Справа № 380/22385/25
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2025-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви у частині позовних вимог

02 грудня 2025 рокусправа № 380/22385/25
місто Львів

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Гулик А.Г., розглянувши у порядку письмового провадження клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області Дрогобицької районної військової адміністрації, Відділу архітектури та містобудування виконавчого комітету Східницької селищної ради Львівської області про визнання протиправними та скасування рішень, протиправними дій, про зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 до Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області Дрогобицької районної військової адміністрації , місцезнаходження: вул. 22 Січня, 37, м. Дрогобич, Львівська область, 82100, Відділу архітектури та містобудування виконавчого комітету Східницької селищної ради Львівської області , місцезнаходження: вул. Золота Баня, 3, с. Східниця, Дрогобицький р-н, Львівська область, 82391, у якій просить суд:

- визнати протиправними дії Дрогобицької районної військової адміністрації щодо відмови у розгляді питання про присвоєння адреси садовому будинку, розташованому по вул.Надгірна, с. Рибник, Дрогобицький район, Львівська область на земельній ділянці з кадастровим номером :05:000:0085;

- визнати протиправним та скасувати рішення Дрогобицької районної адміністрації від 27.10.2025 про відмову у розгляді питання про присвоєння адреси садовому будинку, розташованому по вул. Надгірна, с. Рибник, Дрогобицький район, Львівська область на земельній ділянці з кадастровим номером :05:000:0085;

- визнати протиправними дії начальника відділу архітектури та містобудування виконавчого комітету Східницької селищної ради Львівської області Петрів Марії щодо відмови у присвоєнні поштової адреси об`єкту нерухомого майна садовому будинку, розташованому по вул. Надгірна, с. Рибник, Дрогобицький район, Львівська область, на земельній ділянці з кадастровим номером :05:000:0085;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника відділу архітектури та містобудування виконавчого комітету Східницької селищної ради Львівської області Петрів Марії №191 від 08.11.2024 про відмову у прийняті рішення про присвоєння поштової адреси об`єкту нерухомого майна - садовому будинку, розташованому по вул. Надгірна, с. Рибник, Дрогобицький район, Львівська область на земельній ділянці з кадастровим номером :05:000:0085;

- зобов`язати відділ архітектури та містобудування виконавчого комітету Східницької селищної ради Львівської області прийняти рішення про присвоєння поштової адреси об`єкту нерухомого майна - садовому будинку, розташованому по вул. Надгірна, с. Рибник, Дрогобицький район, Львівська область на земельній ділянці з кадастровим номером :05:000:0085 та внести відомості про присвоєння адреси до Реєстру будівельної діяльності.

Ухвалою від 17.11.2025 суддя встановив позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з доказами на підтвердження поважності причин пропуску строку, а також платіжного документа про доплату судового збору у розмірі 1210,40 грн або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

27.11.2025 позивач подав до суду клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, та платіжний документ про доплату судового збору у розмірі 1210,40 грн.

Вирішуючи клопотання представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого вказаним Кодексом або іншими законами.

Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. За змістом частини першої статті 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Правова регламентація поновлення процесуального строку забезпечується, серед іншого, приписами частин першої, третьої та шостої статті 121 КАС України. Вказані норми визначають, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли згаданим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, у письмовому провадженні. Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Процесуальна природа та призначення строків звернення до суду зумовлюють необхідність звертати увагу не лише на визначені в нормативних приписах відповідних статей загальні темпоральні характеристики умов реалізації права на судовий захист - строк звернення та момент обчислення його початку, але й на природу спірних правовідносин щодо захисту прав, свобод та інтересів, у яких особа звертається до суду.

Визначення строку звернення до адміністративного суду в системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Суд зауважує, що законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановленого строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Вирішуючи питання про дотримання строку звернення до суду у кожному конкретному випадку, необхідно виходити не лише з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, але й з об`єктивної можливості особи знати про такі факти.

Частина друга статті 55 Конституції України визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. При цьому звернення до суду може здійснюватися у межах встановленого строку, який в адміністративному судочинстві визначений як строк звернення до суду.

Правова природа строку звернення до суду, дозволяє констатувати, що запровадження строку, у межах якого фізична або юридична особа, орган державної влади та місцевого самоврядування можуть звернутися до суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргою, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності, що є невід`ємною складовою верховенства права.

Зміст принципу правової визначеності розкрито у ряді рішень Конституційного Суду України. Наприклад, у рішенні від 29.06.2010 №17-рп/2010 Конституційний Суд України звернув увагу на правову визначеність як елемент верховенства права, зазначивши, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, в якому стверджується, що обмеження основних прав людини і громадянина та втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дозволять особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Отже, встановлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень у адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Інакше кажучи, встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Суд, надаючи правову оцінку питанню визначенню моменту, з якого починається перебіг строку звернення до суду, враховує презумпцію знання законодавства (ignorantia juris non excusat - незнання закону не вибачається), за змістом якої кожен вважається таким, що знає закони.

Правовою основою згаданої презумпції є обов`язок кожного неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Вказаний обов`язок закріплений частиною 1 статті 68 Конституції України. Суд наголошує на тому, що обов`язок додержання законів передбачає і обов`язок їх знання. Як наслідок, у відповідності до наведеної презумпції закони повинен знати кожний. З цього положення випливає загальновідома формула, а саме - незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності, яка детермінована частиною другою статті 68 Конституції України.

Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли їй стало відомо про прийняття певного рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, внаслідок чого відбулося порушення прав, свобод чи інтересів особи. Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому повинна слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дії, і у неї не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Отже, виходячи з положень статей 122 і 123 КАС України, суд повинен перевірити дотримання позивачем строку звернення до суду, чітко встановивши час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення його прав, свобод чи інтересів, а в разі пропуску строку - дати оцінку поважності причин його пропуску та в залежності від з`ясованого відкрити провадження у справі або повернути позовну заяву (на стадії до відкриття провадження) чи залишити її без розгляду (на стадії після відкриття провадження).

Спір у цій справі виник у зв`язку із протиправною, на думку позивача, відмовою у присвоєнні поштової адреси.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи згаданим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частина 2 статті 122 КАС України визначає, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суддя встновив, що 08.11.2024 наказом №191 відділ архітектури та містобудування виконавчого комітету Східницької селищної ради Львівської області відмовив у присвоєнні поштової адреси об`єкту нерухомого майна, житловому будинку садибного типу (як зазначено у наказі) на земельній ділянці кадастровий номер :05:000:0085, що знаходиться за адресою: вул. Надгірна, с. Рибники, Східницька територіальна громада, Дрогобицького району, Львівської області.

Проте з позовом до суду позивач звернувся лише 11.11.2025, тобто з пропуском шестимісячного строку.

У клопотанні про поновлення пропущеного строку на звернення до адміністративного суду позивач вказав, що у позивач скористався передбаченим законом правом на досудове врегулювання спору шляхом подання адміністративної скарги, рішення за якою було ухвалено 27.10.2025. Саме з цього моменту, відповідно до вимог законодавства, необхідно обчислювати строк звернення позивача до суду з адміністративним позовом, оскільки лише з дати отримання рішення адміністративного органу позивач міг об`єктивно оцінити наслідки адміністративного перегляду та визначити необхідність подальшого судового захисту своїх прав. Окрім того, оскаржувані позивачем адміністративні акти, які негативно впливають на його права та законні інтереси, всупереч вимогам статті 71 Закону України «Про адміністративну процедуру» не містять обов`язкової інформації про строки та порядок їх оскарження, зокрема: найменування та місцезнаходження адміністративного органу, уповноваженого розглядати скаргу, а також виду суду, до якого може бути подано позов. Невиконання адміністративним органом цього обов`язку позбавило позивача можливості своєчасно та належним чином зорієнтуватися у встановленому законом порядку захисту своїх прав. За таких обставин відсутність у спірних адміністративних актах зазначення строків і порядку їх оскарження об`єктивно стала перешкодою для позивача у зверненні до суду у передбачений законом строк, що відповідно є поважною підставою для його поновлення. Крім того, підставами для визнання пропуску строку поважним є об`єктивні обставини, що ускладнили своєчасне звернення до суду. В Україні наразі діє воєнний стан, що створює виняткові складнощі у здійсненні прав та доступі до правосуддя. Позивач є особою пенсійного віку, що обмежує його можливості оперативно реагувати на адміністративні дії та своєчасно зорієнтуватися у процедурних строках.

Суд, оцінюючи поважність причин пропуску позивачем строку звернення до суду, викладених у клопотанні, зазначає таке.

Введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є безумовною підставою для поновлення процесуального строку, а тому це питання має вирішуватися в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві та обставин, які існували та об`єктивно перешкоджали вчиненню процесуальних дій.

Разом з тим, суд висновує про те, що позивач не навів обставин, які об`єктивно перешкоджали звернутися позивачу до суду із позовом у встановлений строк (тобто, до 11.11.2025) саме з підстав запровадження правового режиму воєнного стану.

Суддя також зазначає, що сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду позивачем у встановлені строки, у зв`язку із запровадження такого, не може безумовно вважатись поважною причиною для поновлення таких строків.

Вказана позиція узгоджується із позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 29.09.2022 у справі 500/1912/22.

Суддя також акцентує увагу на тому, що правовий режим воєнного стану існував впродовж строку, встановленого для звернення до суду, та продовжує діяти на момент подання позову до суду. Отже, позивач скористався можливістю звернутися до суду під час дії правового режиму воєнного стану, що свідчить про те, що позивач мав можливість вчиняти активні дії з метою захисту своїх прав впродовж всього періоду його дії.

Суддя акцентує увагу представника позивача на тому, що не подано доказів звернення позивача саме із адміністративною скаргою у порядку, визначеному Законом України "Про адміністративну процедуру", так само як і у відповіді Дрогобицької районної військової адміністрації від 28.10.2025 №ЗВГ-ВИХ-53-100/0/25 не міститься жодної згадки про досудове врегулювання спору шляхом оскарження наказу начальника відділу архітектури та містобудування виконавчого комітету Східницької селищної ради Львівської області Петрів Марії №191 від 08.11.2024 у порядку, визначеному згаданим законом.

Суддя також не може залишити поза увагою і той факт, що оскаржене рішення прийняте ще 08.11.2024, а до Дрогобицької районної військової адміністрації позивач звернувся лише 21.10.2025, тобто по спливу майже року.

У зв`язку з цим, суддя не має достатніх підстав вважати, що норми Закону України "Про адміністративну процедуру" поширюються на обчислення строку звернення до суду, визначеного КАС України.

Відсутність, на думку представника позивача, інформації про строки та порядок оскарження дій, бездіяльності чи рішень суб`єктів владних повноважень не впливає на початок перебігу строку звернення до суду, визначеного частиною другою статті 122 КАС України. Тому такі аргументи представника позивача є безпідставними.

Представник позивача не подав суду жодних доказів та не зазначив належних аргументів, які б свідчили про те, що пенсійний вік позивача дійсно обмежує його можливість оперативно реагувати на адміністративні дії та своєчасно зорієнтуватися у процедурних строках.

Інших причин поважності строку звернення до адміністративного суду з цим позовом представник позивача не наводить.

Також необхідно звернути увагу на те, що зазначені позивачем обставини, якими обґрунтовується поважність причин пропуску строку звернення до суду мають абстрактний характер та не підтверджуються жодними доказами.

При цьому, причини та обставини, які б дійсно перешкоджали позивачу звернутись до суду з позовом саме в цей період, не зазначені.

Згідно з прецедентною практикою ЄСПЛ останній, оцінюючи поважність причин пропуску строку звернення до суду враховує:

1) складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінку заявника; 3) поведінку державних органів; 4)перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (справи Бочан проти України, Смірнова проти України, Федіна проти України, Матіка проти Румунії та інші).

Водночас навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа Олександр Шевченко проти України, п. 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи, що може бути зумовлено скасуванням рішення або визнанням незаконної дії (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Суд зауважує, що, застосовуючи процедурні правила, варто уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом, та порушення принципу правової визначеності (справи Волчлі проти Франції, ТОВ Фріда проти України).

Отже, забезпечення дотримання принципу правової визначеності потребує чіткого виконання сторонами та іншими учасниками справи вимог щодо строків звернення до суду, а від судів вимагається дотримуватися певних правил у процесі прийняття рішення про поновлення строку та оцінювати поважність причин пропуску строку, виходячи із критеріїв розумності, об`єктивності та непереборності обставин, що спричинили пропуск, значимості справи для сторін, наявності фундаментальної судової помилки.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду, ЄСПЛ виходить із наступного:

1) поновлення пропущеного строку звернення до суду є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим;

2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин;

3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі;

4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку;

5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Отже, суд, враховуючи пасивний характер поведінки позивача, відсутність будь-яких об`єктивних перешкод у своєчасному зверненні до суду з відповідним позовом, тривалість пропущеного строку та недоведеність добросовісності дій позивача, спрямованих на звернення до суду у встановлені законом строки, дійшов висновку, що останній не навів поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутись за судовим захистом.

Відповідно до частини першої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

З таких підстав, суд вважає, що у задоволенні клопотання представника позивача про поновлення пропущеного строку необхідно відмовити повністю, причини пропуску строку звернення до суду визнати неповажними.

З огляду на встановлені обставини, суд вважає, що позовна заява подана позивачем до суду після спливу строку звернення до суду, та без підтвердження позивачем обставин, які б свідчили про поважність причин його пропуску, а тому існують достатні підстави для повернення позовної заяви відповідно до частини другої статті 123 КАС України у частині позовних вимог про:

- визнання протиправними дій начальника відділу архітектури та містобудування виконавчого комітету Східницької селищної ради Львівської області Петрів Марії щодо відмови у присвоєнні поштової адреси об`єкту нерухомого майна садовому будинку, розташованому по вул. Надгірна, с. Рибник, Дрогобицький район, Львівська область, на земельній ділянці з кадастровим номером :05:000:0085;

- визнання протиправним та скасування наказу начальника відділу архітектури та містобудування виконавчого комітету Східницької селищної ради Львівської області Петрів Марії №191 від 08.11.2024 про відмову у прийняті рішення про присвоєння поштової адреси об`єкту нерухомого майна садовому будинку, розташованому по вул. Надгірна, с. Рибник, Дрогобицький район, Львівська область на земельній ділянці з кадастровим номером :05:000:0085;

- зобов`язання відділу архітектури та містобудування виконавчого комітету Східницької селищної ради Львівської області прийняти рішення про присвоєння поштової адреси об`єкту нерухомого майна - садовому будинку, розташованому по вул. Надгірна, с. Рибник, Дрогобицький район, Львівська область на земельній ділянці з кадастровим номером :05:000:0085 та внести відомості про присвоєння адреси до Реєстру будівельної діяльності.

Керуючись статтями 122, 123, 160, 169, 243, 248 КАС України, суддя

у х в а л и в:

у задоволенні клопотання представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду відмовити повністю.

Причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з позовною заявою у частині позовних вимог визнати неповажними.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області Дрогобицької районної військової адміністрації, Відділу архітектури та містобудування виконавчого комітету Східницької селищної ради Львівської області про визнання протиправними та скасування рішень, протиправними дій, про зобов`язання вчинити дії повернути позивачу разом з усіма доданими до неї матеріалами у частині позовних вимог про:

- визнання протиправними дій начальника відділу архітектури та містобудування виконавчого комітету Східницької селищної ради Львівської області Петрів Марії щодо відмови у присвоєнні поштової адреси об`єкту нерухомого майна садовому будинку, розташованому по вул. Надгірна, с. Рибник, Дрогобицький район, Львівська область, на земельній ділянці з кадастровим номером :05:000:0085;

- визнання протиправним та скасування наказу начальника відділу архітектури та містобудування виконавчого комітету Східницької селищної ради Львівської області Петрів Марії №191 від 08.11.2024 про відмову у прийняті рішення про присвоєння поштової адреси об`єкту нерухомого майна - садовому будинку, розташованому по вул. Надгірна, с. Рибник, Дрогобицький район, Львівська область на земельній ділянці з кадастровим номером :05:000:0085;

- зобов`язання відділу архітектури та містобудування виконавчого комітету Східницької селищної ради Львівської області прийняти рішення про присвоєння поштової адреси об`єкту нерухомого майна - садовому будинку, розташованому по вул. Надгірна, с.Рибник, Дрогобицький район, Львівська область на земельній ділянці з кадастровим номером :05:000:0085 та внесення відомостей про присвоєння адреси до Реєстру будівельної діяльності.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали суду.

Суддя Гулик Андрій Григорович