Справа № 200/8451/25
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2025-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2025 року Справа№200/8451/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Тарасенка І.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Донецького відділу Державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (юридична адреса: 84333, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Академічна, 20, ) про зобов`язання вчинити дії щодо зняття арешту з майна боржника,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Донецького відділу Державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зобов`язання вчинити дії щодо зняття арешту з майна боржника.

Позивач просить суд: зобов`язати Донецький відділ державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вчинити дії щодо зняття арешту з усього майна боржника, що належить ОСОБА_1 , накладеного постановою державного виконавця Харцизького міського управління юстиції Булавіною Ольгою Григорівною про арешт майна боржника від 21.05.2014 року ВП № 40763670.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскільки станом на даний час виконавчі листи № 805/2135/13-а від 05.06.2013 року повторно не пред`явлені до виконання, за відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень питання про заміну сторони виконавчого провадження чи про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання не вирішувалось, а вчинення будь-яких дій державним виконавцем за межами виконавчого провадження є неможливим, вважаємо, що збереження більше 8 років арешту, накладеного державним виконавцем з метою виконання судового рішення, за відсутності відкритих виконавчих проваджень та можливості продовження примусового виконання судового рішення, є невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном боржника.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2025 року відкрито провадження у справі.

Представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його вимог, мотивуючи це тим, що у Донецького відділу Державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не має підстав для зняття арешту з усього майна боржника, що належить ОСОБА_1 , накладеного постановою державного виконавця Харцизького міського управління юстиції Булавіною Ольгою Григорівною про арешт майна боржника від 21.05.2014 року ВП № 40763670.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка у судове засідання будь якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо не має перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, на підставі ст. 205 КАС України судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2013 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України:

мито на нафтопродукти, які підлягають обкладенню акцизним збором, транспортні засоби, які підлягають обкладенню акцизним збором, та шини до них в сумі 17390 (сімнадцять тисяч триста дев`яносто) гривень 23 копійки, у тому числі основний платіж 7728 (сім тисяч сімсот двадцять вісім) гривень 99 копійок, штрафні санкції 9661 (дев`ять тисяч шістсот шістдесят одна) гривня 24 копійки;

акциз з громадян на транспортні засоби (крім мотоциклів і велосипедів) в сумі 83861 (вісімдесят три тисячі вісімсот шістдесят одна) гривня 46 копійок, у тому числі основний платіж 37271 (тридцять сім тисяч двісті сімдесят одна) гривня 76 копійок, штрафні санкції 46589 (сорок шість тисяч п`ятсот вісімдесят дев`ять) гривень 70 копійок;

податок на додану вартість з товарів, увезених на територію України громадянами, в сумі 55030 (п`ятдесят п`ять тисяч тридцять) гривень 79 копійок, у тому числі основний платіж 24458 (двадцять чотири тисячі чотириста п`ятдесят вісім) гривень 13 копійок, штрафні санкції 30572 (тридцять тисяч п`ятсот сімдесят дві) гривні 66 копійок,

загалом 156282 (сто п`ятдесят шість тисяч двісті вісімдесят дві) гривні 48 копійок.

05 червня 2013 року по даній справі видані виконавчі листи.

Постановами державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харцизького міського управління юстиції Новикової О.М. 23.07.2013 року відкрито виконавчі провадження № 3901613, № 39106623 та № 39016816.

30 липня 2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Харцизького міського управління юстиції Новиковою О.М. виконавчі провадження № 3901613, № 39106623 та № 39016816 приєднано до зведеного виконавчого провадження № 40763670 яке веде Відділ державної виконавчої служби Харцизького міського управління юстиції, Донецька обл.

В подальшому постановами від 28.03.2017 року у зазначених вище виконавчих провадженнях було повернуто виконавчі документи стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно даних АСВП в Харцизькому міському ВДВС ГТУЮ у Донецькій області (нині Донецький ВДВС у Донецькому районі Донецької області Східного МУМЮ) перебувало зведене виконавче провадження № 40763670 до складу якого входили наступні виконавчі провадження:

Виконавче провадження № 39016623 з примусового виконання виконавчого листа Донецького окружного адміністративного суду № 805/2135/13-а виданого 05.06.2013 року щодо стягнення з ОСОБА_1 податку на додану вартість з товарів, увезених на територію України громадянами в сумі 55030,79 грн на користь держави.

23 липня 2013 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

15 листопада 2013 року державним виконавцем винесено постанову про приєднання до зведеного.

28 березня 2017 року керуючись п. 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа. (Законами України «Про боротьбу з тероризмом», «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та ін. визначаються тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення. 07.11.2014 року розпорядженням Кабінету міністрів України № 1085-р було затверджено перелік населених пунктів (зона АТО), на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. У зв`язку з чим виконавчі дії на тимчасово неконтрольованій території не проводяться. Подальше проведення виконавчих дій неможливо у зв`язку з тим, що матеріали виконавчого провадження перебувають на території на якій на даний час проводиться активна фаза АТО, а Харцизький міський відділ ДВС Головного управління юстиції у Донецькій області переміщено на територію, підконтрольну Українській владі. Згідно п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення).

Виконавче провадження № 39016913 з примусового виконання виконавчого листа Донецького окружного адміністративного суду № 805/2135/13-а виданого 05.06.2013 року щодо стягнення з ОСОБА_1 мита на нафтопродукти, які підлягають обкладенню акцизним збором, транспортні засоби, які підлягають обкладенню акцизним збором, та шини до них в сумі 17390,23 грн на користь держави.

23 липня 2013 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

15 листопада 2013 року державним виконавцем винесено постанову про приєднання до зведеного.

28 березня 2017 року керуючись п. 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа. (Законами України «Про боротьбу з тероризмом», «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та ін. визначаються тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення. 07.11.2014 року розпорядженням Кабінету міністрів України № 1085-р було затверджено перелік населених пунктів (зона АТО), на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. У зв`язку з чим виконавчі дії на тимчасово неконтрольованій території не проводяться.

Подальше проведення виконавчих дій неможливо у зв`язку з тим, що матеріали виконавчого провадження перебувають на території на якій на даний час проводиться активна фаза АТО, а Харцизький міський відділ ДВС Головного управління юстиції у Донецькій області переміщено на територію, підконтрольну Українській владі. Згідно п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення).

Виконавче провадження № 39016816 з примусового виконання виконавчого листа Донецького окружного адміністративного суду № 805/2135/13-а виданого 05.06.2013 року щодо стягнення з ОСОБА_1 акцизу з громадян на транспортні засоби (крім мотоциклів і велосипедів) в сумі 83861,46 грн на користь держави.

23 липня 2013 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

15 листопада 2013 року державним виконавцем винесено постанову про приєднання до зведеного.

07 березня 2017 року керуючись п. 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа. (Законами України «Про боротьбу з тероризмом», «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та ін. визначаються тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення. 07.11.2014 року розпорядженням Кабінету міністрів України № 1085-р було затверджено перелік населених пунктів (зона АТО), на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. У зв`язку з чим виконавчі дії на тимчасово неконтрольованій території не проводяться. Подальше проведення виконавчих дій неможливо у зв`язку з тим, що матеріали виконавчого провадження перебувають на території на якій на даний час проводиться активна фаза АТО, а Харцизький міський відділ ДВС Головного управління юстиції у Донецькій області переміщено на територію, підконтрольну Українській владі. Згідно п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення).

Як вбачається із відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у ОСОБА_1 наявне обтяження у вигляді арешту нерухомого майна на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у зведеному виконавчому провадженні № 40763670 від 21.05.2014 року.

Представником ОСОБА_1 , адвокатом Борисевичем Даніїлом Володимировичем, на адресу Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції направлено заяву, в якій просив вжити заходів щодо винесення постанови про зняття арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 та направити її заявнику та його представнику.

Листом від 14.10.2025 року № 22.7-43936 Донецький відділ Державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відмовив у задоволенні заяви позивача, зазначивши, що 07 листопада 2014 року розпорядженням Кабінету міністрів України № 1085-р було затверджено перелік населених пунктів (зона АТО), на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

У зв`язку з чим виконавчі дії на тимчасово неконтрольованій території не проводяться. Подальше проведення виконавчих дій неможливо у зв`язку з тим, що матеріали виконавчого провадження перебувають на території на якій на даний час проводиться активна фаза АТО, а Харцизький міський відділ ДВС Головного управління юстиції у Донецькій області переміщено на територію, підконтрольну Українській владі.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, проаналізувавши нормативно-правові акти, до сфери регулювання яких відносяться спірні правовідносини, при вирішенні спірних правовідносин суд виходив з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Основного Закону України передбачено, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку станом на дату відкриття виконавчого провадження у спірних правовідносинах регулювались Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV).

Частиною 1 статті 11 Закону № 606-XIV встановлено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно пункту 5 частини 3 статті 11 Закону № 606-XIV державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Частиною 1 статті 57 Закону № 606-XIV було встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 57 Закону № 606-XIV арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Отже, державний виконавець наділений правом накладати арешт на майно боржника, з метою забезпечення реального виконання рішення.

На момент виникнення спірних правовідносин був чинним Порядок роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року № 2274/5 (далі - Порядок № 2274/5), відповідно до пункту 9.9 якого строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік.

Пунктом 9.10 Порядку № 2274/5 завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення (додаток 17), якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 1 січня року, в якому складений акт.

Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою.

Наказом Міністерства юстиції України № 1829/5 від 07.06.2017 року затверджено Правила ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, згідно яких відповідно до пункту 1 розділу Х та пункту 1 розділу ХІ завершені виконавчі провадження та виконавчі провадження, за якими виконавчий документ повернуто без прийняття до виконання, підлягають передачі до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше 01 серпня поточного року та 01 лютого наступного року.

Передані до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця справи та виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився, підлягають знищенню.

29 вересня 2021 року шляхом злиття Будьонівського районного відділу державної виконавчої служби у місті Донецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Ворошиловського районного відділу державної виконавчої служби у місті Донецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Калінінського районного відділу державної виконавчої служби у місті Донецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Київського районного відділу державної виконавчої служби у місті Донецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків),Кіровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Донецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Куйбишевського районного відділу державної виконавчої служби у місті Донецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Ленінського районного відділу державної виконавчої служби у місті Донецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Петровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Донецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Пролетарського районного відділу державної виконавчої служби у місті Донецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Ясинуватського міськрайонного відділу державної виконавчої служби у місті Донецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Амвросіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Донецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків),Харцизького міського відділу державної виконавчої служби у місті Донецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) утворено Донецький відділ державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Згідно Наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2022 року Донецький відділ державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) увійшов до складу перейменованого Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із збереженням статусу юридичної особи та перейменуванням у Донецький відділ державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Донецьким відділом Державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зазначено, що Надати будь-яку вичерпну інформацію по виконавчим провадженням відкритих на підставі виконавчих листів № 805/2135/13-а не уявляється можливим, оскільки приміщення, матеріально-технічна база та документація Харцизького міського ВДВС ГТУЮ у Донецькій області були захоплені в результаті проведення активної фази АТО.

Виконавчі провадження, матеріальна технічна база та інше майно відділу ДВС знаходиться за місцем їх попереднього реєстрації на непідконтрольній тимчасово України території. Здійснити вивезення майна та виконавчих проваджень не уявляється можливим.

Місто Харцизьк відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (Розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085-р). Матеріально технічна база, архів, акти утилізації завершених виконавчих проваджень та документація відділу ДВС залишились за попереднім місцем реєстрації відділу.

Отже, виконавчі провадження № 3901613, № 39106623 та № 39016816 були завершені.

Відповідно до частин 1, 2 статті 50 Закону № 606-XIV у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Аналогічні наслідки закінчення виконавчого провадження передбачені у статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

Так, у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що державний виконавець при закінченні виконавчого провадження відносно ОСОБА_1 повинен був зняти арешт, накладений на його майно, про що зазначити у постанові про закінчення виконавчого провадження.

Згідно частини 4 статті 59 Закону № 1404-VIII, в редакції чинній на час подання заяви про зняття арешту з майна позивача, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Згідно з частиною 5 статті 59 Закону № 1404-VIII передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Враховуючи відсутність в даному випадку підстав для зняття арешту, встановлених частиною 4 статті 59 Закону № 1404-VIII, арешт може бути знятий виключно за рішенням суду.

При цьому, частинами 1 і 5 статті 12 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Матеріалами справи підтверджується, що станом на момент звернення позивача до суду виконавчі документи щодо нього на виконанні не перебувають.

Слід зазначити, що матеріали справи не містять будь-які документально підтверджені відомості про те, що органами державної виконавчої служби після завершення виконавчого провадження проводились виконавчі дії з примусового виконання постанови Донецького окружного адміністративного суду у справі № 805/2135/13-а.

Оскільки станом на день розгляду цієї справи вказана постанова повторно не була пред`явлена до виконання, а вчинення будь-яких дій державним виконавцем за межами виконавчого провадження є неможливим, суд дійшов переконання, що збереження арешту, накладеного державним виконавцем з метою виконання постанови Донецького окружного адміністративного суду у справі № 805/2135/13-а, за відсутності відкритих виконавчих проваджень та можливості продовження примусового виконання цієї постанови, є невиправданим втручанням у право позивача.

Наведене відповідає практиці Верховного Суду, яка викладена в постановах від 02.08.2023 року у справі № 2306/4489/22 та від 04.10.2023 року у справі № 161/7015/15-ц.

Отже арешт, накладений у межах виконавчих проваджень № 3901613, № 39106623 та № 39016816, з огляду на фактичне його завершення, а також наявних у матеріалах справи доказів, станом на момент розгляду даної справи судом втратив своєю актуальність як засіб забезпечення реального виконання постанови, а тому підстави для продовження його існування відсутні.

Іншого відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено, а з матеріалів справи не встановлено.

За висновками Верховного Суду, які викладені у постанові від 03.11.2021 у справі № 161/14034/20, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності чинного виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Виходячи з того, що виконавче провадження фактично було завершено та знищено, відсутні докази, які давали б підстави для висновку про обґрунтованість існування арешту, накладеного на підставі постанови державного виконавця Харцизького міського управління юстиції Булавіною Оленою Григорівною від 21.05.2014 року ВП №40763670.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Згідно ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В аспекті оцінки аргументів учасників справи суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 18390/91, пункт 29).

Отже, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Донецького відділу Державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зобов`язання вчинити дії щодо зняття арешту з майна боржника, є такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 968,96 грн (квитанція № 3845-1726-8656-2550 від 20.10.2025 року).

Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з Донецького відділу Державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 2-15, 31-32, 72-80, 160-161, 168, 171, 241-246, 250-251, 257-263, 293, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Донецького відділу Державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (юридична адреса: 84333, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Академічна, 20, ) про зобов`язання вчинити дії щодо зняття арешту з майна боржника задовольнити.

Зобов`язати Донецький відділ державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (юридична адреса: 84333, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Академічна, 20, ) вчинити дії щодо зняття арешту з усього майна боржника, що належить ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), накладеного постановою державного виконавця Харцизького міського управління юстиції Булавіною Ольгою Григорівною про арешт майна боржника від 21.05.2014 року ВП № 40763670.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Донецького відділу Державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (юридична адреса: 84333, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Академічна, 20, ) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.М. Тарасенко