Справа № 160/26547/25
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2025-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, до відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській зарахувати до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком ОСОБА_1 , період навчання з 01 вересня 1983 року по 12 червня 1990 року, відповідно до диплому серії НОМЕР_2 від 28 червня 1990 року, періодів роботи з 08.05.2007 по 12.04.2008 року, з 13.05.2008 по 11.08.2008 року, та з 03.11.2008 по 28.09.2009 року відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_3 від 11.07.1990 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області повторно розглянути, мою ОСОБА_1 заяву від 15 серпня 2025 року про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду.
Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність рішення відповідача-1 про відмову в призначенні пенсії позивачу, оскільки протиправно не зараховано період трудової діяльності відповідно до трудової книжки через недоліки її оформлення.
22 жовтня 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від відповідача-1 надійшов відзив, в якому відповідач-1 проти позову заперечує в повному обсязі та повторює виклад спірного рішення.
Відповідач-2 правом на подання відзиву не скористався, копію ухвали та позовну заяву з додатками отримав завчасно, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до положень ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 22.08.2025 року №64 відмовлено позивачу в призначенні пенсії. Страховий стаж 18 років 06 місяців 24 дні. Зазначено, що до страхового стажу не зараховано період навчання, оскільки навчання перетинається з періодом військової служби та перевищує загально встановлений термін навчання (для зарахування необхідно надати уточнюючу довідку про період та форму навчання, видану на підставі первинних документів). Період проходження військової служби, оскільки запис не повний (відсутня дата видачі документа), для зарахування необхідно надати уточнюючу довідку про період служби, видану на підставі первинних документів. В призначенні пенсії відмовлено через недостатність страхового стажу.

Не погодившись з цим рішенням відповідача-1, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Щодо періодів навчання та проходження військової служби.

Відповідно до трудової книжки позивача від 11.07.1990 року НОМЕР_3 позивач з 01.09.1983 року по 12.06.1990 року навчався в Рубежанському філіалі Дніпропетровського хіміко-технологічного інституту, запис №3. Вказано при цьому, що запис вчинено на підставі диплому НОМЕР_2 .

Згідно диплома від 28.06.1990 року НОМЕР_2 позивач навчався в період з 1983 року по 1990 рік.

Також в трудовій книжці позивача вказано, що позивач проходив військову службу в період з 01.07.1984 року по 20.05.1986 року. Запис №2 вчинено на підставі військового квитка НОМЕР_4 .

Згідно військового квитка позивача від 26.06.1984 року НОМЕР_4 позивач проходив військову службу з 01.07.1984 року по 16.05.1986 року.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII (далі Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 101 Закону №1788-ХІІ органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV) призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Постановою Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної центральної ради професійних спілок від 06.09.1973 року №656 затверджено постанову «Про трудові книжки робітників та службовців» (далі Порядок №656).

Порядок №656 містить наступні положення:

Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців. Трудові книжки ведуться усім робітників і службовців державних, кооперативних та громадських підприємств, установ та організацій, які пропрацювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних та тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню (п. 1 Порядку №656).

Заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації у присутності працівника. Відомості про працівника засвідчуються підписом спеціально уповноваженої особи та печаткою (п. 5 Порядку №656).

З кожним записом, що вноситься до трудової книжки (вкладиш), призначення, переміщення та звільнення адміністрація зобов`язана ознайомити власника цієї книжки (п. 7 Порядку №656).

Трудові книжки зберігаються в адміністрації підприємства, установи, організації як бланки суворої звітності, а при звільненні робітника чи службовця видаються йому руки (п. 11 Порядку №656).

При звільненні робітника чи службовця всі записи про роботі, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, в установі, організації, засвідчуються підписом керівника підприємства, установи, організації або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою (п. 13 Порядку №656).

Відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, яка призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність (п. 18 Порядку №656).

Згідно Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємства, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року №162 (далі Інструкція №162)

Згідно п. 1.1. Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудової діяльності робітників та службовців.

Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних та громадських підприємств, установ та організацій*, які пропрацювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних та тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до п. 2.2. Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше виробляється адміністрацією підприємства у присутності працівника пізніше тижневого терміну від часу прийому працювати.

У трудову книжку вносяться:

відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність;

відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення;

відомості про нагородження та заохочення: нагородження орденами та медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи у роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження та заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку та статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства;

відомості про відкриття, на які видано дипломи, про використані винаходи та раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Стягнення до трудової книжки не записуються.

Пунктом 2.3. Інструкції №162 встановлено, що всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - у день звільнення повинні точно відповідати текст наказу (розпорядження).

Застосовуючи вищевикладені положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.

Щодо перетину періоду навчання з періодом військової служби суд зауважує, що наступним зауваженням відповідач-1 не врахував період військової служби, однак для цілей оцінки періоду навчання відповідач-1 все ж надавав значущості періоду проходження військової служби. Тобто, відповідач-1 одночасно враховував та не враховував факт проходження військової служби позивачем, що є явно суперечливою поведінкою.

Стосовно перевищення терміну навчання суд зауважує, що вказане і є очевидним наслідком проходження позивачем в період навчання військової служби.

Вимога ж надати уточнюючу довідку в цілому є необґрунтованою, оскільки факт перетину періодів навчання та військової служби відповідним чином не можливо усунути, тобто це зауваження має формальний характер і не здатне спростувати відповідних обставин.

Щодо зауваження про неналежне вчинення запису про період проходження військової служби (не вказано дату військового квитка) суд зауважує, що відповідно до Постанови №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для власника трудової книжки, а отже, й не може впливати на її особисті права

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 12.09.2022 року по справі №569/16691/16-а.

Однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідачем не враховано, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 19.12.2019 року по справі №307/541/17.

Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 04.07.2023 року у справі №580/4012/19.

Вищевикладені правові висновки є актуальними і для юридичної ситуації позивача, оскільки попри відмінність правових актів, які регулювали спірні правовідносини, юридичний зміст таких актів є тотожним фактичне ведення трудових книжок, а також відповідальність за таке ведення, покладається на роботодавця, а не працівника.

Судом враховано, що позивач не надавав відповідачам військовий квиток, що підтверджується змістом розписки-повідомлення.

Водночас, суд не визнає обґрунтованим зауваження до запису про період проходження військової служби через незазначення дати військового квитка, оскільки в іншій частині відповідний запис дозволяє поза розумним сумнівом підтвердити відповідний період.

В цій справі позивач не є та не може бути відповідальною особою за формальні недоліки в оформленні його трудової книжки, допущені посадовою особою роботодавця при заведенні трудової книжки.

Більш того, перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі, не можуть бути підставою для відмови у призначенні пільгової пенсії або у зарахуванні відповідного періоду роботи у стаж, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Касаційного адміністративного суду 22.07.2021 року у справі № 240/7604/19, від 29.01.2024 року у справі №560/5001/21.

Отже, як період навчання, так і період військової служби позивача підтверджені належним чином записами в трудовій книжці позивача та дипломом.

Щодо їх перетину суд зазначає, що зарахування стажу має бути здійснено наступним чином:

1) частина періоду навчання: з 01.09.1983 року по 30.06.1984 року;

2) повний період проходження військової служби: з 01.07.1984 року по 20.05.1986 року;

3) решта періоду навчання: з 21.05.1986 року по 12.06.1990 року.

Вказане зумовлене неможливістю одночасного зарахування одного й того ж періоду за двома різними підставами, що призводило б до дублювання страхового стажу. Водночас, відповідач-1 безпідставно через це не зарахував відповідні періоди в одинарному розмірі. Також саме такий спосіб обчислення стажу відповідає вимогам його спеціалізації, в т.ч. зважаючи на пільги, які передбачені для відповідних видів діяльності.

Отже, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Щодо періоду з 08.05.2007 року по 12.04.2008 року.

Згідно трудової книжки позивача в цей період він працював у виробничому відділу слюсарем-ремонтником (записи 9, 10 трудової книжки).

У формі РС-право цей період дійсно відсутній.

В спірному рішенні відповідач-1 не згадував цей період та підстави його незарахування.

У відзиві також відсутні пояснення щодо цього періоду роботи позивача.

Суд констатує належність відповідних записів у трудовій книжці позивача як джерела відомостей про період роботи позивача.

Зважаючи на відсутність обґрунтування щодо незарахування цього періоду та враховуючи належність відповідних записів у трудовій книжці позивача суд висновує, що цей період підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача. Недоліків, які б унеможливлювали таке зарахування, відповідні записи в трудовій книжці позивача не містять.

Щодо періоду з 13.05.2008 року по 11.08.2008 року.

Згідно трудової книжки позивача в цей період він працював слюсарем ремонтником у виробничому відділі (записи 11, 12 трудової книжки).

У формі РС-право цей період дійсно відсутній.

В спірному рішенні відповідач-1 не згадував цей період та підстави його незарахування.

У відзиві також відсутні пояснення щодо цього періоду роботи позивача.

Суд констатує належність відповідних записів у трудовій книжці позивача як джерела відомостей про період роботи позивача.

Зважаючи на відсутність обґрунтування щодо незарахування цього періоду та враховуючи належність відповідних записів у трудовій книжці позивача суд висновує, що цей період підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача. Недоліків, які б унеможливлювали таке зарахування, відповідні записи в трудовій книжці позивача не містять.

Щодо періоду з 03.11.2008 року по 28.09.2009 року.

Згідно трудової книжки позивача в цей період він отримував допомогу по безробіттю (записи 13, 14 трудової книжки).

У формі РС-право цей період дійсно відсутній.

В спірному рішенні відповідач-1 не згадував цей період та підстави його незарахування.

У відзиві також відсутні пояснення щодо цього періоду роботи позивача.

Згідно п. а ст. 56 будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Законом передбачено можливість зарахування до страхового стажу лише період, протягом якого особа отримувала допомогу по безробіттю, а не весь період перебування особи на обліку в центрі зайнятості як безробітного.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20.04.2022 року у справі №638/7217/16-а.

Отже, записом в трудовій книжці позивача отримання допомоги по безробіттю, в зв`язку з чим цей період підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Суд зазначає, що задовольняє частково позовні вимоги за змістом, однак приводить їх у відповідність до вимог законодавства та у спосіб, що забезпечить ефективний захист прав позивача.

Щодо судових витрат.

При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією від 11.09.2025 року. Відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений судовий збір за подання позову підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1.

Судовий збір належить стягнути у повному розмірі, оскільки основна позовна вимога задоволена повністю.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30.09.2020 року у справі №640/9717/19.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, буд. 10, ) до відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) про визнання скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 22.08.2025 року №64 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 наступні періоди:

1) період навчання з 01.09.1983 року по 30.06.1984 року;

2) період проходження військової служби з 01.07.1984 року по 20.05.1986 року;

3) період навчання з 21.05.1986 року по 12.06.1990 року;

4) період роботи з 08.05.2007 року по 12.04.2008 року;

5) період роботи з 13.05.2008 року по 11.08.2008 року;

6) період отримання допомоги по безробіттю з 03.11.2008 року по 28.09.2009 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 15.08.2025 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні, та прийняти рішення згідно з вимогами законодавства.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, буд. 10, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 гривень (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 297, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко