Справа № 520/15714/25
Суддя: Садова М.І.
Дата ухвалення: 2025-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2025 року Справа № 520/15714/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Садової М.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в приміщенні суду в місті Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певних дій,

у с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення і виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення та додаткових видів грошового забезпечення, у тому числі, але не виключно, щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії), з 15.02.2023 по 24.03.2025 включно без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 № 704;

- визнати протиправними бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати у повному розмірі ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 50000 гривень, у період з 31.03.2024 по 24.03.2025 у період залучення до здійснення бойового управління підпорядкованими військовими частинами та підрозділами під час підготовки та ведення бойових дій, наказано Сформувати зі складу структурних підрозділів командування та штабу управління військової частини НОМЕР_1 перелік посадових осіб, залучених до здійснення оперативного (бойового) управління підпорядкованими військовими частинами та підрозділами, у тому числі які ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , в межах її компетенцій, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 15.02.2023 по 24.03.2025 включно грошове забезпечення, яке складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, процентної надбавки за вислугу років, та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, із розрахунку шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, з урахуванням виплачених сум;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі 50000 гривень, у період з 31.03.2024 по 24.03.2025 у період залучення до здійснення бойового управління підпорядкованими військовими частинами та підрозділами під час підготовки та ведення бойових дій, наказано сформувати зі складу структурних підрозділів командування та штабу управління військової частини НОМЕР_1 перелік посадових осіб, залучених до здійснення оперативного (бойового) управління підпорядкованими військовими частинами та підрозділами, у тому числі які ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що під час проходження служби у відповідача посадовий оклад, оклад за військове звання, а як наслідок, додаткові види грошового забезпечення були обчислені із прожиткового мінімуму станом на 01.01.2018, що суперечить положенням Постанови від 30.08.2017 № 704. Згідно з абзаців 1, 14, 15 пункту 2 Розділу XXXIV Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану Наказу МОУ №260 від 07.06.2018р. Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам На період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах: 50 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах). Крім того, Згідно п. 2.2.1 ПОЛОЖЕННЯ про юридичну службу Збройних Сил України затвердженого Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 30 березня 2021 року № 80, Під чає збройного конфлікту юридична служба додатково виконує обов`язки юридичного радника відповідного командира (начальника), а саме: організовує дотримання у Збройних Силах України та надає консультації командуванню щодо дотримання норм міжнародного гуманітарного права, правил застосування сили та щодо проведення інструктажу особового складу з їх неухильного виконання; здійснює правове забезпечення планування об`єднаної операції (бойових дій); здійснює правове забезпечення ведення об`єднаної операції (бойових дій). Тобто, умови за яких виплачується додаткова винагорода у розмірі 50 000 грн військовослужбовцям дотримані на підставі виконання безпосередніх обов`язків, що передбачені посадою та включенням до органів військового управління (управлінь (штабів) угруповань військ (сил)) що затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України ОСОБА_1 . Попри те, зважаючи на викладені обставини, відповідачем вчинено протиправну бездіяльність щодо невірного нарахування та виплати грошового забезпечення позивача за період з 15.02.2023 до 24.03.2025 та щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди у розмірі 50000,00 грн за період з 31.03.2024 до 24.03.2025. Просить позов задовольнити.

Відповідачем подано до суду відзив, який містить заперечення на позов. Наводить аргументи про те, що розмір грошового забезпечення позивача обчислено з дотриманням вимог чинного законодавства виходячи і прожиткового мінімуму станом на 01.01.2018 шляхом множення його на тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 постанови КМУ від 14.07.2014 № 704. Виплати позивачу при звільненні нараховані з дотриманням вимог чинного законодавства. Щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди за оспорюваний період зазначив наступне. Позивач у позові посилається на виконання протягом періоду 31.03.2024 по 24.03.2025 бойових (спеціальних) завдань пов`язаних із здійснення оперативного (бойового) управління підпорядкованими військовими частинами та підрозділами, у тому числі які ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення. Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Відповідно до умов Порядку № 260 необхідними умовами для виплати додаткової винагороди військовослужбовцю у розмірі 50000 гривень є включення його до журналу бойових дій, бойове донесення та рапорту про виконання військовослужбовцем бойових (спеціальних) завдань у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу). Сама наявність наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.03.2024 № 254 та спільного наказу командира військової частини НОМЕР_1 та начальника Мирноградської міської військової адміністрації від 20.08.2024 № 788 не породжує юридичного обов`язку, щодо виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 50000 гривень. Просить у позові відмовити.

Позивачем подано до суду заперечення на відзив. Наводить пояснення про те, що відповідно до Порядку 260 додатково винагорода 50000,00 грн виплачується, зокрема військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій). Отже, юридично визначене розташування військовослужбовців зі складу командування та штабу військової частини ніяк не впливає для виплати додаткової винагороди в розмірі 50000 гривень. ОКП (оперативний командний пункт) військової частини не знаходиться постійно в районах ведення бойових (воєнних) дій. Через постійну зміну районів ведення бойових дій та постійній зміні оперативної обстановки ТКП (тиловий командний пункт) і ОКП може перебувати як в районах ведення бойових дій, так і поза їх районами). Включення позивача до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.03.2024 № 254 та спільного наказу командира військової частини НОМЕР_1 та начальника Мирноградської міської військової адміністрації від 20.08.2024 № 788, а отже факт залучення до командування та штабу управління військової частини наявний. Посада позивача передбачає виконання бойових (спеціальних) завдань лише у складі командування та штабу військової частини. Якщо підпорядковані військовій частині бойові (спеціальні) завдання за що отримували (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах) 100000 гривень, то військовослужбовці з числа командування та штабу військової частини (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), окрім Позивача, почали отримувати додаткову винагороду розміром 50000 гривень. Також згідно п. 2.2.1 Положення про юридичну службу Збройних Сил України, Затвердженої Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 30 березня 2021 року №80 під час збройного конфлікту юридична служба додатково виконує обов`язки юридичного радника відповідного командира (начальника), а саме: організовує дотримання у Збройних Силах України та надає консультації командуванню щодо дотримання норм міжнародного гуманітарного права, правил застосування сили та щодо проведення інструктажу особового складу з їх неухильного виконання; здійснює правове забезпечення планування об`єднаної операції (бойових дій); здійснює правове забезпечення ведення об`єднаної операції (бойових дій). Відповідно, на час дії збройного конфлікту в умовах постійних бойових дій за участі військової частини НОМЕР_1 залучення помічника командира бригади з правової роботи начальника юридичної служби як юридичного радника командира військової частини необхідне безперервно. Просить позов задовольнити.

Відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив. Наводить доводи про те, що

Позивач наводить аргументи про перебування позивача у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах)». Тож, визначальним в даному випадку є не сам факт перебування військовослужбовця у складі командування та штабу військової частини, а здійснення оперативного (бойового) управління підпорядкованими військовими частинами. Тиловий командний пункт - пункт управління, з якого організовується логістичне, медичне та кадрове забезпечення підрозділів, планування заходів бойової підготовки та виконуються функції управління підрозділами всебічного забезпечення, комплектування особовим складом (покриття втрат), відновлення боєздатності підрозділів, а також ведення обліку персоналу та матеріальних засобів. Аналіз зазначених термінів, дає підстави вважати, що ТКП бригади не здійснює будь-якого оперативного управління військовими частинами та твердження Позивача про те, що юридичне визначення розташування військовослужбовців зі складу командування та штабу військової частини ніяк не впливає для виплати додаткової винагороди в розмірі 50000 гривень є хибним. Видавався наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 03.01.2024 № 8 та згодом бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №6/25/1789кп/дск з визначенням оперативного складу, котрий залучався до здійснення управління підпорядкованими військовими частинами, відповідно позивача не було включено до зазначеного переліку. Факт залучення до командування та штабу управління військової частини підтверджується включенням до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.03.2024 № 254 та спільного наказу командира військової частини НОМЕР_1 та начальника Мирноградської міської військової адміністрації від 20.08.2024 № 788. Отже сама наявність таких наказів жодним чином не підтверджує факт виконання позивачем спеціальних бойових завдань пов`язаних із управлінням військовими частинами. Крім того наказ є лише наміром, а сам факт підтвердження виконання бойових (спеціальних) завдань пов`язаних із управлінням військовими частинами, як визначено Порядком №260, є рапорт командира підрозділу та витяг із журналу бойових дій. Просить у позові відмовити.

Ухвалою судді від 23.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (викликом) сторін. Витребувано докази у відповідача.

Розгляд і вирішення адміністративної справи проводиться за правилами письмового провадження на підставі матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного з огляду на таке.

Суд установив, згідно з наказу відповідача від 15.02.2023 № 4 позивача призначено на посаду помічника командира бригади з правової роботи-начальника юридичної служби.

Відповідно до наказу відповідача від 24.03.2025 № 84 помічника командира військової частини з правової роботи - начальника юридичної служби військової частини НОМЕР_1 , вважати таким, що "24" березня 2025 року справи та ви та посаду здав та вибув до нового місця служби.

Щодо позовних вимог про вчинення протиправної бездіяльності щодо нарахування та виплати грошового забезпечення, яке обраховано, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених станом на 01.01.2018, за період з 15.02.2023 до 24.063.2025.

Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною у зв`язку із чим звернулася до суду за захистом свого права із відповідним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з п. 1 ст. 10 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Відповідно до ч. 3 ст. 15 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей військовослужбовцям виплачуються, зокрема, грошова допомога на оздоровлення в порядку і розмірах, що визначаються законодавством України.

Згідно з пункту 2 Постанови №704, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Додатком 1 до Постанови №704 визначено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу. Згідно з пунктом 4 Постанови №704 (в первинній редакції на дату прийняття) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14, що містять примітки, відповідно до яких, зокрема посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

Застосування цих нормативних актів у подібних правовідносинах вже було предметом розгляду у Верховному Суді. Зокрема, у постанові від 02.08.2022 у справі №440/6017/21 Верховний Суд дійшов наступних висновків: 21.02.2018 Кабінет Міністрів України ухвалив постанову №103, пунктом 6 якої внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються. Зокрема, у постанові № 704 пункт 4 викладений в такій редакції: установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14. Станом на 01.03.2018 пункт 4 Постанови №704 визначав, що під час обчислення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року. Закон України від 05.10.2000 №2017-III Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії (далі Закон №2017) визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, згідно із положеннями статті 1 якого державні соціальні стандарти - це встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій. Державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти (стаття 6 Закону №2017-III). Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Верховний Суд у постанові від 12.09.2022 (справа №500/1813/21) сформулював наступні висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах: з 01.01.2020 положення пункту 4 Постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів; через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, зокрема, згідно із Законом країни "Про Державний бюджет України на 2021 рік", в осіб з числа військовослужбовців виникло право на отримання довідки про розміри грошового забезпечення для перерахунку пенсії за формою, що передбачена додатком 2 до Порядку № 45, з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом застосування пункту 4 постанови № 704 із використанням для їх визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік); встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону від 06.12.2016 № 1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної робітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.

Аналогічний підхід застосовано Верховним Судом у постанові від 22 серпня 2024 року у справі №580/12209/23, яка відповідає усталеній позиції щодо надання судового захисту фактично порушеному праву.

Суд установив із матеріалів справи що нарахування та виплата грошового забезпечення позивача обраховано посадовий оклад, оклад за військове звання виходячи із прожиткового мінімуму станом на 01.01.2018.

Суд критично оцінює застосування відповідачем розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 у розмірі 1762,00 грн при обчисленні посадового окладу та окладу за військовими званнями позивача за оспорюваний період.

24.02.2018 набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб(в подальшому - Постанова № 103), якою п. 4 Постанови № 704 викладено в новій редакції, яка передбачає, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Таким чином, з 24.02.2018 змінено розрахункову величину, з якої обчислюються розміри посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями, а саме - замість розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року) передбачено використання розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та нечинним п. 6 Постанови № 103, яким п. 4 Постанови № 704 викладений у новій редакції.

Отже починаючи з 29.01.2020 відновлено дію п. 4 Постанови № 704 у редакції, яка передбачає використання розрахункової величини, яка дорівнює розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року).

Відтак з прийняттям постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 розрахункову величину для обчислення розміру посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями змінено з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року на розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

З огляду на викладене суд прийшов переконання, що розмір посадового окладу, окладу за військовими (спеціалізованими) званням позивача повинен розраховуватися виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт, а не станом на 01.01.2018.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов висновку про те, що оскільки, як установлено судом, відповідач нараховував позивачу грошове забезпечення за період з 15.02.2023 до 19.05.2023 (включно) із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії з урахуванням прожиткового мінімуму, встановленого законом на 01 січня 2018 року, а відтак таку бездіяльність відповідача суд визнає протиправною.

З метою захисту порушеного права позивача суд прийшов висновку про те, що відповідача необхідно зобов`язати здійснити нарахування та виплату грошового забезпечення позивача за період з 15.02.2023 до 19.05.2023 (включно) із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії з урахуванням розміру прожиткового мінімуму, встановленого станом на 01.01.2023.

Щодо частини позовної вимоги про нарахування та виплату грошового забезпечення позивача за період з 20.05.2023 до 24.03.2025, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, суд прийшов наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" визначено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (в первинній редакції на дату прийняття) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Також додатки 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" містять примітки, відповідно до яких, зокрема посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 року №481, яка набрала чинності з 20.05.2023, внесено зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, виклавши абзац перший в такій редакції: 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14..

Таким чином, Постановою № 481 змінено умови регулювання спірних відносин та визначено, що обчислення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб здійснюється виходячи з розміру 1762 грн, а не з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.

Рішеннями Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 та від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 підтверджена конституційність повноважень Кабінету Міністрів України щодо реалізації політики у сфері соціального захисту, в тому числі регулювання порядку та розмірів соціальних виплат і допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави.

У пункті 3 резолютивної частини Рішення від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 Конституційний Суд України вказав, що в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 95, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України та пункту 2 частини першої статті 9 КАС України в системному зв`язку з положеннями статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 117 Конституції України треба розуміти так, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції.

Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у постановах від 05 червня 2024 року у справі № 910/14524/22 та від 11 вересня 2024 року у справі № 554/154/22, наголошувала на тому, що Суд не може перебирати на себе правотворчі функції законодавчої та виконавчої влади. Порушення такого підходу та, відповідно, ігнорування принципу законності: суперечить, щонайменше, принципам правової визначеності, легітимних очікувань та належного урядування як базовим складовим правовладдя (верховенства права); дискримінує іншу сторону правовідносин; означає, що суд може надати дозвіл будь-кому та будь-коли діяти за межами закону (який містить заборони) або за межами наданих законом прав (повноважень); іде в розріз з принципом поділу влади на законодавчу, виконавчу та судову, а також порушує систему стримувань і противаг (суд втручається в компетенцію суб`єктів нормотворення та може ігнорувати їх волю).

Таким чином, із дня набрання чинності Постанови № 481 (20 травня 2023 року) у відповідних суб`єктів владних повноважень відсутні підстави для нарахування та виплати військовослужбовцям грошового забезпечення, виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 03 листопада 2022 року № 2710-IX «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 і 14 до Постанови № 704.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень постанова КМУ № 481 була предметом оскарження, зокрема, у судових провадженнях № 320/29450/24, № 320/41449/23, №320/35573/23.

На час розгляду справи судом рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025 року у справі № 320/29450/24, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2025 року, визнано протиправним та нечинним пункт 2 Постанови № 481 про внесення змін до пункту 4 Постанови № 704.

Відповідно до частини другої статті 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Отже, правові підстави для застосування пункту 4 Постанови № 704 у редакції, до внесення змін Постановою № 481 відсутні.

Такі висновки викладені Верховним Судом в постановах від 21 серпня 2025 року у справі № 520/22317/23, від 08 вересня 2025 року у справі № 200/4426/24, від 15.10.2025 у справі № 500/3399/24.

Аналізуючи вказану норму суд прийшов до переконання про те, що починаючи з 20.05.2023 пункт 4 Постанови №704 викладено в новій редакції, яка не передбачає застосування прожиткового мінімуму, встановленого на 1 січня відповідного календарного року, при розрахунку розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб.

Із урахуванням вищевикладеного, суд прийшов переконання про те, що після набрання чинності 20.05.2023 постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481 змінились правила обчислення посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб, зокрема, встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні, а не з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом №2262 з 01.01.2024, станом на 01.01.2025 відповідно не підвищився, отже відсутні підстави для обчислення грошового забезпечення позивача виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня відповідного року за період з 20.05.2023 до 24.03.2025.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку про те, що оскільки, як установлено судом, відповідач нараховував позивачу грошове забезпечення за період з 15.02.2023 до 19.05.2023 з урахуванням прожиткового мінімуму, встановленого законом на 01 січня 2018 року, а відтак такі дії суд визнає протиправними. З метою захисту порушеного права позивача суд прийшов висновку про те, що відповідача необхідно зобов`язати здійснити нарахування та виплату грошового забезпечення позивача за період з 15.02.2023 до 19.05.2023, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму, встановленого станом на 01.01.2023, а щодо частини позовних вимог за період з 20.05.2023 до 24.03.2025 необхідно відмовити, з урахуванням висновків суду.

Щодо позовних вимог про нарахування та виплату додаткової винагороди у відповідності до постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 у розмірі 50000,00 грн, за період з 31.03.2024 до 24.03.2025, суд прийшов наступного.

Суд установив, згідно з наказу відповідача від 31.03.2024 № 245 «Про визначення військовослужбовців, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі командування та штабу військової частини НОМЕР_2 по здійсненні оперативного (бойового) управління» сформовано зі складу структурних підрозділів командування та штабу управління військової частини НОМЕР_1 перелік посадових осіб, залучених до здійснення оперативного (бойового) управління підпорядкованими військовими частинами та підрозділами, у тому числі які ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення. До складу залучених до здійснення оперативного (бойового) управління включити наступні секції, зокрема, 83 - управління та планування. до складу секції S3 включити наступних посадових осіб: помічник командира частини з правової роботи - начальник юридичної служби військової частини.

Згідно з спільного наказу командира військової частини НОМЕР_1 та начальника Мирноградської міської військової адміністрації (з адміністративно-господарської діяльності) «Про створення штабу оборони міста Миргород» від 20.08.2024 № 788, з метою реагування на різкі зміни в обстановці, забезпечення оборони міста Миргород та на виконання бойового розпорядження оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 18.08.2024 №119/1/71731/ОТУ, утворено штаб оборони міста Миргород. До адміністрації штабу оборони призначити: помічника командира військової частини з правової роботи - начальника юридичної служби військової частини НОМЕР_1 ; начальника групи цивільно-військового співробітництва штабу військової частини НОМЕР_1 ; начальника інженерної служби сил підтримки військової частини НОМЕР_1 ; старшого помічника начальника оперативного відділення штабу військової частини НОМЕР_1 . До оборони залучити до адміністрації штабу оборони представників військової адміністрації, зокрема, начальника юридичного відділу Мирноградської міської військової адміністрації Онопрієнко Олексія Борисовича.

Позивач наводить аргумент про те, що вказані накази є достатніми підставами для нарахування та виплати йому додаткової винагороди у розмірі 50000,00 грн, згідно з постанови КМУ від 28.02.2022 № 168.

Натомість відповідач наводить аргументи про те, що факт залучення до командування та штабу управління військової частини підтверджується включенням до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.03.2024 № 254 та спільного наказу командира військової частини НОМЕР_1 та начальника Мирноградської міської військової адміністрації від 20.08.2024 № 788. Сама наявність таких наказів жодним чином не підтверджує факт виконання позивачем спеціальних бойових завдань пов`язаних із управлінням військовими частинами. Крім того наказ є лише наміром, а сам факт підтвердження виконання бойових (спеціальних) завдань пов`язаних із управлінням військовими частинами, як визначено Порядком №260, є рапорт командира підрозділу та витяг із журналу бойових дій.

Твердження позивача, про те що командування та штаб військової частини НОМЕР_1 , окрім самого позивача отримували додаткову винагороду розміром 50000 гривень є необґрунтованими та такими, що не підтверджуються належними та допустимими доказами, адже таку винагороду отримували виключно ті військовослужбовці які були залучені до командного пункту бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №6/25/1789кп/дск та лише з 01.09.2024. Наведені заперечення обґрунтовані доказами, які містяться у матеріалах справи.

Суд установив, позивач отримував додаткову винагороду у відповідності до постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 у розмірі 30000,00 грн за періоди: з 28.02.2024 до 31.03.2024, з 01.04.2024 до 23.04.2024, з 26.04.2024 до 30.04.2024, з 01.05.2024 до 31.05.2024, з 01.06.2024 до 26.06.2024, з 03.07.2024 до 03.07.2024, з 13.07.2024 до 13.07.2024, з 05.08.2024 до 07.08.2024, з 15.08.2024 до 31.08.2024, 01.09.2024 до 19.09.2024, 02.10.2024 до 06.10.2024, з 15.10.2024 до 23.10.2024, з 31.10.2024 до 31.10.2024, 01.11.2024 до 07.11.2024, 16.11.2024 до 19.11.2024, з 25.11.2024 до 30.11.2024, 01.12.2024 до 31.12.2024, 01.01.2025 до 31.01.2025, 01.02.2025 до 28.02.2025, 01.03.2025 до 06.03.2025, 22.03.2025 до 23.03.2025; у розмірі 100000,00 грн за періоди: з 24.04.2024 до 25.04.2024; з 27.06.2024 до 30.06.2024, з 01.07.2024 до 02.07.2024, з 14.07.2024 до 18.07.2024, з 08.08.2024 до 14.08.2024, з 07.10.2024 до 14.10.2024, з 24.10.2024 до 30.10.2024, 08.11.2024 до 15.11.2024, 20.11.2024 до 24.11.2024. Підстави для виплати додаткових винагород у розмірі 30000,00 грн та 10000,00 грн зазначено бойові накази, бойове розпорядження, журнал бойових дій, рапорт начальника, довідка військової частини.

Відповідно до довідок військової частини про нараховане та виплачене грошове забезпечення позивачу, установлено нарахування та виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 за вищевказані періоди виходячи з розмірі 30000,00 грн та 100000,00 грн відповідно.

Згідно частини 1 стаття 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 (далі - Закон) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною 2статті 9 Закону № 2011-XIIпередбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно частини 4 статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. 28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України на виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69«Про загальну мобілізацію» прийнято постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова КМ України № 168).

Абзац третій пункту 1-1 постанови КМ України № 168 передбачає, що на період воєнного стану військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), виплачується додаткова винагорода у розмірі 50000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань відповідно до умов, визначених Міністерством оборони.

Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі - Порядок № 260) визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил України.

Наказом Міністерства оборони України від25.01.2023 № 44, який застосовується з 01.02.2023, доповнено Порядок № 260 розділом XXXIV «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану».

Згідно з пунктом 1 розділу XXXIV Порядку № 260 управління (штаб) угруповання військ (сил) - тимчасово утворений рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України орган військового управління, призначений для виконання функцій з управління військами (силами) в ході відсічі повномасштабної збройної агресії Російської Федерації проти України, у тому числі управління (штаб) оперативностратегічного, оперативного, оперативно-тактичного угруповання військ (сил), тактичної групи.

За змістом пункту 2 розділу XXXIV Порядку № 260 (в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин) на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року№ 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:

30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань): з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі військових частин (підрозділів), включених до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави; з управління угрупованнями військ (сил) у складі розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України; з управління підпорядкованими силами та засобами відповідно до завдань, які покладаються на Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту, у складі розгорнутих пунктів управління Державної спеціальної служби транспорту; у складі робочої групи або одиночним порядком, визначені Головнокомандувачем Збройних Сил України, начальником Генерального штабу Збройних Сил України, у межах областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії; з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій; у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України; із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій; з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури (у тому числі об`єктів транспортної інфраструктури - військовими частинами та підрозділами Державної спеціальної служби транспорту);

50 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах).

Перелік цих органів військового управління (управлінь (штабів) угруповань військ (сил)) затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України.

Відповідно до пункту 4 розділу XXXIV Порядку № 260 підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів: - бойовий наказ (бойове розпорядження); - журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); - рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно-підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених до військових частин (установ, організацій) військовослужбовців (далі - відряджені військовослужбовці) у бойових діях або заходах, командири військової частини (установи, організації), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець, повідомляють органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби військовослужбовців (пункт 5 розділу XXXIV Порядку № 260).

Перелік органів військового управління (штабів угруповання військ (сил)), включених до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, що мають право підтверджувати безпосередню участь у бойових діях або заходах відряджених до цих органів військовослужбовців, затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України (абзац перший пункту 6 розділу XXXIV Порядку № 260).

Керівниками пунктів управління, управлінь (штабів) угруповань військ (сил), командирами військових частин (у тому числі резерву, установ, організацій), до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа повідомляються органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, а також виконання завдання у складі управління (штабу) угруповання військ (сил) (затверджених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України), угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління за минулий місяць (абзац перший пункту 7 розділу XXXIV Порядку № 260).

Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин (пункту 8 розділу XXXIV Порядку № 260).

Суд враховує, що згідно з пунктом 1 розділу XXXIV Порядку №260 управління (штаб) угруповання військ (сил) - тимчасово утворений рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України орган військового управління, призначений для виконання функцій з управління військами (силами) в ході відсічі повномасштабної збройної агресії Російської Федерації проти України, у тому числі управління (штаб) оперативно-стратегічного, оперативного, оперативно-тактичного угруповання військ (сил), тактичної групи.

Отже, на період дії воєнного стану військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно, виплачується додаткова винагорода згідно з Постановою №168 у розмірі до 50 000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Відповідно до матеріалів справи, також з урахуванням того що відповідачем не спростовується та не заперечується, що посада позивача за спірний період відноситься до командування військової частини, адже з його структурних підрозділів сформовано перелік посадових осіб, яких залучених до здійснення оперативного (бойового) управління, до якого за посадою входив позивача.

Суд повторно відмічає, що бойовими наказами, розпорядженнями та рапортами, довідками про виплату додаткової винагороди позивачу у розмірі 30000,00 грн, підтверджено факт виконання позивачем бойових (спеціальних) завдань у складі органу управління військової частини, що веде воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) у визначені періоди 2024-2025 років, що передбачає виплату у ці періоди додаткової винагороди у розмірі 50 000 грн, відповідно до п.2 розділу XXXIV Порядку №260.

Натомість позивачу виплачувалась додаткова винагорода передбачену п. 1 розділу XXXIV Порядку №260 додаткову винагороду, яка передбачена постановою КМУ від 28.02.2022 № 168, тобто виходячи з розміру 30000,00 грн.

Таким чином, на підставі правового регулювання в контексті спірних відносин, суд дійшов висновку, що у спірних періодах відповідач мав нараховувати та виплачувати позивачу згідно з п.2 розділу XXXIV Порядку №260 додаткову винагороду у розмірі 50000 грн (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в діях та заходах), однак докази такого нарахування та виплати в матеріалах справи відсутні.

Доводи сторін про обіймання позивачем певної посади не впливає на оцінку доказів здійснення позивачем у спірному періоді бойових (спеціальних) завдань у складі діючих угруповань військ, у складі органу військового управління (оперативне (бойове) управління), що підтверджується вищевказаними оціненими судом доказами, як кожен окремо так і в сукупності між собою.

Інші доводи сторін суд оцінює та надав аналіз із наявними у справі доказами, попри те такі не випливають на висновки суду, адже спростовують встановленими фактичними обставинами у цій справі.

З огляду на викладене вище суд дійшов висновку, що відповідачем допущено протиправні дії щодо ннарахування та виплати додаткової винагороди з розрахунку 30000,00 грн, а не 50000,00 грн, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та наказом Міністерства оборони України №260 від 07 червня 2018 року.

З метою ефективного захисту порушеного права позивача суд дійшов висновку про необхідність зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за періоди: з 28.02.2024 до 31.03.2024, з 01.04.2024 до 23.04.2024, з 26.04.2024 до 30.04.2024, з 01.05.2024 до 31.05.2024, з 01.06.2024 до 26.06.2024, з 03.07.2024 до 03.07.2024, з 13.07.2024 до 13.07.2024, з 05.08.2024 до 07.08.2024, з 15.08.2024 до 31.08.2024, 01.09.2024 до 19.09.2024, 02.10.2024 до 06.10.2024, з 15.10.2024 до 23.10.2024, з 31.10.2024 до 31.10.2024, 01.11.2024 до 07.11.2024, 16.11.2024 до 19.11.2024, з 25.11.2024 до 30.11.2024, 01.12.2024 до 31.12.2024, 01.01.2025 до 31.01.2025, 01.02.2025 до 28.02.2025, 01.03.2025 до 06.03.2025, 22.03.2025 до 23.03.2025, з розрахунку 50 000 грн на місяць пропорційно часу участі в діях та заходах, з урахуванням раніше виплачених сум.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене доходжу висновку про часткове задоволення позову.

У відповідності до ст. 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється, у зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору у відповідності до Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 241-246, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певних дій - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та не виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 15.02.2023 до 19.05.2023 (включно), з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званнями, шляхом застосування множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1-14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 15.02.2023 до 19.05.2023 (включно), із перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званнями, шляхом застосування множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1-14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704, з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за періоди: з 28.02.2024 до 31.03.2024, з 01.04.2024 до 23.04.2024, з 26.04.2024 до 30.04.2024, з 01.05.2024 до 31.05.2024, з 01.06.2024 до 26.06.2024, з 03.07.2024 до 03.07.2024, з 13.07.2024 до 13.07.2024, з 05.08.2024 до 07.08.2024, з 15.08.2024 до 31.08.2024, 01.09.2024 до 19.09.2024, 02.10.2024 до 06.10.2024, з 15.10.2024 до 23.10.2024, з 31.10.2024 до 31.10.2024, 01.11.2024 до 07.11.2024, 16.11.2024 до 19.11.2024, з 25.11.2024 до 30.11.2024, 01.12.2024 до 31.12.2024, 01.01.2025 до 31.01.2025, 01.02.2025 до 28.02.2025, 01.03.2025 до 06.03.2025, 22.03.2025 до 23.03.2025, з розрахунку 30 000 грн.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за періоди: з 28.02.2024 до 31.03.2024, з 01.04.2024 до 23.04.2024, з 26.04.2024 до 30.04.2024, з 01.05.2024 до 31.05.2024, з 01.06.2024 до 26.06.2024, з 03.07.2024 до 03.07.2024, з 13.07.2024 до 13.07.2024, з 05.08.2024 до 07.08.2024, з 15.08.2024 до 31.08.2024, 01.09.2024 до 19.09.2024, 02.10.2024 до 06.10.2024, з 15.10.2024 до 23.10.2024, з 31.10.2024 до 31.10.2024, 01.11.2024 до 07.11.2024, 16.11.2024 до 19.11.2024, з 25.11.2024 до 30.11.2024, 01.12.2024 до 31.12.2024, 01.01.2025 до 31.01.2025, 01.02.2025 до 28.02.2025, 01.03.2025 до 06.03.2025, 22.03.2025 до 23.03.2025, з розрахунку 50 000 грн на місяць пропорційно часу участі в діях та заходах, з урахуванням раніше виплачених сум.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

відповідач військова частина НОМЕР_1 , місцезнаходження АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 .

Повне судове рішення складено та підписано суддею 01.12.2025.

Суддя М. І. Садова