Справа № 380/17746/25
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2025-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2025 рокусправа № 380/17746/25
м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Коморного О.І., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області вчинити дії.

Обставини справи.

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 48 від 28.07.2025 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячний пенсій;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років передбачених пунктами «є» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», про що прийняти відповідне рішення, наступний період:

з 31.12.1985-16.09.1988 р. -викладач по класу бандури Сколівської дитячої музичної школи по класу ( стаж роботи 3 роки 0 місяців 17 днів);

з 16.09.1988 р по 23.05.1991р. викладач по класу бандури в Лисятицькій дитячій музичній школі ( стаж роботи 2 роки 8 місяців 8 днів) (п. «є» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»);

з 25.05.1991 р по 10.12.1991р. викладач по класу бандури в Лисятицькій дитячій музичній школі.( стаж роботи 0 років 6 місяців 16 днів) (п. «є» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

з 02.01.1992р.по 02.09.1996р. викладач по класу бандури в ДШМ с. Братківці ( стаж роботи 4 роки 8 місяців 1 день) (п. «є» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

з 02.09.1996р по 08.07.2025 р. викладача по класу бандури в Стрийській дитячій школі мистецтв ( стаж роботи 28 років 10 місяців 7 днів) (п. «є» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, як це передбачено пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що 21.06.2025 їй призначено пенсію за віком. При зверненні за призначенням пенсії вона, маючи понад 35 років педагогічного стажу на посадах викладача в дитячих музичних школах та школах мистецтв, претендувала на отримання грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій, передбаченої п. 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV).

Однак, рішенням Відповідача-1 (який розглядав заяву за принципом екстериторіальності) № 48 від 28.07.2025 їй відмовлено у виплаті такої допомоги. Підставою для відмови стало те, що посада «викладач» у позашкільних навчальних закладах (музичних школах) не передбачена Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою КМУ від 04.11.1993 № 909 (далі Перелік № 909).

Позивач вважає таке рішення протиправним, посилаючись на те, що школи мистецтв та музичні школи є закладами позашкільної освіти, а посада викладача відноситься до педагогічних працівників.

Позивач зазначає, що Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах вже вирішила подібну правову проблему на користь пенсіонерів, підтвердивши право викладачів позашкільних закладів на пенсію за вислугу років, а отже і на грошову допомогу.

Ухвалою від 02 вересня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

11.09.2025 на адресу суду надійшов відзив від Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (Відповідача-1). У відзиві відповідач проти позову заперечує, мотивуючи це тим, що органи ПФУ діють виключно на підставі та в межах повноважень, передбачених законом.

Відповідач зазначає, що Перелік № 909 є вичерпним нормативно-правовим актом, який визначає посади, що дають право на пенсію за вислугу років. У розділі "Освіта" (підрозділ "Позашкільні навчальні заклади") цього Переліку передбачені такі посади як директори, їх заступники, завідуючі відділами, керівники гуртків, однак посада "викладач" у цьому переліку відсутня.

На думку Відповідача-1, оскільки посада прямо не передбачена Переліком, стаж роботи на ній не може бути зарахований як спеціальний згідно з п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Відповідно, у Позивача відсутній необхідний 30-річний стаж на відповідних посадах, що є обов`язковою умовою для виплати грошової допомоги за п. 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV.

16.09.2025 на адресу суду надійшов відзив від Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (Відповідача-2).

У своєму відзиві Відповідач-2 також заперечує проти задоволення позовних вимог. Позиція Відповідача-2 ґрунтується на аналогічних доводах: оскільки посада викладача у школі мистецтв не передбачена Переліком № 909, то періоди роботи Позивача на цій посаді не можуть бути зараховані до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років.

Відповідач-2 наголошує, що діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому підстав для нарахування грошової допомоги немає.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 21.06.2025 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV.

При призначенні пенсії Позивач звернулася із заявою про виплату грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (за принципом екстериторіальності) від 28.07.2025 № 48 Позивачу відмовлено у нарахуванні та виплаті зазначеної допомоги.

Відмова мотивована тим, що періоди роботи Позивача на посаді викладача в дитячих музичних школах та школах мистецтв не зараховуються до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, оскільки посада "викладач" у позашкільних навчальних закладах не передбачена Переліком № 909.

Згідно із записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 та наданими довідками, Позивач працювала:

з 31.12.1985 по 16.09.1988 викладачем по класу бандури Сколівської дитячої музичної школи;

з 16.09.1988 по 23.05.1991 викладачем по класу бандури в Лисятицькій дитячій музичній школі;

з 25.05.1991 по 10.12.1991 викладачем по класу бандури в Лисятицькій дитячій музичній школі;

з 02.01.1992 по 02.09.1996 викладачем по класу бандури в ДШМ с. Братківці;

з 02.09.1996 по 08.07.2025 викладачем по класу бандури в Стрийській дитячій школі мистецтв.

Загальний стаж роботи на цих посадах становить понад 30 років. Факт роботи та сплати страхових внесків Відповідачами не заперечується, спір стосується виключно правової кваліфікації цього стажу як "спеціального".

При вирішенні спору по суті суд керується наступним.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України гарантовано право громадян на соціальний захист.

Пункт 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (№ 1058-IV) встановлює право на виплату грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій особам, які:

1. на день досягнення пенсійного віку працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності;

2. працювали на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

3. мають страховий стаж на таких посадах (для жінок - 30 років);

4. до цього не отримували будь-яку пенсію.

Таким чином, право на допомогу безпосередньо залежить від наявності стажу, який дає право на пенсію за вислугу років згідно з пунктом "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (для працівників освіти).

Згідно з пунктом "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

У розділі "Освіта" цього Переліку в підрозділі "Позашкільні навчальні заклади" зазначені такі посади: директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Дійсно, посада "викладач" у цьому конкретному підрозділі Переліку № 909 прямо не зазначена, що і стало формальною підставою для відмови у призначенні грошової допомоги.

Однак, суд наголошує, що застосування норм права не може бути формальним і повинно враховувати системний аналіз законодавства, мету правового регулювання та принцип соціальної справедливості.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про позашкільну освіту», початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (до яких належать музичні школи, художні школи, школи мистецтв тощо) є закладами позашкільної освіти.

Статтею 21 Закону України «Про позашкільну освіту» передбачено, що педагогічні працівники закладів позашкільної освіти мають право на пенсію за вислугою років.

Перелік посад педагогічних працівників системи позашкільної освіти встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963 затверджено Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників.

Відповідно до цього переліку, посада викладача всіх спеціальностей віднесена до посад педагогічних працівників.

Таким чином, виникає правова колізія, коли Закон "Про позашкільну освіту" та Постанова № 963 відносять викладачів музичних шкіл до педагогічних працівників, які мають право на пенсію за вислугу років, а Перелік № 909 формально не містить такої назви посади у відповідному розділі, хоча містить інші педагогічні посади.

Враховуючи конституційні гарантії соціального захисту, суд застосовує принцип верховенства права та враховує усталену правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постановах від 30 січня 2019 року у справі № 876/5312/17 та від 13 лютого 2019 року у справі № 233/4308/17.

У цих рішеннях Велика Палата ВС дійшла висновку, що викладачі позашкільних навчальних закладів (в тому числі музичних шкіл, шкіл мистецтв), які входять до структури освіти України, мають право на отримання пенсії за вислугу років.

Суд зазначив, що відсутність посади "викладач" у розділі "Позашкільні навчальні заклади" Переліку № 909 при наявності цієї посади в Переліку № 963 та гарантій у Законі "Про позашкільну освіту" є правовою прогалиною та проявом дискримінаційного підходу держави до працівників однієї галузі.

Неузгодженість між підзаконними нормативно-правовими актами не може бути підставою для позбавлення особи права на пенсійне забезпечення та соціальні гарантії, встановлені законом.

З метою реалізації положень статті 46 Конституції України щодо забезпечення соціального захисту громадян, Велика Палата Верховного Суду вказала на необхідність застосування розширювального тлумачення норм права.

Суд наголосив, що основною умовою для призначення пенсії за вислугу років є наявність спеціального стажу роботи на посадах, пов`язаних з педагогічною діяльністю, у закладах освіти.

Робота на посаді викладача у школі мистецтв за своїм змістом та характером є педагогічною діяльністю, ідентичною за своєю суттю та значимістю до роботи в інших закладах освіти, де така посада передбачена Переліком.

Враховуючи обов`язковість висновків Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України), суд дійшов висновку, що періоди роботи Позивача на посаді викладача у дитячих музичних школах та школі мистецтв підлягають зарахуванню до спеціального стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Судом встановлено, що сумарний стаж роботи Позивача на таких посадах перевищує 30 років (фактично складає понад 39 років).

Позивач працювала в комунальному закладі освіти на день досягнення пенсійного віку.

Позивач раніше не отримувала будь-яку пенсію.

Таким чином, Позивач виконала всі умови, передбачені пунктом 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, і має повне законне право на отримання грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій станом на день призначення пенсії.

Відмова Відповідача-1 у призначенні такої допомоги є протиправною, оскільки ґрунтується на формальному та застарілому підході, який суперечить духу закону та ігнорує сталу судову практику Верховного Суду, спрямовану на захист соціальних прав педагогічних працівників. Аргументи Відповідача-2, викладені у відзиві, також відхиляються судом з тих самих підстав.

Відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даній справі Відповідачі не виконали свого процесуального обов`язку та не довели правомірності рішення про відмову у виплаті допомоги. Посилання на відсутність посади в Переліку № 909 спростовуються нормами Закону "Про позашкільну освіту" та обов`язковою для врахування практикою Верховного Суду.

Відповідачі не надали жодних доказів того, що робота позивача не була педагогічною або не відповідала вимогам для зарахування до стажу.

Натомість Позивач надав належні та допустимі докази (трудову книжку, уточнюючі довідки, дипломи), які у своїй сукупності підтверджують наявність необхідного спеціального стажу та виконання всіх умов для отримання спірної виплати.

Згідно зі статтею 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд дійшов висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 48 від 28.07.2025, оскільки таке не відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень в контексті КАС України, а отже підлягає скасуванню.

При цьому, суд враховує, що згідно з п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

У цій справі для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, рішенням якого відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги.

Тож, дії зобов`язального характеру щодо призначення позивачу вказаного виду пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення пенсії за заявою позивача, яким у даному випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 08.02.2024 року у справі №500/1216/23 та від 09.07.2024 року у справі №240/16372/23, який в силу приписів ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються судом під час вирішення цього спору.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тому з огляду на викладене, а також метою ефективного захисту порушеного права позивача, за захистом якого він звернувся до суду, належить:

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 48 від 28.07.2025 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоди роботи:

- з 31.12.1985 по 16.09.1988 на посаді викладача по класу бандури Сколівської дитячої музичної школи;

- з 16.09.1988 по 23.05.1991 на посаді викладача по класу бандури в Лисятицькій дитячій музичній школі;

- з 25.05.1991 по 10.12.1991 на посаді викладача по класу бандури в Лисятицькій дитячій музичній школі;

- з 02.01.1992 по 02.09.1996 на посаді викладача по класу бандури в ДШМ с. Братківці;

- з 02.09.1996 по 08.07.2025 на посаді викладача по класу бандури в Стрийській дитячій школі мистецтв.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, передбачену пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією від 19.08.2025, яка міститься в матеріалах справи.

Враховуючи, що позов задоволено повністю, а порушення прав Позивача сталося з вини суб`єкта владних повноважень, судовий збір підлягає стягненню на користь Позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Луганській області.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 19, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

у х в а л и в :

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 48 від 28.07.2025 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області (; вул. Шевченка, 9, м. Сіверськодонецьк, 93404) зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоди роботи:

- з 31.12.1985 по 16.09.1988 на посаді викладача по класу бандури Сколівської дитячої музичної школи;

- з 16.09.1988 по 23.05.1991 на посаді викладача по класу бандури в Лисятицькій дитячій музичній школі;

- з 25.05.1991 по 10.12.1991 на посаді викладача по класу бандури в Лисятицькій дитячій музичній школі;

- з 02.01.1992 по 02.09.1996 на посаді викладача по класу бандури в ДШМ с. Братківці;

- з 02.09.1996 по 08.07.2025 на посаді викладача по класу бандури в Стрийській дитячій школі мистецтв.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області (; вул. Шевченка, 9, м. Сіверськодонецьк, 93404) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, передбачену пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (; вул. Шевченка, 9, м. Сіверськодонецьк, 93404) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

6. В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 01 грудня 2025 року.

СуддяКоморний Олександр Ігорович