Справа № 200/311/25
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2025-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2025 року Справа№200/311/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабіча С.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач), відповідно до якого просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо припинення виплати щомісячних грошових сум в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, ОСОБА_1 з 01.02.2023 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області відновити нарахування та виплату щомісячних грошових сум в разі часткової втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, ОСОБА_1 та виплатити заборгованість із щомісячних грошових сум в разі часткової втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, ОСОБА_1 з 01.02.2023 року.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що позивач є особою, яка отримує страхові виплати, його офіційно зареєстроване місце проживання на території, підконтрольній українській владі, проте, у розумінні відповідача, він вважається внутрішньо переміщеною особою, місце проживання якого було зареєстровано на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження станом на 2014 рік.

Вказує, що страхові виплати йому не виплачуються з 01.02.2023 року з невідомих причин.

03.10.2024 року він звернувся до відповідача через портал електронних послуг ПФУ із заявою про поновлення страхової виплати у зв`язку з нещасним випадком на виробництві, проте жодної відповіді не отримав, а у особистому кабінету на порталі ПФУ у «Результатах обробки звернення» зазначено «відмовлено», без будь-яких пояснень. Відповідач зупинив виплату щомісячних страхових виплат безпідставно, що є, на думку позивача, неправомірним відповідно до чинного законодавства України.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17.01.2025 прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії та відкрито провадження у справі № 200/311/25.

Від відповідача надійшов відзив, в якому представник Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області просив відмовити у задоволенні позовних вимог через необґрунтованість. Зазначав, що позивач з 01.01.2023 по 31.12.2023 перебував на обліку як отримувач щомісячних страхових виплат в ГУ ПФУ в Донецькій області. З 01.01.2024 виплати були припинені з приміткою «до з`ясування».

Вказує, що у зв`язку із неможливістю здійснення органами Пенсійного фонду України своїх повноважень на окремих територіях Донецької області, чинним законодавством України передбачений порядок реалізації права осіб на, зокрема, загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який передбачає звернення особи до робочого органу Пенсійного фонду України або його відділення, розташованому на підконтрольній українській владі території з усіма необхідними документами. Позивач не позбавлений права на поновлення страхових виплат, шляхом його звернення до відповідного територіального органу Пенсійного фонду України з повним пакетом документів для проведення ідентифікації та поновлення страхових виплат, тому, на думку представника позивача, відсутні підстави в задоволенні позовних вимог.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

Позивач є отримувачем щомісячних страхових виплат ув зв`язку з профзахворюванням, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Позивач перебував на обліку у Дружківському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.

Постановою Дружківського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області № 0521/667/667/52 від 22.11.2017 року позивачу припинено виплату щомісячної страхової виплати з 01.12.2017 року, згідно рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 21.11.2017 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03.03.2021 у справі №200/34/21-а, зокрема, визнано протиправною та скасовано постанову Дружківського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області № 0521/667/667/52 від 22.11.2017 року про припинення ОСОБА_1 щомісячних страхових виплат та зобов`язано управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області відновити нарахування та виплату щомісячних страхових виплат та виплатити заборгованість з щомісячних страхових виплат ОСОБА_1 з 01 грудня 2017 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/95373826).

За змістом матеріалів справи ОСОБА_1 постановою Дружківського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 21.03.2021 № 14038/196082/6367/58 призначено потерпілому ОСОБА_1 щомісячну страхову виплату в розмірі 10580,90 грн, постановлено провадити виплату з 01.03.2022 безстроково.

Судом також встановлено, що з 01 січня 2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 21 вересня 2022 року № 2620-IX, ч. 2 розд. VII «Прикінцеві та перехідні положення» якого припинено Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 1 січня 2023 року. Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень. Кабінету Міністрів України у встановленому порядку вжити заходів, що випливають із цього Закону.

Частинами 3 - 8 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону (Закону України від 21 вересня 2022 року № 2620-IX) також визначено, що до завершення заходів, пов`язаних з приєднанням до Пенсійного фонду України Фонду соціального страхування України та його робочих органів, виконання функцій та завдань, передбачених цим Законом, забезпечують у межах компетенції виконавча дирекція та робочі органи Фонду соціального страхування України.

Нормативно-правові та розпорядчі акти Фонду соціального страхування України діють до затвердження відповідних рішень Пенсійним фондом України.

Фонду соціального страхування України забезпечити передачу Пенсійному фонду України особових справ потерпілих (членів їхніх сімей), баз даних, носіїв інформації та програмного забезпечення щодо ведення обліку та здійснення страхових виплат у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Установлено, що з дня набрання чинності цим Законом платники страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, платники єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та отримувачі виплат (матеріального забезпечення) є такими, що зареєстровані (взяті на облік) Пенсійним фондом України. Їх перереєстрація не здійснюється.

Стягнення та погашення заборгованості із страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, пенсійне страхування, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у тому числі в судовому порядку, у справах про банкрутство, за виконавчими документами, провадження за якими відкрито до дня набрання чинності цим Законом, здійснюють територіальні органи Пенсійного фонду України.

Отже, з 01 січня 2023 року (у зв`язку з реорганізацією Фонду соціального страхування України та управлінь виконавчої дирекції Фонду, шляхом приєднання до Пенсійного фонду України) повноваження управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в областях передані до відповідних територіальних органів Пенсійного фонду України.

За змістом письмових пояснень, викладених у позовній заяві, страхові виплати позивачу не виплачуються з 01.02.2023 року з невідомих причин.

03.10.2024 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача через портал електронних послуг ПФУ із заявою про поновлення страхової виплати у зв`язку з нещасним випадком на виробництві. За доводами позивача відповіді не отримав, проте в особистому кабінету на порталі ПФУ у «Результатах обробки звернення» зазначено «відмовлено» без будь-яких пояснень.

У матеріалах справи міститься лист Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 14.10.2024 № 0500-0207-8/10197, яким повідомлено позивача, що у липні 2024 року Пенсійному фонду України правоохоронними органами надано інформацію про те, що, позивач помер на території населених пунктів, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та які можуть перебувати на обліку як одержувачі щомісячних страхових виплат. З урахуванням особливостей наданої інформації переліки містять ризики неоднозначної ідентифікації осіб з огляду на особливості перекладу ПІБ та обмеженості ідентифікуючої інформації для верифікації. Також існує ймовірність помилок, наявних в первинних записах в частині персональних даних. У зв`язку із чим вказано, що позивачу необхідно звернутись до найближчого до місяця реєстрації/проживання територіального органу Пенсійного фонду України з повним пакетом документів для проведення ідентифікації та поновлення страхових виплат.

У відзиві на позовну заяву ГУ ПФУ в Донецькій області зазначено, що позивач з 01.01.2023 по 31.12.2023 перебував на обліку як отримувач щомісячних страхових виплат в ГУ ПФУ в Донецькій області, а з 01.01.2024 виплати були припинені з приміткою «до з`ясування».

Копії постанови про припинення виплат до суду не надано.

Додатково ГУ ПФУ в Донецькій області надано інформацію про нараховані та виплачені страхові виплати ОСОБА_1 за період з 01.02.2023 по 01.01.2024, за змістом яких позивачу нараховано та виплачено страхові виплати у лютому 2023 року в розмірі 10580,90 грн, в період з березня 2023 року по січень 2024 року в розмірі 12080,90 грн (кожного місяця).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з такого.

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно з частиною 1 статті 27 Закону України від 14.01.1997 року № 16/98-ВР "Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 16/98-ВР) передбачено, що виплати та надання соціальних послуг, на які має право застрахована особа за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, може бути припинено: якщо виплати призначено на підставі документів, що містять неправдиві відомості; якщо страховий випадок стався внаслідок дії особи, за яку настає кримінальна відповідальність; якщо страховий випадок стався внаслідок умисної дії особи, внаслідок невиконання застрахованою особою своїх обов`язків щодо загальнообов`язкового державного соціального страхування; в інших випадках, передбачених законами.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначені Законом України від 23.09.1999 № 1105-XIV Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Закон № 1105-XIV, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з частиною першою статті 36 Закону № 1105-XIV страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Приписами частини 1 статті 47 Закону № 1105-XIV визначено, що страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання.

Страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них (частина п`ята статті 47 Закону № 1105-XIV).

Згідно частин 4, 7 статті 47 Закону № 1105-XIV виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням. Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці".

Відповідно до статті 40 Закону № 1105-XIV (у редакції станом на момент припинення страхових виплат), здійснення страхових виплат і надання соціальних послуг припиняються:

1) якщо потерпілим є особа, якій оформлено документи для виїзду за кордон на постійне проживання/залишення на постійне проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого;

3) якщо з`ясувалося, що страхові виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку;

4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми;

5) якщо потерпілий ухиляється від реабілітації у сфері охорони здоров`я чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню;

6) у разі смерті отримувача страхових виплат;

7) у разі добровільної відмови від страхової виплати потерпілим або особами, які мають право на страхові виплати в разі смерті потерпілого;

8) в інших випадках, передбачених законом.

Нормативно-правові акти, на які відповідач посилається у відзиві на позов є підзаконними нормативно-правовими актами та не можуть звужувати або скасовувати права громадян, встановлені нормативно-правовими актами вищої юридичної сили, внаслідок чого у сфері спірних правовідносин, які врегульовані нормами Закону № 1105-XIV та Закону № 16/98-ВР, застосовуватись не можуть.

Особова справа позивача містить відповідні документи, на підставі яких позивач протягом тривалого часу отримував страхові виплати, що призначені йому безстроково.

Натомість відповідачем не надано постанови про припинення виплати страхових виплат.

За змістом письмових заперечень проти позову, викладених у відзиві, з 01.01.2023 по 31.12.2023 позивач перебував на обліку як отримувач щомісячних страхових виплат в ГУ ПФУ в Донецькій області, а з 01.01.2024 виплати були припинені з приміткою «до з`ясування».

При цьому відповідач зазначає, що за інформацією наданою Пенсійному фонду України правоохоронними органами, отриманою у липні 2024 року позивач помер на території населених пунктів, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та які можуть перебувати на обліку як одержувачі щомісячних страхових виплат.

Водночас, відповідачем не надано до суду доказів, які підтверджують наявність таких підстав, зокрема смерті позивача, у тому числі інформації правоохоронних органів.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини 2 зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідачем не надано суду жодного доказу правомірності дій щодо відмови у поновленні страхових виплат та не заявлено доводів на обґрунтування цього, які б не були спростовані під час розгляду справи.

Водночас суд зауважує, що позивач у позові визначив дату, з якої він просить поновити йому виплати 01.02.2023.

У той же час відповідачем надано суду інформацію про нараховані та виплачені страхові виплати, згідно з якою виплату страхових виплат позивачу було припинено починаючи з 01.02.2024.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо припинення страхових виплат ОСОБА_1 з 01.02.2024 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячних страхових виплат, а також виплатити заборгованість із щомісячних страхових виплат за період, починаючи з 01.02.2024.

Отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Ухвалою суду від 17.01.2025 клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору задоволено. Відстрочено позивачу сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно ст. 4 Закону «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених ч.2 цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору».

Отже за подання до адміністративного суду позову з вимогами немайнового характеру фізична особа повинна сплатити судовий збір у розмірі 968, 96 грн. (3028,00 грн*0,4*0,8).

Враховуючи те, що фактично, позовні вимоги задоволені, оскільки дії відповідача визнані протиправними, а зобов`язання вчинити певні дії є похідною вимогою, суд дійшов висновку щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь спеціального фонду Державного бюджету України судового збору у розмірі 968,96 грн.

Керуючись Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо припинення страхових виплат ОСОБА_1 з 01.02.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячних страхових виплат, а також виплатити заборгованість із щомісячних страхових виплат, починаючи з 01.02.2024.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в сумі 968,96 грн.

Повне судове рішення складене 02 грудня 2025 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або після прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч