Справа № 380/823/25
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2025-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/823/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2025 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хоми О.П., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі - відповідач-1, ГУ НП у Львівській області), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ НП у Львівській області щодо ненарахування та невиплати при звільненні зі служби в поліції ОСОБА_1 компенсації за не відбуті 545 днів відпустки;

- зобов`язати ГУНП у Львівській області нарахувати та виплатити грошову компенсацію ОСОБА_1 за не використані 545 днів відпустки, виходячи з розміру грошового забезпечення, до складу якого включити індексацію та додаткову винагороду (доплату), визначену постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» без урахування податків та зборів;

- визнати протиправною бездіяльність ГУ НП у Львівській області щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції ОСОБА_1 не в повному розмірі;

- зобов`язати ГУНП у Львівській області перерахувати розмір одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції виходячи з розміру грошового забезпечення, до складу якого включити індексацію та додаткову винагороду (доплату), визначену постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та виплати таку ОСОБА_1 без урахування податків та зборів;

- ???визнати протиправною бездіяльність ГУ НП у Львівській області щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані 149 днів відпустки ОСОБА_1 не в повному розмірі;

- зобов`язати ГУ НП у Львівській області перерахувати та виплатити грошову компенсацію ОСОБА_1 за не використані 149 днів відпустки виходячи з розміру грошового забезпечення, до складу якого включити індексацію та додаткову винагороду (доплату) визначену постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану» без урахування податків та зборів;

???- визнати протиправною бездіяльність ГУ НП у Львівській області щодо не нарахування та не виплати індексації ОСОБА_1 за період з 07.11.2015 по 31.10.2017;

- зобов`язати ГУ НП у Львівській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017, без урахування податків та зборів, виходячи з розміру нарахованого грошового забезпечення за вказаний період та базового місяця - листопад 2015 року;

- визнати протиправною бездіяльність ГУ НП у Львівській області щодо нарахування та виплати індексації ОСОБА_1 за період з 01.01.2024 по 12.12.2024 з розрахунку базового місяця грудень 2023 року;

- зобов`язати ГУ НП у Львівській області перерахувати індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2024 по 12.12.2024, виходячи з розміру нарахованого грошового забезпечення за вказаний період та базового місяця - листопад 2015 року, виплатити таку без урахування податків та зборів.

- визнати протиправною бездіяльність ГУ НП у Львівській області щодо не нарахування та не виплати доплати за службу в нічний час ОСОБА_1 за період з 07.11.2015 по 12.12.2024;

- зобов`язати ГУ НП у Львівській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 доплату за службу в нічний час за період з 07.11.2015 по 12.12.2024, без урахування податків та зборів.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що проходила службу в органах внутрішніх справ та в Національній поліції України, зі служби з якої її звільнено через хворобу наказом ГУ НП у Львівській області від 12.12.2024 №836 о/с. При звільненні зі служби відповідач не провів з нею усіх належних розрахунків, зокрема не виплатив належний розмір компенсації за усі невикористані дні відпустки, одноразової грошової допомоги при звільненні, індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 та з 01.01.2024 по 12.12.2024 та доплати за службу в нічний час. Для відновлення порушеного права звернулася до суду з цим позовом.

Відповідачем позову не визнано з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, суть яких полягає у такому. Постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2016 №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» від 16.09.2016 №730 утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції та ліквідовано територіальні органи Міністерства внутрішніх справ. Жодним нормативним актом не встановлено, що Національна поліція України є правонаступником органів міліції, а тому ГУ НП у Львівській області як новостворена установа не повинна відповідати за зобов`язаннями ГУ МВС у Львівській області, а саме за невиплату компенсації за невикористанні відпустки з 1998 по 2015 роки. Відповідно до пункту 6 Розділу VІІI Порядку № 260 нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні із служби здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення, ураховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, процентну надбавку за стаж служби в поліції, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, установлені наказами на день звільнення. Таким чином, законодавцем не включено індексацію грошового забезпечення до розрахунку місячного грошового забезпечення, згідно з яким здійснюється виплата грошової компенсації за невикористану відпустку та одноразової грошової допомоги при звільненні.

Відповідно до положень постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», які регламентують порядок виплати додаткової винагороди, слідує, що ця винагорода виплачувалась поліцейським за наявності певних умов, а саме: на період дії воєнного стану; пропорційно часу участі у відповідних заходах; на підставі наказів командирів (начальників). Отже, передбачена Постановою № 168 додаткова винагорода не має регулярного характеру та не відноситься до складу місячного грошового забезпечення як доплата, що має постійний характер. Таким чином, відсутні підстави для включення до складу грошового забезпечення, з якого обраховано позивачу грошову компенсацію за невикористані дні відпустки та одноразової грошової допомоги при звільненні, додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168.

Щодо індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 зазначає, що Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою КМУ від 17.07.2003 № 1078, в редакціях, чинних на час виникнення спірних правовідносин, не передбачав проведення індексації грошового забезпечення поліцейських. Лише постановою КМУ від 18.10.2017 №782 до пункту 2 зазначеного Порядку були внесені зміни про те, що проведення індексації доходів населення здійснюється також і поліцейським. Згідно з відповіддю УФЗБО ГУНП у Львівській області № 26068-2025 від 13.02.2025 (389393) індексація грошового забезпечення позивача з 01.08.2024 по 12.12.2024 нарахована і виплачена.

Зазначає, що підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції. Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється керівником підрозділу, у якому проходить службу поліцейський, шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною в додатку 1 до Порядку № 260, яка до 15 числа місяця, наступного після залучення поліцейських до несення служби в нічний час, подається до фінансового підрозділу. Доплата за службу в нічний час не має постійного характеру та виплачується поліцейським, залучення яких до служби в нічний час підтверджене вказаними вище документами за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць. Аналіз вказаних норм свідчить про те, що поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35% посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час, при цьому, виплата такої доплати здійснюється на підставі довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку до Порядку № 260. Звертає увагу про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження обставин виконання позивачем службових обов`язків в нічний час за час проходження служби. Просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою від 20.01.2025 позовна заява, подана без додержання вимог, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України), була залишена без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків позовної заяви.

Вимоги ухвали позивачем виконано.

Ухвалою від 06.02.2025 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Відповідачем 25.02.2025 (вх. №15676) подано відзив на позовну заяву.

Позивачем подано: 25.03.2025 (вх. №25381) пояснення по справі та 26.03.2025 (вх. №25500) клопотання про витребування доказів.

Ухвалою від 28.03.2025 клопотання позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано від ГУ НП у Львівській області відповідні докази.

Відповідачем подано: 08.04.2025 додаткові пояснення по справі (вх. №29663) та 23.05.2025 (вх. №42861) та на виконання вимог ухвали клопотання про долучення доказів (вх. №42866).

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 з 1998 по 2022 роки проходила службу в органах внутрішніх справ та в Національній поліції України.

Наказом ГУ НП у Львівській області від 12.12.2024 №836 о/с ОСОБА_1 звільнена зі служби в поліції відповідно до пункту 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу).

Стаж служби в поліції ОСОБА_1 при звільненні в календарному обчисленні становить 26 років 03 місяці 26 днів.

При звільненні позивачу нарахована та виплачена одноразова грошова допомога та грошова компенсація за невикористані під час проходження служби в поліції 149 днів відпустки.

Позивач, вважаючи, що відповідач при звільненні з військової служби не здійснив усіх належних їх розрахунків, звернулася до суду з цим позовом.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 45 Конституції України кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

Щодо позовних вимог в частині нарахування та виплати грошової компенсації за невикористанні 545 днів відпустки.

Державні гарантії права на відпустки працівників, умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи визначає Закон України «Про відпустки» від 15.11.1996 №504/96-ВР (далі - Закон №504/96-ВР).

Статтею 4 Закону №504/96-ВР установлені такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону); 3) творча відпустка (стаття 16 цього Закону); 3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 16-1 цього Закону); 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону); відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (стаття 18-1 цього Закону); додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (стаття 19 цього Закону); 5) відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26 цього Закону). Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватись інші види відпусток.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону №504/96-ВР у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Аналогічні положення містяться в частині першій статті 83 КЗпП України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

Відповідно до частин першої та третьої статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно з частинами першою та другою статті 92 Закону №580-VIII поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 93 Закону №580-VIII передбачено, що тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів. Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Відповідно до частини десятої статті 93 Закону №580-VIII за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Частинами першою та другою статті 94 Закону №580-VIII обумовлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Наказом МВС України від 06.04.2016 №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 29.04.2016 №669/28799, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок № 260).

Положення Порядку №260 визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання).

Пунктом 3 розділу І Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абзацами сьомим і восьмим пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

З огляду на наведене, суд зауважує, що чинне законодавство допускає ймовірність невикористання поліцейським відпустки протягом календарного року. Також не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яким він уже скористався в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що полягає в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Рішенням Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.

З огляду на відсутність правового врегулювання положеннями Закону №580-VIII і Порядку №260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, суд дійшов висновку, що при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону №504/96-ВР.

Так, відповідно до частини першої статті 24 Закону №504/96-ВР і частини першої статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

Саме такі правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 160/10875/19.

Судом з матеріалів справи встановлено, що при звільненні зі служби в поліції позивачу була виплачена компенсація за 149 днів невикористаної відпустки за фактично відпрацьований час за 2016 рік - 13 днів додаткової відпустки, за 2021 рік - 30 днів основної відпустки та 15 днів додаткової відпустки, за 2022 рік - 20 днів основної відпустки та 15 днів додаткової відпустки, за 2023 рік - 15 днів додаткової відпустки та за фактично відпрацьований час у 2024 році - 27 днів основної відпустки та 14 днів додаткової відпустки.

Водночас, з листа ГУ МВС України у Львівській області від 17.02.2025 №9п/к-2025 судом встановлено, що з 2002 по 2007 роки ОСОБА_2 мала право на відпустку тривалістю 30 календарних днів основної відпустки.

Згідно до особових карток ГУМВС України у Львівській області їй надавались такі відпустки:

- у період з 09 грудня по 12 грудня 2002 року (наказ УМВС України у Львівській області від 14.08.2002 № 396 о/с) та у період з 13 грудня по 26 грудня 2002 року (наказ УМВС України у Львівській області від 25.03.2003 № 132 о/с) - додаткова відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами;

- у період з 27 грудня 2002 по 10 жовтня 2005 року (наказ УМВС України у Львівській області від 01.02.2007 № 370 о/с) - додаткова відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку;

- за 2004 рік, в період з 03 лютого по 17 лютого 2005 року (наказ УМВС України у Львівській області від 02.02.2005 № 120 о/с);

- за 2006 рік, в період з 10 липня по 13 серпня 2006 року (наказ УМВС України у Львівській області від 13.07.2006 № 79 о/с);

- за 2007 рік, в період з 04 червня по 04 липня 2007 року (наказ ГУМВС України у Львівській області від 04.06.2007 № 330 о/с).

У період з 2008 по 2012 роки ОСОБА_1 мала право на відпустку тривалістю 30 календарних днів основної відпустки та 05 календарних днів додаткової відпустки, згідно особових карток ГУМВС України у Львівській області їй надавались відпустки:

- у період з 28.04.2008 по 17.01.2011 (наказ ГУМВС України у Львівській області від 07.05.2008 № 170 о/с) - додаткова відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку:

- за 2010 рік, в період з 31 березня по 07 травня 2011 року (наказ ГУМВС України у Львівській області від 31.03.2011 № 9 о/с);

- за 2011 рік, в період з 02 грудня 2011 року по 06 січня 2012 року (наказ ГУМВС України у Львівській області від 02.12.2011 № 46 о/с);

- за 2012 рік, в період з 09 січня по 18 січня 2012 року (наказ ГУМВС України у Львівській області від 12.01.2012 № 2 о/с), в період з 25 червня по 30 липня 2012 року (наказ УМВС України у Львівській області від 22.06.2012 № 22 о/с).

ОСОБА_1 у період з 2013 по 2015 роки мала право на відпустку тривалістю 30 календарних днів основної відпустки та 10 календарних днів додаткової відпустки.

Згідно до особових карток ГУМВС України у Львівській області їй надавались відпустки:

- за 2013 рік, в період з 20 липня по 28 серпня 2013 року (наказ ГУМВС України у Львівській області від 22.07.2013 № 32 o/с);

- за 2014 рік, в період з 04 серпня по 13 вересня 2014 року (наказ ГУМВС України у Львівській області від 28.07.2014 № 31 о/с), в період з 26 грудня 2014 року по 04 січня 2015 року (наказ ГУМВС України у Львівській області від 24.12.2014 № 58 о/с).

Крім цього, у цьому листі вказано про відсутність інформації щодо надання відпустки за 2005 рік в ГУМВС України у Львівській області.

Суд звертає увагу, що лист ГУ МВС України у Львівській області від 17.02.2025 №9п/к-2025 є єдиним документом, в якому міститься інформація про використані ОСОБА_1 відпустки за час проходження нею служби в органах внутрішніх справ з 1998 по 2015 роки.

Натомість цей лист не містить інформації про кількість невикористаних днів відпустки за вказаний період.

Жодні інші докази, які б свідчили про наявність у ОСОБА_1 невикористаних днів основної та додаткової відпустки в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, доводи ОСОБА_1 про не нараховану та не виплачену їй при звільненні грошову компенсацію за невикористані 545 днів відпустки не підтверджено жодними належними та допустимими доказами, рівно і не підтверджено наявність у позивача саме 545 днів невикористаних відпусток.

Тому позовні вимоги про виплату грошової компенсації за вказану кількість днів є безпідставними.

Водночас згідно наказу ГУ НП у Львівській області від 12.12.2024 №836 о/с ОСОБА_1 виплачено грошову компенсацію за невикористані під час проходження служби дні щорічних оплачуваних відпусток у кількості 149 днів (за 2016 рік - 13 днів додаткової відпустки, за 2021 рік - 30 днів основної відпустки та 15 днів додаткової відпустки, за 2022 рік - 20 днів основної та 15 днів додаткової відпустки, за 2023 рік - 15 днів додаткової відпустки за фактично відпрацьований час, у 2024 році 27 днів основної відпустки та 14 днів додаткової відпустки).

Невиплата грошової компенсації за 2017, 2018, 2019, 2020 роки свідчить про те, що ОСОБА_1 за цей період право на отримання відпусток використала.

Щодо позовних вимог в частині ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частин першої та другої статті 94 Закону № 580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Згідно з частиною п`ятою статті 94 Закону №580-VIII грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-XIІ (далі - Закон №1282-ХІІ) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно з частинами 1 та 6 статті 2, частиною 1 статті 4 Закону №1282-ХІІ, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 - 103 відсотка).

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Згідно до статті 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 №2017-III законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо: індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

З огляду на викладене, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці і у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) покладається на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності та виду юридичної особи.

Частиною 2 статті 5 Закону №1282-ХІІ передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, з наступними змінами та доповненнями (далі - Порядок №1078 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 1-1 Порядку №1078, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 - 103 відсотка). Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2013 року - місяця опублікування Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 06.02.2003 №491-IV. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищував поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Згідно з пунктом 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, в тому числі: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговості його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється, зокрема, у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік.

Тобто сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону №1282-ХІІ, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

Таким чином індексація заробітної плати є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Суд зазначає, що системний аналіз норм Закону № 2017-ІІІ та Закону № 1282-ХІІ дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. При цьому, відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації, у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією), є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 №782 внесено зміни до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, доповнивши абзац п`ятий після слова «військовослужбовців» словом «поліцейських».

Як вже встановлено судом та не заперечується сторонами, у період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року позивачу індексація грошового забезпечення не виплачувалась. Відповідач мотивує вказану бездіяльність тим, що зміни до Порядку №1078, які зобов`язують здійснювати індексацію грошового забезпечення поліцейських, були внесені лише 18.10.2017 постановою Кабінету Міністрів України №782.

Однак суд звертає увагу, що положення Закону №580-VIII мають вищу юридичну силу, ніж положення Порядку №1078. Суд відхиляє доводи відповідача про те, що індексація грошового забезпечення позивача повинна здійснюватися лише з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України №782, оскільки така індексація прямо передбачена положеннями Закону України «Про Національну поліцію» та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Саме такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 16.07.2020 у справі № 2140/1763/18 та від 21.01.2021 у справі №160/35/20.

Оскільки індексація грошового забезпечення прямо передбачена положеннями Законів №580-VIII та №1282-ХІІ , тому, в силу положень частини 2 статті 8 Закону №1282-ХІІ за наявності підстав, визначених цим Законом, право населення на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами.

Кабінет Міністрів України 11.11.2015 прийняв постанову №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», додатками 3-10 якої затверджено схеми посадових окладів поліцейських.

Отже листопад 2015 року є базовим місяцем для обрахунку індексації грошового забезпечення позивача.

Викладене у сукупності зумовлює висновок суду про протиправність не проведення відповідачем індексації грошового забезпечення позивача за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року включно, тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими.

Щодо періоду нарахування та виплати індексації грошового забезпечення починаючи з 01.01.2024, то суд зауважує, що прикінцевими положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» зупинено на 2023 рік дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Вказана норма є чинною на даний час та не визнавалась неконституційною.

Отже, підприємства, установи, організації у 2023 році звільнені від обов`язку здійснювати нарахування та виплату індексації доходів, зокрема, оплати праці (грошового забезпечення). Обчислення індексу споживчих цін для нарахування сум індексації у 2023 році не здійснюється.

Разом з тим, оскільки дію Закону №1282-XII зупинено на 2023 рік, то підзаконний нормативно - правовий акт - Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, який прийнятий на виконання вимог частини 2 статті 6 вказаного Закону, також не діяв протягом 2023 року.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2024 року у справі № 580/5218/23 та Першого апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року у справі № 200/4378/23.

У подальшому статтею 39 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09 листопада 2023 року № 3460-IX визначено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з 01 січня 2024 року.

Тобто, починаючи з січня 2024 році право на проведення індексації заробітної плати працівників було поновлено, однак обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадилося наростаючим підсумком, починаючи з 01 січня 2024 року.

Згідно з офіційними даними, що містяться на сайті Державної служби статистики України індекс споживчих цін (індекс інфляції) в січні 2024 року становив 100,4%, в лютому 2024 року - 100,3%, в березні 2024 року - 100,5%, в квітні 2024 року - 100,2%, травні - 100,6%, червні - 102,2%.

Отже, лише у червні 2024 року поріг індексації 103% наростаючим підсумком знову перевищено (1,004 х 1,003 х 1,005 х 1,002 х 1,006 х 1,022 х 100 = 104,25%), індекс інфляції за червень 2024 року опубліковано у липні 2024 року, відтак позивачу правомірно відновлено виплату поточної індексації у серпні 2024 року.

Як вбачається з матеріалів справи, індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 виплачувалася з серпня 2024 року по грудень 2024 року.

Таким чином, у період з 01.01.2024 по 12.12.2024 позивачу належним чином обчислено індексацію грошового забезпечення, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Стосовно індексації грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті компенсації за невикористані 149 днів відпустки та одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції, суд зазначає таке.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-XII (далі - Закон №1282-XII).

За визначенням, наведеним в статті 1 Закону №1282-XII, індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення).

Частиною другою статті 5 Закону №1282-XII визначено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів (частина перша статті 9 Закону №1282-XII).

Відповідно до норм статті 6 Закону №1282-XII у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі Порядок №1078), який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Пунктом 2 Порядку №1078 визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, серед іншого, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Згідно з пп.2) пункту 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Згідно з пунктом 3 розділу ІІІ Порядку №100 при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.

Пункт 4 цього розділу Порядку містить вичерпний перелік виплат, які при обчисленні середньої заробітної плати не враховуються, індексація серед них відсутня.

Отже, сума індексація грошового забезпечення повинна включатися до складу грошового забезпечення позивача, з якого обчислюється розмір грошової компенсації за невикористану відпустку.

Стосовно вимоги про врахування додаткової винагороди (доплати), передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, при обчисленні грошової компенсації за невикористані дні відпустки та одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції, суд зазначає таке.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 Про введення воєнного стану в Україні та №69 Про загальну мобілізацію Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).

Пунктом 1 Постанови №168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Отже, суд наголошує, що додаткова винагорода, яка передбачена Постановою №168, не має регулярного характеру та виплачується на підставі наказів командирів (начальників) за наявності певних умов, а саме: - на період дії воєнного стану; - поліцейським; - пропорційно часу участі в інших заходах в умовах особливого періоду.

Виходячи із приписів пункту 3 розділу І Порядку №260 до складу грошового забезпечення входять щомісячні додаткові види грошового забезпечення, зокрема, винагороди, які мають постійний характер.

Надалі до Постанови № 168 неодноразово вносилися зміни, зокрема постановами Кабінету Міністрів України від 22 березня 2022 року № 350, від 01 липня 2022 року №754, від 07 липня 2022 року № 793, від 08 жовтня 2022 року № 1146, проте зміст пункту 1 цієї постанови в частині, що стосується виплати додаткової винагороди, не змінювався.

Отже, за своєю правовою природою, щомісячна додаткова винагорода, запроваджена Постановою №168, є додатковим видом грошового забезпечення, яку законодавець відніс до категорії винагород, виплату якої запроваджено під час воєнного стану.

Разом з тим, підпункт пункту 7 розділу III Порядку №260 не містить жодних застережень щодо заборони урахування винагород до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір такої компенсації.

Навпаки, за приписами указаної норми до такого розрахунку включено щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою. Тому при обчисленні розміру компенсації за невикористані дні відпусток та одноразової грошової допомоги, відповідач був зобов`язаний урахувати суму винагороди, яку позивач отримував перед звільненням.

Враховуючи, що додаткова винагорода, запроваджена постановою КМУ №168 є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, суд дійшов висновку, що указана винагорода входить до складу грошового забезпечення позивача (як розрахункової величини), з якого обчислюється розмір компенсації за всі невикористані ним дні оплачуваних відпусток.

Наведене відповідає правовим висновкам Верховного Суду, які викладені в постановах від 23.09.2024 у справі № 240/32125/23 та від 02.12.2024 справі №200/6708/24, та в силу вимог частини 5 статті 242 КАС України враховані судом при розгляді цієї справи.

У межах спірних правовідносин, під час визначення розміру грошової компенсації за невикористані 149 днів щорічної відпустки та одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції, відповідачем не було враховано у складі грошового забезпечення позивача додаткову щомісячну винагороду, передбачену Постановою №168, яка виплачувалася їй протягом 2022-2024 років.

З огляду на викладене, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Щодо позовних вимог в частині нарахування та виплати доплати за службу в нічний час за період з 07.11.2015 по 12.12.2024.

Підпунктом 3 пункту 5 Постанови №988 постановлено виплачувати доплату за службу в нічний час - у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Водночас, критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання), визначаються Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 № 260, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 р. за № 669/28799 (далі - Порядок №260).

Згідно з пунктом 3 Розділу І вказаного Порядку, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 11 Розділу І Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення. Виплата одноразових додаткових видів грошового забезпечення здійснюється, якщо звернення про їх отримання надійшли до закінчення трьох років з дня виникнення права на їх отримання.

Відповідно до пункту 11 Розділу II Порядку № 260, поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні. Службою в нічний час вважається виконання поліцейськими службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00.

Поліцейським, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в службовий час.

Поліцейським добового наряду під час чергування почергово надаються перерви для вживання їжі та короткочасного відпочинку. Загальна тривалість такої перерви становить 4 години (2 години вдень і 2 години вночі) та не включається в службовий час.

Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.

Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється керівником підрозділу, у якому проходить службу поліцейський, шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною в додатку 1 до цих Порядку та умов, яка до 15 числа місяця, наступного після залучення поліцейських до несення служби в нічний час, подається до фінансового підрозділу.

Доплата за службу в нічний час не має постійного характеру та виплачується поліцейським, залучення яких до служби в нічний час, підтверджене вказаними вище документами, за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами виник щодо ненарахування та невиплати позивачу грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період 07.11.2015 по 12.12.2024.

Відповідач зазначає, що відповідно до листа УФЗБО ГУНП у Львівській області № 26069-2025 від 13.02.2025 доплата за нічні не нараховувалась і не виплачувалась тому, що до УФЗБО не надходили довідки несення служби у нічний час, які би мали формуватися керівником підрозділу за місцем несення служби ОСОБА_1 .

Згідно з відповіддю Яворівського РВП ГУНП у Львівській області №25252-2025 від 12.02.2025 (385986) відповідно до акту Яворівського РВП № 2294 від 25.02.2022 «Про вилучення для знищення документів під час введення воєнного стану в Україні» книги нарядів були знищенні, тому надати інформацію щодо несення служби ОСОБА_1 , за період з 2015 року до 25.02.2022 не представляється можливим.

Суд звертає увагу, що аналіз наведених норм свідчить про те, що за несення служби в нічний час виплачується доплата у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Тобто, відповідна виплата проводиться саме за кожну годину служби поліцейським у нічний час.

При цьому, підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції, а облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов.

У разі відсутності зазначених документів, додаткова оплата понаднормової служби не проводиться.

Вказана позиція викладена Верховним Судом у постановах від 04.12.2019 у справі №825/66/16 та від 31.03.2021 у справі №200/9828/19-а.

Суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про залучення позивача до служби у нічний час, таких як: наказів, табелів обліку понаднормового виходу, табелів обліку використання робочого часу щодо підтвердження виконання роботи, книги нарядів щодо залучення до служби в нічний час.

Відповідач стверджує про неможливість надати суду докази несення позивачем служби в нічний час у спірний період, оскільки відповідно до акту Яворівського РВП № 2294 від 25.02.2022 «Про вилучення для знищення документів під час введення воєнного стану в Україні» книги нарядів були знищені.

При цьому, наказ ГУНП у Львівській області від 12.12.2024 №836 о/с про звільнення позивача зі служби в поліції не містить відомостей щодо виплати їй доплати за службу в нічний час за час проходження служби.

Суд ухвалою від 28.03.2025 витребував від ГУ НП у Львівській області належним чином завірену копію інформації з баз обліку ІКС «Інформаційний портал Національної поліції України» про перебування ОСОБА_1 у складі слідчо-оперативної групи у період з 03.8.2017 по 12.12.2024.

На виконання вимог ухвали від 28.03.2025 відділ правового забезпечення ГУНП у Львівській області звернувся із запитом від 07.04.2025 до начальника УПД ГУНП у Львівській області про надання витребуваної судом інформації.

Начальник УПД ГУНП у Львівській області листом від 08.04.2025 №57708-2025 повідомив, що в УПД ГУНП у Львівській області інформація, відносно перебування ОСОБА_1 у складі слідчо-оперативної групи у період з 03.08.2017 по 12.12.2024 відсутня.

Позивачем не надано, а судом не здобуто належних доказів на підтвердження виконання ОСОБА_1 службових обов`язків в нічний час за період з 07.11.2015 по 12.12.2024, тому позовні вимоги в частині оскарження не нарахування та невиплати доплати за службу в нічний час за вказаний період є безпідставними.

Доводи ГУ НП у Львівській області про те, що Національна поліція України не є правонаступником органів внутрішніх справ і не повинна відповідати за зобов`язаннями ГУ МВС у Львівській області перед позивачем є безпідставними і судом відхиляються з огляду на таке.

Верховний Суд у постанові від 30.12.2020 у справі № 805/4361/17-а з приводу правонаступництва органів державної влади зокрема зазначив, що публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок по відновленню порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід щодо переходу до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.

У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувались ліквідованим органом, не можуть бути припинені і підлягають передачі іншим державним органам, за виключенням того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.

Отже, правонаступництво в сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

У такому випадку також відбувається вибуття суб`єкта владних повноважень із публічних правовідносин.

Отже, з огляду на свій правовий статус, завдання і обсяг повноважень, Національна поліція України є правонаступником органів внутрішніх справ, а ГУ НП у Львівській області - належним відповідачем у цій справі.

Відповідно до пункту 13 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIII працівникам міліції, які перейшли на службу до поліції, стаж вислуги в спеціальних званнях міліції зараховується до стажу вислуги для присвоєння чергових спеціальних звань поліції.

Відповідно до абзацу третього пункту 15 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIII право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Вказане дає підстави стверджувати, що права позивача, яка проходила службу в органах внутрішніх справ, збереглися за нею під час служби в поліції, тому ГУ НП у Львівській області зобов`язано було провести повний розрахунок при звільненні позивача зі служби в поліції.

Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач вказаного обов`язку не виконав в повній мірі.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та мотиви суду щодо кожної позовної вимоги, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» і такий фактично не сплачувався, відсутні підстави для вирішення питання щодо судових витрат відповідно до частини п`ятої статті 139 КАС України.

Керуючисьст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 139, 159, 241-246, 262, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції у Львівській області (пл. Генерала Григоренка, буд. 3, м. Львів, 79007, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області (пл. Генерала Григоренка, буд. 3, м. Львів, 79007, ) щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) без врахування у її складі індексації грошового забезпечення та додаткової винагороди (доплати), визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області (площа Генерала Григоренка, 3, м. Львів, 79007, ) перерахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразову грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції, виходячи з її грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби в Національній поліції України, до складу якого включити індексацію грошового забезпечення та додаткову винагороду (доплату), передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» , та здійснити виплату, з урахуванням раніше виплачених сум.

?? Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області (площа Генерала Григоренка, 3, м. Львів, 79007, ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) грошової компенсації за невикористані 149 днів відпустки без врахування у її складі індексації грошового забезпечення та додаткової винагороди (доплати), передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Зобов?язати Головне управління Національної поліції у Львівській області (площа Генерала Григоренка, 3, м. Львів, 79007, ) перерахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову компенсацію за невикористані 149 днів відпустки, з розміру грошового забезпечення, до складу якого включити індексацію грошового забезпечення та додаткову винагороду (доплату), передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану» та здійснити виплату, з урахуванням раніше виплачених сум.

???Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області (пл. Генерала Григоренка, буд. 3, м. Львів, 79007, ) щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 07.11.2015 по 31.10.2017.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області (площа Генерала Григоренка, 3, м. Львів, 79007, ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017, з урахуванням базового місяця - листопад 2015 року.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Хома О. П.