документ не вилучається. До військово-облікового документа громадянина вносяться дані про виключення із військового обліку.
Суд вважає, що ключовим у спірних правовідносинах є факт прийняття рішення про виключення позивача з військового обліку та його реалізація, оскільки саме виключення з військового обліку є юридичним фактом, який свідчить про остаточну втрату позивачем статусу військовозобов`язаного.
За змістом указаних норм знятий з військового обліку не є тотожним виключений з військового обліку. Так зняття з військового обліку це тимчасовий захід, а виключення з обліку остаточне звільнення від військового обов`язку.
Процедурно рішення про виключення громадянина України з військового обліку означає, що ця особа більше не перебуває на військовому обліку та втрачає статус військовозобов`язаного/резервіста.
При цьому, відповідно до норм чинного законодавства для внесення відповідної відмітки про виключення із військового обліку повинні існувати відповідні підстави. Запис у військово-обліковому документі непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку вчиняється на підставі постанови військово-лікарської комісії.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач, ініціюючи у заяві від 08.09.2025 року питання внесення змін до даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, надав наявні у нього документи, які підтверджують, що останній визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, в той час як відповідачем будь-яких доказів та обґрунтувань з посиланням на нормативно-правові акти щодо поновлення на військовому обліку позивача не надано.
Натомість встановлення та перевірка відомостей, зазначених у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного, військовому квитку, необхідних для внесення відповідних змін (у разі їх невідповідності) у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, громадянин України, є повноваженням ТЦК та СП.
Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, до компетенції та обов`язків якого належить внесення змін до персональних та службових даних військовозобов`язаних в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, після отримання від позивача заяви та документів, повинен був внести зміни до Реєстру, а у випадку відмови у вчиненні дій, про які йшлося повідомити обґрунтовані причини та нормативні підстави.
Однак відповідач не розглянув по суті заяву ОСОБА_1 та не вирішив порушене у ній питання (про внесення даних щодо статусу та категорії обліку, підстави зняття/виключення з військового обліку, відомостей про постанову військово-лікарської комісії, якою його було визнано непридатним до військової служби). Отже, наявні підстави для висновку про те, що така заява не була вирішена по суті (відсутнє будь-яке рішення, яке б породжувало для позивача юридичні наслідки).
Посилання відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_9 на витяг з протоколу №19 від 14.09.2023 року, суд зазначає наступне.
Верховний Суд України у Постанові №21-620а/14 від 10 лютого 2015 року зазначив, що
згідно з ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року №1-рп/99, відповідно до пункту 2 якого дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого
вони настали або мали місце.
Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 13 травня 1997 року №1-зп зазначив,
що стаття 58 Конституції України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в час. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.
Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи в громадян упевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршено прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта (абзаци перший і другий пункту 5 мотивувальної частини вказаного Рішення).
Суть зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів полягає в тому, що їх приписи поширюються на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності тільки за умови, якщо вони; скасовують або пом`якшують відповідальність особи (абзац другий пункту 2 Рішення Конституційного Суду України №6-рп/2000 КСУ від 19 квітня 2000 року). Мета принципу незворотності - блокувати ущемлення прав і свобод людини з боку держави. Така направленість тлумачення цього принципу робить його однією з важливих гарантій захисту від свавілля з боку влади, безпеки людини як громадянина, довіри до державних інституцій. Надання зворотної сили законам суперечить духу правової держави.
Відповідно до п.3 «Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа», що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559 (далі - Порядок № 559) відомості, що зазначені у військово-обліковому документі громадянина України, який перебуває або був виключений з військового обліку Збройних Сил, СБУ, розвідувального органу, повинні відповідати відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Оскільки відповідачами не доведено підстави взяття позивача повторно, суд зазначає, що рішення про виключення з військового обліку є остаточним людина не повинна знову ставати на військовий облік, окрім випадків коли вона робить це добровільно.
Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Згідно статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, наступне.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином з урахування задоволення позовних вимог, суд приходить висновку про необхідність пропорційно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не внесення даних про виключення з військового обліку до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, реєстру ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі даних тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 22.06.2023.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 внести інформацію про виключення з військового обліку та підстави виключення з військового обліку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів Оберіг у відповідності до записів у його тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 22.06.2023.
Скасувати протокол засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 14.09.2023 № 19, яким скасовано постанову військоволікарської комісії від 20.06.2023 № 123/34, на підставі якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 було визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605.6 грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605.6 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шумей М.В.