Справа № 520/19259/25
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2025-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
Харківський окружний адміністративний суд у складі:
у складі головуючого судді Шляхової О.М.
за участю секретаря судового засідання Молчанової О.М.,
представника позивача - Міліруда Є.О.,
представників відповідача - Гадецького А.В., Мілейко К.С.
Товариство з обмеженою відповідальністю "ПАРФУМЕР" звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправними та скасувати рішення Харківської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000125/2 від 19.03.2025 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення: №UA807200/2025/000145;
- визнати протиправними та скасувати рішення Харківської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000123/2 від 18.03.2025 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення: № UA807200/2025/000141;
- визнати протиправними та скасувати рішення Харківської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000165/2 від 03.04.2025 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення: № UA807200/2025/000193;
- визнати протиправними та скасувати рішення Харківської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000212/2 від 13.05.2025 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення: № UA807200/2025/000245;
- визнати протиправними та скасувати рішення Харківської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000213/2 від 13.05.2025 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення: № UA807200/2025/000244;
- визнати протиправними та скасувати рішення Харківської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000244/2 від 18.06.2025 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення: № UA807200/2025/000285;
- визнати протиправними та скасувати рішення Харківської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000243/2 від 18.06.2025 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення: № UA807200/2025/000283;
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією для застосування основного методу надано необхідні документи, однак Харківська митниця надіслала повідомлення з вимогою надати додаткові документи. Зазначає, що за результатами розгляду поданих документів Харківська митниця відмовила у митному оформленні товарів за заявленою митною вартістю у зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів. Відмову у митному оформленні товарів відповідач оформив карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Позивач вважає, що у в ході митного оформлення товарів відповідачу подані всі необхідні документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився її розрахунок. Просить суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2025 у справі відкрито загальне позовне провадження та запропоновано відповідачу надати відзив на позов, позивачу - відповідь на відзив.
Відповідач позов не визнав, долучив до матеріалів справи відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що оскаржувані позивачем рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є такими, що винесені в межах чинного законодавства України, а тому не підлягають скасуванню.
Представником позивача надано додаткові письмові пояснення в яких заперечував проти відзиву, додатково аргументував вимоги позовної заяви та просив суд задовольнити позовні вимоги.
Представником відповідача надані суду заперечення (на відповідь на відзив) від 08.10.2025.
Представником позивача надані додаткові письмові пояснення щодо заперечення (на відповідь на відзив).
Судом на підставі ст. 205 КАС України, ухвалою від 23.10.2025 у справі закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи по суті.
Всебічно і повно дослідивши матеріали адміністративної справи, об`єктивно оцінивши викладені сторонами обставини справи та надані на їх підтвердження докази, суд прийшов до наступного.
24 травня 2023 року між ТОВ «ПАРФУМЕР», Україна (Покупцем) та Компанією «Zhangjiagang Juntung Glass Products Import ? Export Co., Ltd», Китай (Продавцем), укладено Контракт №1 на поставку товару - скляні пляшки під розпилювачі ароматичних речовин (скляні пляшки).
Відповідно до чинних умов Контракту Товар поставляється партіями, за узгодженими сторонами цінами у відповідних додатках (інвойсах - специфікаціях) до нього. Згідно з умовами Контракту (п. 5) передбачається, що ціни на Товар визначаються у відповідних інвойсах до Контракту згідно з умовами поставки конкретної партії Товару та включають в себе вартість маркування, упаковки і тари, завантаження Товару у транспортний засіб (FОВ, Китай) згідно з Інкотермс 2020.
Відповідно до чинного п. 9 Контракту, Продавець спільно з Товаром надає наступні документи:
- сертифікат походження Товару;
- митна декларація країни Продавця;
- коносамент. При необхідності Покупець має право звернутися до Продавця з вимогою про оформлення додаткових документів (у т.ч. для митних процедур).
До Харківської митниці для митного оформлення уповноваженою особою позивача (декларантом) подано наступні митні декларації:
- інвойс (проформа-інвойс)
- СМR (автотранспортна накладна);
- Сертифікат походження товару (Декларація походження);
- платіжні доручення
- Рахунки-фактури на оплату ТЕП (морське перевезення, винагорода та автоперевезення);
- Довідка про транспортні витрати (за інвойсами);
- Довідка про вартість перевезення товару (за видами транспортних перевезень з винагородою);
- Прайс-лист виробника товару;
- Калькуляція ціни продавця;
- Висновок Держзовнішінформ про визначення вартісних характеристик товару;
- Зовнішньоекономічний Контракт Покупця з Продавцем;
- Договір з митним брокером;
- Договір транспортно-експедиційного обслуговування з Експедитором;
- Копія митної декларації країни Продавця.
Після отримання повідомлення відповідача про недостатність документів для визначення складових митної вартості та спрацюванням системи АСУР, позивачем додатково надано відповідачу:
- Лист про взаємонезалежність Продавця та Покупця;
- Повна калькуляція цін виробника (Продавця);
- Висновок Держзовнішінформ (з додатками);
- Копія митної декларації країни Продавця (з перекладом);
- Заявка на організацію транспортування і експедирування вантажу до Договору на ТЕО (заявка на перевезення товару в контейнері);
- Додаткові угоди до Договору про ТЕО;
- Договори (з додатковими угодами) про надання транспортних послуг між Експедитором та залученими ним третіми особами;
- Договір на перевезення між Експедитором та залученими ним третіми особами.
Харківська митниця прийняла картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807200/2025/000145 і № UA807200/2025/000141 та відповідно рішення про коригування митної вартості №UA807000/2025/000125/2 від 19.03.2025 і №UA807000/2025/000123/2 від 18.03.2025, де в графі 33 зазначено:
- відсутні банківські/платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахункам від 11.03.2025 №LS-4629716 та №LS-4629714, що суперечить вимогам Наказу МФУ від 24.05.2012 №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» та умовам п. 4.1.3.3 Договору про транспортно-експедиторське обслуговування від 07.08.2023 №030323;
- відсутній банківський документ на підтвердження передплати за коносаментом;
- рахунок на оплату транспортних послуг від 11.03.2025 та довідка надано особою, яка не є безпосереднім перевізником згідно СМR;
- до МО не надано Заявку, що передбачена умовами п.1.3. Договору про транспортно-експедиторське обслуговування від 07.08.2023 №030323;
- відсутній договір, заявка перевізником та експедитором;
- в CMR від 10.03.2025 №456226 наданій до митного оформлення відсутній підпис та штамп Відправника;
- в інвойсі від 28.11.2024 №JFZH240830 не вказано номер контракту, що не дає можливості ідентифікувати даний інвойс із оцінюваним товаром;
- висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією від 13.03.2025 №4-2/2 не можливо взяти до уваги, оскільки він відсканований та не завантажений повністю до гр.44 (наявна лише перша сторінка);
- не є достатнім підтвердженням вартості товару та носять лише довідковий характер.
- з урахуванням умов пункту 6 Контракту № 1 від 24.05.2023 та 100 відс. передоплати частинами (30 відс. Передоплата від суми інвойсу продавця; 70 відс. Перед відвантаженням товару), визначеної у інвойсі від 28.11.2024 №JFZH240830 , надані копії платіжних дорученнях в іноземній валюті від 05.09.2024 №42 та від 01.11.2024 №65 не можуть бути взяті до уваги як документи, що підтверджують факт оплати за оцінюваний товар, оскільки містять у графі 70 «Призначення платежу» інформацію про інвойс від 30.08.2024 № JFZH240830, дата якого не відповідає даті поданого до митного оформлення (від 28.11.2024 №JFZH240830), що не дає можливості ідентифікувати такі платіжні інструкції з оцінюваним товаром;
- надані платіжні доручення в іноземній валюті від 10.05.2024 №25, від 19.06.2024 №31, від 09.10.2024 №53, від 15.02.2024 №8 не можуть бути взяті до уваги як документи, що підтверджують факт оплати за оцінюваний товар, оскільки містить у графі 70 «Призначення платежу» інформацію, що не дає можливості ідентифікувати таку платіжну інструкцію з оцінюваним товаром.
- згідно з п.1 дод. угоди №2/1 від 27.11.2024 до Контракту Митниці не надано ніяких роз`яснювальних документів щодо безоплатності надання такої партії товару»
- коносамент (лінійний та домашній);
- СМR (автотранспортна накладна);
- Сертифікат походження товару;
- Платіжні доручення;
- Рахунки-фактури на оплату ТЕП (морське перевезення, винагорода та автоперевезення);
- Калькуляція транспортних витрат;
- Довідка про транспортні витрати (за інвойсами);
- Довідка про транспортні витрати щодо вартості перевезення товару за видами транспортних перевезень з винагородою);
- Заявка на організацію транспортування і експедирування вантажу до Договору на ТЕО;
- Прайс-лист виробника товару;
- Висновок Держзовнішінформ про визначення вартісних характеристик товару;
- Калькуляція ціни від Продавця;
- Зовнішньоекономічний Контракт Покупця з Продавцем (з додатковими угодами о нього);
- Договір з митним брокером;
- Договір транспортно-експедиційного обслуговування з Експедитором;
- Договори на експедиторські послуги між Експедитором та залученими ним третіми особами;
- Лист про взаємонезалежність Покупця та Продавця за Контрактом;
- Лист з роз`ясненням передплат за інвойсом;
- Копія митної декларації країни Продавця (з перекладом).
Після отримання повідомлення відповідача про недостатність документів для визначення складових митної вартості та спрацюванням системи АСУР, позивачем додатково надано відповідачу документи.
Харківська митниця прийняла картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA807200/2025/000193 та відповідно рішення про коригування митної вартості №UA807000/2025/000165/2 від 03.04.2025, де у графі 33 зазначено:
- відсутній договір щодо морського перевезення згідно з коносаменту UTRUST24120603B;
- рахунки на оплату транспортних послуг від 28.03.2025 та калькуляція транспортних витрат не містять географічних пунктів переміщення товару;
- не надано митну декларацію транзитної країни (Румунія) Т-1, що зазначена у калькуляції про транспортні витрати від 28.03.2025 №4562352;
- до висновку про вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією від 28.03.2025 №4-2/3 додано дод. угоду №3 до Контракту, яку окремо не надано Митниці
- висновок Держзовнішінформ носить лише довідковий характер;
- інвойс (проформа-інвойс);
- коносамент (домашній, лінійний);
- СМR (автотранспортна накладна);
- Сертифікат походження товару (Декларація походження);
- Платіжні доручення;
- Рахунок-фактура на оплату ТЕП (морське перевезення, винагорода та автоперевезення);
- Платіжні інструкції (про оплату винагороди, автоперевезення та морського перевезення);
- Калькуляція транспортних витрат;
- Довідка про транспортні витрати (за інвойсами);
- Довідка про вартість перевезення товару (за видами транспортних перевезень з винагородою);
- Заявка на організацію транспортування і експедирування вантажу до Договору на ТЕО;
- Прайс-лист виробника товару;
- Висновок Держзовнішінформ про визначення вартісних характеристик товару;
- Калькуляція ціни від Продавця;
- Зовнішньоекономічний Контракт Покупця з Продавцем (з додатковими угодами до нього);
- Договір з митним брокером з дод. угодою;
- Договір транспортно-експедиційного обслуговування з Експедитором;
- Договір про посередницьке експедирування між Експедитором та залученою ним третьою особою;
- Лист про взаємонезалежність Покупця та Продавця за Контрактом;
- Лист з роз`ясненням передплат за інвойсами;
- Копія митної декларації країни Продавця (з перекладом).
Після отримання повідомлення відповідача про недостатність документів для визначення складових митної вартості та спрацюванням системи АСУР, позивачем додатково надано відповідачу наявні в нього документи.
Харківська митниця прийняла картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807200/2025/000244 і № UA807200/2025/000245 та відповідно рішення про коригування митної вартості №UA807000/2025/000212/2 від 13.05.2025 і №UA807000/2025/000213/2 від 13.05.2025, де у графі 33 зазначено:
- відсутня Специфікація на поточну поставку, обов`язковість якої передбачено п. 7 Контракту від 24.05.2023 №1;
- рахунки на оплату транспортних послуг від 05.05.2025 та калькуляція транспортних витрат №3 від 18.05.25 не містять географічних пунктів переміщення товару;
- не надано інвойс, що зазначено у калькуляції про транспортні витрати від 18.04.2025 №3;
- транспортна довідка від 08.05.2025 №LS-4643580 надано від особи, яка безпосередньо не є перевізником, згідно з наданої до митного оформлення CMR 460533-3, також в автотранспортній накладній у гр. 22 відсутній підпис відправника, у гр. 23 відсутній підпис Перевізника, у гр. 22 відсутній підпис Відправника;
- висновок експерта від 08.05.2025 №4-2/143 (ДП «Держзовнішінформ») носить інформативний характер;
- надані платіжні доручення в іноземній валюті від 18.10.2024 №59, від 01.11.2024 №65, від 03.12.2024 №71, не можуть бути взяті до уваги як документи, що підтверджують факт оплати за оцінюваний товар, оскільки містить у графі 70 «Призначення платежу» інформацію, що не дає можливості ідентифікувати таку платіжну інструкцію з оцінюваним товаром, та не відповідають умовам п. 6 Контракту від 24.05.2023 №1;
- відсутній договір про надання транспортних послуг між Експедитором (ТОВ «Ламан Шипінг») та перевізником (ТОВ «Автосервіс») зазначеним в CMR 460533-3;
- декларантом додатково не надано будь-яких роз`яснень щодо правильності розподілу транспортних витрат, а саме: в наданому рахункуфактурі від 08.05.2025 №LS-4643580 та калькуляції транспортних витрат від 08.05.2025 №460533 відсутня інформація щодо вартості винагороди експедитора за межами митної території України, що не відповідає умовам п. 1.2 договору від 28.08.2023 №ДГ-28/08/23, пп.8 п. 29 Методичних рекомендацій з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затверджених наказом Міністерства транспорту України, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 №65 та інформації, зазначеної в листі Державної фіскальної служби України від 15.03.2016 №5591/6/99-99-19-03-02-15, а саме: «Враховуючи, що експедитор надає послуги на всій протяжності маршруту, витрати на транспортно-експедиційні послуги можуть бути розподілені до кордону та після безпосередньо експедитором, документально підтверджуватися і піддаватися обчисленню. Таким чином, відомості стосовно такої складової митної вартості як транспортування не підтверджені документально, не визначені кількісно та достовірно, що суперечить положенням п. 2 ч. 2 ст. 52 МК України, ч. 2, 9, 10 та 21 ст. 58 МК України.
інвойс (проформа-інвойс);
коносамент (домашній та лінійний);
СМR (автотранспортна накладна);
Сертифікат походження товару (Декларація походження);
Рахунок-фактура на оплату ТЕП (морське перевезення, ТЕО, винагорода та автоперевезення);
Платіжна інструкція (оплата перевезення, ТЕО та винагороди);
Калькуляція транспортних витрат;
Довідка про транспортні витрати (за коносаментами);
Довідка про вартість перевезення товару (за видами транспортних перевезень);
Заявка на організацію транспортування і експедирування вантажу до Договору на ТЕО;
Прайс-лист виробника товару;
Висновок Держзовнішінформ про визначення вартісних характеристик товару;
Калькуляція ціни від Продавця;
Зовнішньоекономічний Контракт Покупця з Продавцем (з додатковими угодами до нього);
Договір з митним брокером (з дод. угодою);
Договір транспортно-експедиційного обслуговування з Експедитором;
Договори на посередницьке експедирування між Експедитором та залученими ним третіми особами;
Лист про взаємонезалежність Покупця та Продавця за Контрактом;
Лист з роз`ясненням передплат за інвойсами;
Копія митної декларації країни Продавця (з перекладом).
Після отримання повідомлення відповідача про недостатність документів для визначення складових митної вартості та спрацюванням системи АСУР, позивачем додатково надано відповідачу наявні в нього документи.
Харківська митниця прийняла картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807200/2025/000285 і № UA807200/2025/000283 та відповідно рішення про коригування митної вартості №UA807000/2025/000244/2 від 18.06.2025 і №UA807000/2025/000243/2 від 18.06.2025, де у графі 33 зазначено:
- відсутній договір між Експедитором ТОВ «Ламанш Шипінг» та перевізником ТОВ «Ум Транс», зазначеним у CMR №465966-2;
- рахунок на оплату транспортних послуг від 11.06.2025 №LS-4651703 та транспортна довідка №465966 від 11.06.2025 (довідка тр. витрат) надано від особи, яка безпосередньо не є перевізником, згідно з наданої до м/о CMR №465966-2;
- декларантом додатково не надано будь-яких роз`яснень щодо правильності розподілу транспортних витрат, а саме: в наданому рахункуфактурі від 11.06.2025 №LS-4651703 та транспортній довідці від 11.06.2025 №465966 (довідка тр.витрат) відсутня інформація щодо вартості винагороди експедитора за межами митної території України, що не відповідає умовам пп.8 п. 29 Методичних рекомендацій з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 №65 та інформації, зазначеної в листі Державної фіскальної служби України від 15.03.2016 №5591/6/99-99-19-03-02-15, а саме: «Враховуючи, що експедитор надає послуги на всій протяжності маршруту, витрати на транспортно-експедиційні послуги можуть бути розподілені до кордону та після безпосередньо експедитором, документально підтверджуватися і піддаватися обчисленню. Таким чином, відомості стосовно такої складової митної вартості як транспортування не підтверджені документально, не визначені кількісно та достовірно, що суперечить положенням п. 2 ч. 2 ст. 52 МК України, ч. 2, 9, 10 та 21 ст. 58 МК України;
- відсутня Специфікація на поточну поставку, обов`язковість якої передбачено п.7 Контракту від 24.05.2023 №1;
- надані платіжні доручення в іноземній валюті від 06.06.2025 №14, від 03.12.2024 №71, не можуть бути взяті до уваги як документи, що підтверджують факт оплати за оцінюваний товар, оскільки містить у графі 70 «Призначення платежу» інформацію, що не дає можливості ідентифікувати таку платіжну інструкцію з оцінюваним товаром, та не відповідають умовам п. 6 Контракту від 24.05.2023 №1.
Позивач не погодився з висновками відповідача, вважав прийняті рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000125/2 від 19.03.2025; №UA807000/2025/000123/2 від 18.03.2025; №UA807000/2025/000165/2 від 03.04.2025; №UA807000/2025/000212/2 від 13.05.2025 і №UA807000/2025/000213/2 від 13.05.2025; №UA807000/2025/000244/2 від 18.06.2025 та №UA807000/2025/000243/2 від 18.06.2025 протиправними, через що звернувся до суду з даним позовом.
Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.
Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.
Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Згідно з пунктом 2 параграфу (а) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.
Відповідно до пункту 2 параграфу (b) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході; торгівлі за умов повної конкуренції.
Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до параграфу (b) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який; можна визначити.
Правовідносини, пов`язані зі справлянням митних платежів регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
Згідно з п. 34-1 ч. 1 статті 4 Митного Кодексу України (далі - МК України), органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, митниці та митні пости.
Відповідно до положень статті 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 1 статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 статті 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:
1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;
2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;
3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (ч. 2 статті 52 МК України).
У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості (ч. 4 статті 52 МК України).
У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене. Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей. (ч. ч. 8, 9 статті 52 МК України).
Відповідно до ч. 1 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною 2 статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
- декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
- рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
- ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до ч. 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Частиною 4 статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:
- виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;
- довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;
- розрахунок ціни (калькуляцію).
Частинами 1 та 2 статті 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодекс (ч. 3 статті 54 МК України).
У цьому випадку митний орган повинен здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують сумнів у правильності визначення митної вартості товару та довести обґрунтованість цього сумніву, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає право вчиняти дії, спрямовані на коригування митної вартості товару.
За позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 23.02.2021 у справі №805/5039/16-а, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
Відповідно до ч. 12 статті 264 МК України, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.
Згідно з ч. 1 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів (ч. 7 статті 55 МК України).
Згідно з ч. 8 вказаної статті МК України, протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.
Відповідно до ч. 9 статті 55 МК України, у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.
Положенням статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Відповідно до ч. 1 статті 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:
1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:
а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;
б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);
в) не впливають значною мірою на вартість товару;
2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;
3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;
4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Частиною 2 статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця. Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо). Термін "ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті" стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов`язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню (частини 5-8 статті 58 МК України).
Згідно з приписами пункту 6 Розділу II вказаних Методичних рекомендацій, при перевірці розрахунку, здійсненого декларантом або уповноваженою ним особою при визначенні митної вартості товарів за основним методом, та чисельного значення заявленої митної вартості, зокрема, аналізується: включення всіх складових митної вартості; включення всіх платежів, які відповідають вимогам, встановленим частинами п`ятою - восьмою статті 58 Кодексу, до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті; наявність помилок при перенесенні відомостей з документів, які підтверджують митну вартість товарів, до митної декларації та/або до декларації митної вартості; наявність арифметичних помилок в митній декларації, декларації митної вартості або документах, які підтверджують митну вартість товарів; наявність помилок при перерахунку сум в іноземній та/або національній валютах; наявність помилок при здійсненні нарахувань (наприклад, знижок); наявність помилок при перерахуванні одиниць виміру оцінюваного товару на одиниці виміру товару відповідно до Митного тарифу України.
При перевірці розрахунку та числового значення заявленої митної вартості товарів здійснюється перевірка наявності у підтверджуючих документах всіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості, а саме: ДМВ (якщо ДМВ подається); митній декларації графи 12, 20, 22, 31 (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень його митної вартості), 42, 43, 44 (в частині наявності реквізитів документів, які підтверджують митну вартість товарів), 45, 46; документах, поданих для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, для декларування яких не застосовується митна декларація (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень його митної вартості); рахунку-фактурі або іншому документі, який визначає вартість товару (пункт 7 Розділу II Методичних рекомендацій).
Отже, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки, контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитися у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Суд наголошує, що основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України, а саме статтею 53, заборонено, що узгоджується із висновками Верховного Суду викладені у постанові від 23.10.2020 у справі № 820/3231/16.
Водночас, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 05 березня 2019 року у справі № 815/5791/17.
Відтак, суд зазначає, що наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Разом з тим, в силу частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Частиною 3 статті 54 МК України встановлено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Статтею 55 МК України встановлено порядок коригування митної вартості товарів. Відповідно до частини другої цієї статті письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598 (далі - Правила), встановлено, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості.
Враховуючи вказану вище правову позицією Верховного Суду, викладеної у постанові 23.10.2020 у справі № 820/3231/16, обов`язок доведення митної ціни товару належить позивачу. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (стаття 53) заборонено.
Наведені вище положення митного законодавства зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Як встановлено судом, позивач на підтвердження заявленої митної вартості товарів надав митному органу разом з митною декларацією всі документи, визначені ч. 2 ст.53 МК України.
Разом з тим, суд бере до уваги висловлену Верховним Судом у постанові від 20.03.2020 у справі № 480/4423/18 правову позицію, відповідно до якої, неподання декларантом документів, зазначених у частині другій - четвертій статті 53 МК України, може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, відповідно, коригування митної вартості товарів лише у тому випадку, коли у органу доходів і зборів будуть обґрунтовані підстави вважати, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.
Відтак, важливе значення має ознака обґрунтованості рішень, пояснення причин витребування, пояснення чому органу не вдається визначити вартість за наявними документами, тощо. В обґрунтованих рішеннях митний орган зазначає, чому саме виносить рішення з конкретної підстави, передбаченої ч. 6 ст. 54 МК України, які розбіжності, відсутність яких документів унеможливлюють визначення митної вартості товару.
Є ряд обставин, які не можуть бути підставою для коригування митної вартості товарів, на які відповідач звертав увагу та використав у якості підстав для винесення рішення про коригування митної вартості товарів.
Так, за результатами проведеного контролю визначення митної вартості відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості: №UA807000/2025/000125/2 від 19.03.2025; №UA807000/2025/000123/2 від 18.03.2025; №UA807000/2025/000165/2 від 03.04.2025; №UA807000/2025/000212/2 від 13.05.2025; №UA807000/2025/000213/2 від 13.05.2025; №UA807000/2025/000244/2 від 18.06.2025 та №UA807000/2025/000243/2 від 18.06.2025.
Щодо тверджень відповідача, про наявність митних оформлень по даному підприємству із ідентичним товаром із вищою митною вартістю, де підприємство оформлювалося 6-м методом на підставі попередніх м/о, суд зазначає.
Основною підставою для коригування показників митної вартості товару, зазначеного в митних деклараціях, поданих позивачем, став аналіз цінової інформації, яка міститься в базах АСМО Інспектор та ЄАІС Держмитслужби України.
Наявність у митного органу інформації щодо митної вартості товарів згідно митних оформлень таких же товарів в базах АСМО Інспектор та ЄАІС Держмитслужби України згідно вказаного в рішенні не свідчить та не може свідчити про факт навмисного заниження вартості товару.
При цьому, посилання у рішенні лише на номер митної декларації, як на джерела цінової інформації, не свідчить про належне обґрунтування відповідачем можливості визначення митної вартості за резервним методом. Відповідач не враховував комерційні умови попередніх постачань, обсяги, сезонні коливання цін, географію доставки (відстань) тощо.
У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваного товару, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
Поряд із тим, текст спірних рішень про коригування митної вартості не містить інформації про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, обсяги партій, умов поставки, комерційних умов тощо. Своєю чергою, недоведення ознак подібності товарів та умов імпорту не дозволяє прирівнювати показники митної вартості таких товарів. Посилання у рішенні про коригування митної вартості лише на номер митної декларації як на джерело цінової інформації не свідчить про належне обґрунтування митним органом можливості правомочності щодо митної вартості за резервним методом.
Натомість, використані позивачем відомості повністю підтверджені документально, визначені кількісно і достовірні та/або всі складові митної вартості, необхідні для її обчислення, присутні, а інформація в базах АСМО Інспектор та/або ЄАІС не свідчить та не може свідчити про заниження митної вартості товарів позивачем, що є підставою для визнання безпідставними аргументів відповідача і в цій частині.
Суд зазначає, що спрацювання ризиків є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювалися цією особою чи іншими особами у попередніх періодах, також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Вищевказаний висновок також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була висловлена в постанові від 19.02.2019 у справі № 805/2713/16-а.
У постанові Верховного Суду від 09.11.2022 у справі № 815/2162/17 зазначено про те, що доводи митниці щодо оцінки ризиків при перевірці митної вартості товарів Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду оцінює критично з огляду на те, що спрацювання профілів ризиків автоматизованої системи аналізу та управління ризиками та наявність в базах митного органу інформації про те, що ідентичні або подібні товари було розмитнено іншими особами за вищою митною вартістю, не може бути підставою для відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості за ціною контракту, за відсутності інших законних підстав для витребування додаткових документів, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України: що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом.
Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювалися цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.
У постанові від 04.11.2021 у справі №120/2634/19-а Верховний Суд навів ряд причин, з яких показники автоматизованої інформаційної системи не є безумовним джерелом інформації для визначення митної вартості товару, оскільки в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.
Відтак, зазначені зауваження відповідача не можуть вважатися обґрунтованими.
Щодо підтвердження вартості транспортно-експедиторських послуг, як складової митної вартості товару, за всіма чотирма контейнерами, відповідач наполягав, що:
1) відсутній договір морського перевезення згідно з коносаменту (за всіма контейнерами);
2) відсутні платіжні документи на підтвердження оплати транспортно-експедиц. послуг (за першим контейнером) всупереч Наказу МФУ №599;
3) рахунки на оплату транспортних послуг не містять географічних пунктів (за другим та третім контейнерами);
4) до МО не надано заявку про транспортно-експедеційне обслуговування (за першим контейнером);
5) рахунок на оплату транспортних послуг та довідка надано не безпосереднім перевізником;
6) відсутній договір, заявка перевізником та експедитором;
7) не надано інвойс, зазначений у калькуяції транспортних витрат;
8) CMR не містить підпису Перевізника та/або Відправника;
9) відсутній договір між Експедитором Позивача та фактичним Перевізником;
10) не надано роз`яснень щодо розподілу транспортних витрат (за кордоном та всередині країни);
11) не надано митну декларацію транзитної країни (Румунія) Т-1, що зазначена у калькуляції.
Доводи відповідача з посиланням на те, що відомості стосовно вартості транспортних послуг документально не підтверджено, спростовуються тим, що позивачем до митного органу надано довідки про транспортні витрати разом з коносаментом і CMR та договором транспортного експедирування з ТОВ "Ламан Шипінг", а також із заявкою до нього та рахунками та/або платіжними інструкціями, які містять усі необхідні дані та складові такої митної вартості оцінюваного товару як витрати на транспортування/експедирування, з їх деталізацією, надання якої відображено в картці відмови.
На виконання вимог п. 5 ч. 9 ст. 58 МК України зазначені довідки про транспортні витрати містять всі необхідні відомості, що стосуються витрат на транспортування вантажу, а саме - відомості про розмір витрат, відомості про маршрут перевезення, включаючи інформацію про пункт митного переходу, відомості про транспортний засіб, в якому здійснювалося перевезення, а також відомості про вагу вантажу.
Вказані вище довідки, коносаменти та CMR не містять розбіжностей щодо числових значень витрат на транспортування товару. До того ж супунті документи, надані Відповідачу додатково підтверджують відповідні числові значення на користь Позивача.
Стосовно аргументів відповідача про те, що рахунок на оплату транспортних послуг та довідка видана не безпосереднім перевізником, суд зазначає наступне.
Так, між позивачем і його контрагентом експедитором ТОВ "Ламан Шипінг" укладено договір транспортного експедування №030323 від 07.08.2023, який надавався разом із митними деклараціями, відповідно до умов якого Експедитор бере на себе зобов`язання виконати або організувати виконання комплексу послуг з транспортно-експедиційного обслуговування і організації перевезень імпортних вантажів Клієнта; для виконання своїх обов`язків за договором ТЕО Експедитор має право доручити виконання договору третім особам (у т.ч. укладати від свого імені договори і угоди з перевізниками, портами, складами, судноплавними компаніями/її агентами, експедиторськими та іншими організаціями, які є резидентами або нерезидентами України) та здійснювати розрахунки з ними п. п. 2.2.1. та 2.2.4. договору транспортного експедирування №030323).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" та договору транспортного експедирування №030323 від 07.08.2023, експедитори для виконання доручень клієнтів можуть укладати договори з перевізниками, портами, авіапідприємствами, судноплавними компаніями тощо, які є резидентами або нерезидентами України.
Відповідно до 4.1. Договору транспортного експедирування №030323 від 07.08.2023 винагорода за послуги Експедитора, а також витрати та інші платежі, здійснені Експедитором в інтересах Клієнта і пов`язані з виконанням цього Договору, оплачуються Клієнтом на підставі виставленого Експедитором рахунку на умовах, передбачених розділом 4 цього Договору. Умови пункту 4.5 договору не вимагають додаткового підтвердження сум винагороди та узгоджених витрат Експедитора документами перевізників чи інших третіх осіб. Для цілей цього пункту, витрати вважаються узгодженими Сторонами, якщо вони обумовлені в заявці на конкретне перевезення (п. 4.1.1 договору) між Сторонами.
Тобто, відповідно до договору транспортного експедирування, Експедитор повністю бере на себе зобов`язання перед Клієнтом по організації перевезення, для цього він може укладати договори з перевізниками, портами, судноплавними компаніями тощо, які є резидентами або нерезидентами України, тому за таких умов Клієнт ніяк не взаємодіє із залученими третіми особами Експедитора, так як це суперечить самому принципу експедирування.
Тому, вимоги відповідача до позивача про надання документів, які останнім не укладалися (договори перевезення, рахунки, довідки) є безпідставними.
Також, чинним законодавством не вимагається та не передбачено подачі декларантом документів, якими б підтверджувалися взаємовідносини позивача як замовника послуг та третіх осіб, яких було залучено Експедитором як Виконавцем, для цього є достатнім надання договору транспортного експедирування, що підтверджує взаємозв`язок позивача і Експедитора.
Отже, висновки відповідача про те, що рахунок та довідка про транспортні витрати видана особою, яка безпосередньо не транспортувала товар, виходячи із наданого CMR, та у зв`язку з цим не включено всіх складових митної вартості товару є безпідставними та неправомірними.
Стосовно аргументів відповідача про те, що відповідно до вимог Закону України "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів" від 01.08.2006 №57-V та ст. 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19травня 1956) у гр. 22, 23 CMR зазначаються підпис та штамп відправника та перевізника товару. У деяких поданих до митного оформлення CMR дані графи не містять підписів відправника товару та перевізника, однак суд зазначає, що вказане порушення носить формальний характер та жодним чином не могло вплинути на визначення митної вартості імпортованого позивачем товару, до того ж факт виконання перевезення є доведеним (ч. 2 ст. 642 ЦК України) вантаж доставлений та задекларований.
При цьому, суд враховує, що ч. 2 ст. 53 МК України містить вичерпний перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Серед вказаного переліку відсутня необхідність надавати контролюючому органу будь-які заявки, договори з перевізниками тощо.
Відповідно до Конвенції ООН "По договорам повністю або часткового морського міжнародного перевезення вантажів" від 11.12.2008, Конвенції ООН "Про морське перевезення" від 1978 року, транспортним документом морського перевезення, який прирівнюється до договору морського перевезення та містить відповідну інформацію, є коносамент (BILL OF lAdING), зокрема, лінійний коносамент (MASTER BILL OF LADING), та який, в даному випадку підтверджує укладення договору із перевізником щодо морського перевезення. Вартість морського перевезення вказана у довідках про транспорті витрати.
Стосовно відсутності (по першому контейнеру) платіжних документів про оплату Експедитору транспортних витрат та винагороди всупереч Наказу МФУ №599, суд зазначає наступне.
Відповідно до розділу III Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 (далі Наказ № 599), для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
До зазначених документів можуть належати:
- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;
- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка - фактури;
- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.
Водночас, Наказ №599 містить, у тому числі, посилання на перелік (приклади) документів які можуть містити в собі відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Отже, вказаний наказ не встановлює вичерпний перелік документів, а лише наводить їх приклади.
Суд зауважує, що з приводу цього питання Верховним Судом, у постанові від 07.07.2023 у справі № 803/718/17 викладена правова позиція, в якій суд виснував, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Так, на підтвердження вартості перевезення товару декларант надав договір транспортного експедирування № 030323 від 07.08.2023, Заявку на перевезення (підписану позивачем та Експедитором) та/або або Калькуляцію транспортних витрат і довідки про транспортні витрати на кожну поставку, якими визначена вартість транспортування вантажу (за межами та в межах України морським та автотранспортом), що відправлений на умовах FOB включно навантажувально-розвантажувальні роботи та винагороду.
Суд погоджується з позивачем, що надані декларантом під час митного оформлення договір, заявка, калькуляція та довідки про вартість перевезення вантажу з інформацією про вартість перевезення товару за весь маршрут від постачальника до покупця (у сукупності з іншими товаросупровідними документами), є належним та допустимим доказом розміру таких витрат.
Аргумент відповідача щодо відсутності при МО (першого контейнеру) Заявки на транспортно-експедиційне обслуговування не береться судом до уваги. Оскільки, виходячи з вказаного вище, Заявка не є обов`язковою, а наявність інших документів у своїй сукупності дають змогу встановити розмір транспортних витрат, та відповідно митну вартість товару.
Рахунок на оплату транспортних послуг, довідка про транспортні витрати, договір про надання транспортних послуг є допустимим доказом для підтвердження витрат на перевезення.
Стосовно посилання відповідача у додаткових запитах на відсутність документів в підтвердження числових значень понесених позивачем витрат вивантаження із контейнера та завантаження на транспортний засіб партії товару у транзитній країні, суд зазначає, що у довідці про транспортні витрати, серед іншого, зазначено як і про вартість міжнародного морського перевезення, так і про навантаження/розвантаження, оформлення Т-1, за межами державного кордону України.
Стосовно ненадання Т-1 (транзитної митної декларації), то суд зауважує, що серед переліку документів, визначених ст. 53 МК України, що подаються до митниці для підтвердження митної вартості товарів, транзитної митної декларації - документа Т1, не зазначено. Відсутність серед поданих до митного органу документа Т1 не може слугувати підставою для коригування митної вартості товарів.
Суд звертає увагу, в оскаржуваних рішеннях відповідача, за жодним з витребуваних відповідачем додаткових документів не зазначено яким чином відсутність такого документу впливає на числовий показник митної вартості товарів.
Інші зауваження, зокрема, рахунки на оплату транспортних послуг не містять географічних пунктів чи не надано зазначений у калькуляції транспортних витрат інвойс, відхиляються судом і не беруться до уваги. У своїй сукупності, надані позивачем документи достеменно доводять весь маршрут переміщення товару (Заявка Експедитору, коносамент, СМR та інші), а також надають змогу встановити зв`язок між інвойсом, партією товару та транспортними витратами.
Щодо висновку експертної організації ДП «Держзовнішінформ» щодо вартісних характеристик товару, яку відповідач вважає такою, що носить інформативний/довідковий характер.
За кожною партією товару при МО позивачем надано додатково висновки експертної установи ДП Держзовнішінформ №4-2/2 від 13.03.2025; №4-2/3 від 28.03.2025, №3-2/143 від 08.04.2025 та №3-3/683 від 10.06.2025.
При прийнятті відповідачем спірних рішень про коригування митної вартості та визначення її за резервним методом не було взято до уваги звіт цінової експертизи про імпортну поставку скляних флаконів для зберігання парфумерної продукції, зроблений ДП Держзовнішінформ, відповідно до якого ціни на скляні вироби в асортименті, що постачається згідно з комерційними інвойсами позивача (за чотирма контейнерами) до контракту на постачання товару, укладеного між компанією Продавця (Китай) та ТОВ «ПАРФУМЕР», та при поставках в Україну на умовах поставки FOB Lianyungang/Nanjing/Shanghai (Китай) можуть становити ціну, яка не перевищує задекларовану Позивачем контрактну ціну (яка є ринковою).
В оскаржуваних рішеннях відповідач зауважував стосовно додатково наданого висновку ДП Держзовнішінформ, що висновок носить лише інформативний характер довідкового документу.
Відповідно до пункту 1.4 Положення про порядок проведення цінової експертизи та встановлення відповідності цінових умов договорів (контрактів), затвердженим наказом державного підприємства від 30.05.2011 № 115-1, цінова експертиза передбачає аналіз умов зовнішньоекономічних договорів на основі наданих замовником матеріалів з використанням відповідних інформаційних джерел: біржові котирування; контрактна практика по роботам, послугам, товарам, правам інтелектуальної власності; прейскуранти та ціни українських суб`єктів господарювання на відповідні види робіт, послуг, товарів, прав інтелектуальної власності; комерційні пропозиції, листи, протоколи намірів, прейскуранти на роботи, послуги, товари, права інтелектуальної власності відомих фірм, порівняльні індекси цін; статистичні дані органів державної влади; звіти та довідки торговельно-економічних місій у складі посольств України за кордоном тощо.
Акт цінової експертизи являє собою лист, в якому вказуються перелік документів, наданих заявником (договори, угоди, довідки, кон`юнктурна та експертна інформація тощо), зазначається про здійснення аналізу отриманої від заявника інформації, робиться висновок про відповідність або не відповідність вартості послуги кон`юнктурі ринку.
Щодо інших зауважень відносно неможливості визначення митної вартості за ціною контракту, на які посилається відповідач:
а) неналежна ідентифікація платежів:
- з урахуванням умов пункту 6 Контракту № 1 від 24.05.2023 та 100 відс. передоплати частинами (30 відс. передоплата від суми інвойсу продавця; 70 відс. перед відвантаженням товару), визначеної у інвойсі від 28.11.2024 №JFZH240830, надані копії платіжних доручень в іноземній валюті від 05.09.2024 №42 та від 01.11.2024 №65 не можуть бути взяті до уваги як документи, що підтверджують факт оплати за оцінюваний товар, оскільки містять у графі 70 «Призначення платежу» інформацію про інвойс від 30.08.2024 № JFZH240830, дата якого не відповідає даті поданого до митного оформлення (від 28.11.2024 № JFZH240830), що не дає можливості ідентифікувати такі платіжні інструкції з оцінюваним товаром (за першим контейнером);
- надані платіжні доручення в іноземній валюті від 10.05.2024 №25, від 19.06.2024 №31, від 09.10.2024 №53, від 15.02.2024 №8 не можуть бути взяті до уваги як документи, що підтверджують факт оплати за оцінюваний товар, оскільки містить у графі 70 «Призначення платежу» інформацію, що не дає можливості ідентифікувати таку платіжну інструкцію з оцінюваним товаром.
Як встановлено судом, номер загального інвойсу дублюється з проформою, але з різними датами. У платіжному дорученні посилання на проформу № JFZH240830 від 30/08/2024, а не на загальний інвойс від 28.11.2024 № JFZH240830. Відповідачу надано проформу та загальний інвойс для порівняння, які надають можливість провести ідентифікацію платежу. Також Відповідачу надано лист з поясненням щодо платіжних доручень із зазначенням підстави, призначення та суми.
Такі ж зауваження і по третьому контейнеру щодо платіжних доручень №59 (18.10.24), №65 (01.11.24), №71 (03.12.24), і по четвертому, щодо п/д №71 (03.12.24) і №14 (06.06.25) - відповідачем безпідставно проігноровано листи з розшифруванням кожного з платежів.
б) відсутня специфікація на поточну поставку за Контрактом (3 і 4 контейнер).
Як встановлено судом, за умовами Контракту, документом, який визначає вартість товару є інвойс. Узгодження інвойсу в умовах попередньої 100% оплати товару гарантує попереднє погодження Сторонами всіх істотних умов поставки (найменування, обсяг, вартість, умови доставки тощо), що фактично свідчить про виконання інвойсом функцій специфікації.
в) відсутній банківський документ про передплату за коносаментом (перший контейнер).
Суд зауважує, що умови оплати не впливають на визначення митної вартості товару. Факт оплати із запізненням (не з передплатою) здійснений та підтверджений.
г) в інвойсі від 28.11.2024 №JFZH240830 не вказано номер контракту позбавляє ідентифікації з оцінюваним товаром.
Суд звернув увагу на те, що враховуючи наявність електронного документообігу із Продавцем (п.15 Контракту), позивач надав відповідачу при заявленні митної вартості товару інвойс, без номеру контракту, однак під час консультацій надав інвойс, отриманий від Продавця із посиланням всі реквізити Контракту. Наводити такий аргумент як підставу для зміни митної вартості недоречно.
д) згідно з п.1 Додаткової угоди№2/1 до Контракту відповідачу не надано ніяких роз`яснювальних документів щодо безоплатності надання партії товару (зразки за першим та четвертим контейнером).
Як встановлено судом, відповідачу надавався Інвойс, в якому зазначено: «товар поставляється безоплатно. Ціни вказані для митних цілей» (що повністю корелюється з умовами контракту: ціна визначається Сторонами в інвойсі, за яким товар було прийнято позивачем-погоджена партія). Саме це зазначив в декларації митної вартості позивач, визначивши митну вартість за ціною Продавця, вказаною у інвойсі.
Прайс-лист не є обов`язковим документом для підтвердження заявленої митної вартості товару, а отже не свідчить про недостовірність заявлених декларантом відомостей. Ціни в прайсі Продавця лише наділені правом підтвердити, що митна вартість, визначена Позивачем не є заниженою (Аналогічні висновки щодо оцінки прайс-листа, як документа, який підтверджує митну вартість товарів, сформовано Верховним Судом, зокрема у постанові від 28.02.2024 №815/1460/18.).
Таким чином, твердження відповідача, щодо не підтвердження декларантом документально відомостей, зазначених в митній декларації, не відповідають дійсності.
Отже, митним органом не доведено наявності обґрунтованого сумніву у правильності визначення Позивачем митної вартості товарів за першим методом, оскільки усі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів надано, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого підприємством товару.
У свою чергу, позивачем подані всі наявні документи, які давали змогу митному органу достовірно та обґрунтовано визначити митну вартість товарів, а також про те, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних/ідентичних) товарів, що розмитнювалися цією ж чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.
Ціна, вказана декларантом в митній декларації, об`єктивно підтверджується контрактом і наданим повним пакетом документів, передбачених статтею 53 МК України, та підлягає обчисленню.
Позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, передбачені ч. 2 ст. 53 МК України. Суд погоджується з тим, що подані документи ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні числові дані, що піддавалися обчисленню, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь Продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч. 4, 5 ст. 58 МК України.
Отже, позивач надав відповідачу належний та достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, а відповідачем не підтверджено належними доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.
Відповідачем не визначено встановлених під час митного оформлення розбіжностей в наданих позивачем документах на підтвердження митної вартості товару.
Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.
Відповідно, застосування митним органом другорядних методів - за ціною договору щодо ідентичних товарів та резервного методу визначення митної вартості, а також розрахунок скоригованої митної вартості є необґрунтованим.
Відповідно до судових рішень Верховного Суду, зокрема: від 24 січня 2019 року у справі №821/1697/17, від 22 квітня 2019 року у справі №815/6242/17, 09 квітня 2019 року у справі №825/1990/17, у яких надано правову оцінку рішенню про коригування митної вартості після випуску товару у вільний обіг незалежно від застосованого методу випуску у вільний обіг-під гарантію або шляхом подання нової декларації із зазначенням митної вартості, визначеної у рішенні про коригування митної вартості та зазначено, що встановивши обставини щодо прийняття рішення в порушення закону, суд приймає рішення стосовно задоволення вимог декларанта шляхом визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення і тим самим визнає право декларанта на захист його порушеного права у вигляді визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості незалежно від застосованого декларантом способу випуску товару у вільний обіг під гарантію чи за новою декларацією.
Отже, норми національного законодавства не містять чіткої норми, яка позбавляє декларанта права на оскарження рішення про коригування митної вартості ввезеного товару та картки відмови в прийнятті митної декларації після правового аналізу винесеного митним органом рішення.
Разом з тим картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є похідною від рішення про коригування митної вартості.
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення митного органу є необґрунтовані, у зв`язку з чим підлягають скасуванню, а позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
Стосовно розподілу витрат зі сплати судового збору, суд зазначає, що згідно з ч.1ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -
Визнати протиправними та скасувати рішення Харківської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000125/2 від 19.03.2025 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення: №UA807200/2025/000145.
Визнати протиправними та скасувати рішення Харківської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000123/2 від 18.03.2025 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення: № UA807200/2025/000141.
Визнати протиправними та скасувати рішення Харківської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000165/2 від 03.04.2025 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення: № UA807200/2025/000193.
Визнати протиправними та скасувати рішення Харківської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000212/2 від 13.05.2025 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення: № UA807200/2025/000245.
Визнати протиправними та скасувати рішення Харківської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000213/2 від 13.05.2025 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення: № UA807200/2025/000244.
Визнати протиправними та скасувати рішення Харківської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000244/2 від 18.06.2025 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення: № UA807200/2025/000285.
Визнати протиправними та скасувати рішення Харківської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000243/2 від 18.06.2025 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення: № UA807200/2025/000283.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 01.12.2025.

Суддя О.М. Шляхова