Справа № 280/9064/25
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2025-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

01 грудня 2025 року (09:50)Справа № 280/9064/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (69095, м.Запоріжжя, вул.Приходська, 58, ), третя особа: Акціонерне товариство «МЕТАБАНК» (69006, м.Запоріжжя, пр. Металургів, 30; ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

14.10.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (далі - відповідач), третя особа: Акціонерне товариство «МЕТАБАНК» (далі третя особа), в якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не зняття арештів з майна ОСОБА_1 , накладених постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №47766206 від 22.06.2015 обтяження №10130944 від 22.06.2015-обтяження №10130944 від 22.06.2015 та постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №68039006 від 04.01.2022 -обтяження №46146419 від 13.01.2022 та виключення відомостей про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників у виконавчому провадженні №68039006;

зобов`язати відповідача зняти арешти з майна ОСОБА_1 , які накладені постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №47766206 від 22.06.2015 обтяження № 10130944 від 22.06.2015- обтяження № 10130944 від 22.06.2015 та постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №68039006 від 04.01.2022 -обтяження № 46146419 від 13.01.2022;

зобов`язати відповідача виключити відомості про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників у виконавчому провадженні № 68039006.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що виконавчі провадження, в межах яких на майно позивача накладено арешт, на виконанні у відповідача не перебувають, вони закінчені та знищені у зв`язку із закінченням терміну зберігання, проте обов`язок щодо зняття арешту в разі завершення виконавчого провадження та його знищення, полягає виключно на відповідача, а тому саме він повинен вчинити дії (приймати відповідне рішення) щодо зняття арешту з майна. З метою поновлення порушеного права позивача на вільне користування своїм майном, останній змушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 20.10.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

13.11.2025 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №57366) в якому останній зазначає, що виконавче провадження №47766206 та виконавче провадження №68039006 були завершені на підставі п.9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» та п.1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно. Законом України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент винесення постанов про повернення виконавчих документі стягувачу) не передбачено підстави для зняття арешту з майна боржника (за виключенням випадків, передбачених у частині третій статті 37 Закону №1404-VIII. Законодавець чітко передбачив два випадки, коли державний (приватний) виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна боржника, та зазначити про це у відповідній постанові, а саме: у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій); у разі повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав. Законодавством не передбачено обов`язку державного (приватного) виконавця зняти арешт, накладений на майно боржника, у разі повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки таке повернення не свідчить про закінчення виконавчого провадження та у такому випадку стягувач має право повторно звернутися із заявою про примусове виконання рішення суду, яке не виконано, протягом встановлених законом строків. Повернення виконавчого документа стягувачу не є підставою для зняття арешту з майна боржника (за виключенням випадків, передбачених у частині третій статті 37 Закону №1404-VIII. Із зазначеного слідує, що вимога щодо визнання неправомірної бездіяльності державного виконавця не підлягає задоволенню. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Письмових пояснень по суті спору від представника третьої особи до суду не надходило.

За приписами ч. 4 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом двадцяти днів після відкриття провадження у справі.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

17.09.2014 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист по справі №2-3695/11 про звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі іпотечного договору №32-11-08/0013-МП/К-1 від 11.02.2008: нерухоме майно - жилий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , житловою площею 158,1 кв.м., ворота №7, паркани №№ 6,9,10; хвіртка № 8; замощення І; навіс Г; вольєр Д; загальною площею 217,4 кв.м., площа земельної ділянки 497 кв.м., а також інше майно, що належить іпотекодавцю, у тому числі металопластикові вікна та двері, броньовані двері, підлога з підігрівом, камін, кондиціонери, імпортна сантехніка, в тому числі душові кабіни, газовий котел, супутникове обладнання, система відео спостереження, сигналізація, ворота з дистанційним керуванням, яке знаходиться в вищевказаній іпотеці, не маючи статусу нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний № НОМЕР_1 ) на праві власності, шляхом продажу на прилюдних торгах з початковою ціною реалізації в розмірі 1515000 грн. 00 коп. та на підставі іпотечного договору №32-11-08/0013-МП/К-3 від 06.04.2009: на нерухоме майно - земельну ділянку, що розташована в АДРЕСА_2 , загальною площею 0,0496 га, кадастровий номер - :07:029:0001, цільове призначення (використання якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарський будівель, що належить ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний № НОМЕР_2 ) на праві власності, шляхом продажу на прилюдних торгах з початковою ціною реалізації в розмірі 19096 грн. 00 коп. в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_3 перед Публічним акціонерним товариством "МетаБанк"(69006, м. Запоріжжя, просп. Металургів, буд.30, кор/рах. 0 в Управлінні НБУ в Запорізькій області, МФО 313582, ) за кредитним договором №32-11-08/0013-К від 11.02.2008 (загальний розмір заборгованості 3 586 329,22 гривень, в тому числі: прострочена заборгованість за кредитом - 1 669 089,72 грн.; прострочені відсотки 409 003,63 грн.; прострочена комісія за управління кредитом 120 676,92 грн.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту 839 590,37 грн.; пеня за несвоєчасне погашення відсотків 493 663,97 грн.; пеня по комісії за управління кредитом - 54 304,61 грн.) (а.с.37).

На підставі вищезазначеного виконавчого листа, ВПВР УДВС ГТУЮ у Запорізькій області 09.06.2015 відкрито виконавче провадження №47766206, постановою від 22.06.2015 накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, 31.08.2015 винесено постанову про стягнення виконавчого збору у сумі 358 632,92 грн.

12.02.2016 за виконавчим провадженням №47766206 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (чинний на момент прийняття рішення).

В подальшому, 17.03.2016 до ВПВР УДВС ГТУЮ у Запорізькій області на виконання повторно надійшов виконавчий лист №2-3695/11, виданий 17.09.2014 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя.

23.03.2016 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №50547738.

30.12.2021 стягувачем подано заяву про повернення виконавчого документа на підставі п.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

На підставі заяви стягувача, державним виконавцем керуючись вимогами п.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП №50547738 від 30.12.2016.

Оскільки, 30.12.2021 виконавче провадження №50547738 завершено на підставі п.1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», при цьому виконавчий збір у розмірі 358 632,92 грн. залишився не стягнутим, у зв`язку із чим державним виконавцем 31.12.2021 винесено постанову про стягнення виконавчого збору у сумі 358632,92грн.

За постановою про стягнення з боржника виконавчого збору ВП№50547738 від 31.12.2021 у сумі 358632,92 грн. зареєстровано виконавче провадження №68039006.

На підставі постанови державного виконавця від 04.01.2022 відкрито виконавче провадження №68039006 (а.с.41).

Постановою про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №68039006 від 04.01.2022 визначено для боржника мінімальні витрати виконавчого провадження у сумі 198,17 грн.

Постановою про арешт майна боржника ВП №68039006 від 04.01.2022 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику в межах суми звернення- 358632,92 грн. (а.с.43).

17.08.2022 за виконавчим провадженням №68039006 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із тим що державним виконавцем не було виявлено майна або коштів боржника, на які можливо звернути стягнення (а.с.44).

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №444086548 від 18.09.2025 щодо ОСОБА_1 наявні наступні обтяження (а.с.28):

арешт нерухомого майна на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП 47766206, виданий 22.06.2015, видавник: ВПВР УДВС ГТУЮ у Запорізькій області; номер запису про обтяження: 10130944.

арешт нерухомого майна на підставі постанови про арешт майна боржника, серія та номер: 68039006, виданий 04.01.2022, видавник: ВПВР УЗПВР у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), номер запису про обтяження: 46146419.

Відповідно до Інформації з Єдиного реєстру боржників наявні відомості про ОСОБА_1 як боржника у виконавчому провадженні №68039006 (а.с.40).

На звернення представника позивача щодо зняття арешту з майна, листом від 02.10.2025 №79534/6-261 відповідач повідомив наступне. Щодо зняття обтяження №10130944, згідно даних з Державного реєстру речових прав обтяження №10130944. накладене на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія номер: 47766206, виданий 22.06.2015, видавник ВПВР УДВС ГТУЮ у Запорізькій області. Так, згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, ідо на виконанні у ВПВР УДВС ГТУЮ у Запорізькій області перебувало виконавче провадження №47766206 з примусового виконання виконавчого листа по справі №2-3695/11, виданого 17.09.2014 Шевченківським районним судом м Запоріжжя про звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі іпотечного договору №32-11-08/0013-МП/К-1 від 11.02.2008. На підставі постанови державного виконавця від 09.06.2015 відкрито виконавче провадження. З метою виконання рішення суду постановою державного виконавця від 22.06.2015 накладено арешт на майно боржника. 12.02.2016 за виконавчим провадження №47766206 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Позивачем у заяві повідомлено щодо виконання вищевказаного рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки приватним виконавцем в рамках виконавчого провадження №77436590. На підставі зазначеного, для зняття обтяження №10130944, рекомендовано звернутись до такого приватного виконавця для здійснення ним дій, передбачених п.7 розділу X Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2831/5. Щодо зняття обтяження №46146419, згідно даних з Державного реєстру речових прав обтяження №46146419 накладене на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія номер: 68039006, виданий 04.01.2022, видавник Старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Зюбрицький Антон Валентинович. Так, згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на виконанні у Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро) перебувало виконавче провадження №68039006 з примусового виконання постанови державного виконавця №50547738, виданої 31.12.2021 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про «стягнути з боржника: ОСОБА_1 дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 адреса: АДРЕСА_3 РНОКПП: НОМЕР_1 виконавчий збір у розмірі: 358632,92 гривня (UAH) на користь держави в інтересах якої виступає Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро)». На підставі постанови державного виконавця від 04.01.2022 відкрито виконавче провадження. Відповідно до ч. 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802 визначено шо витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження. Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується): стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувану). Так, постановою державного виконавця від 04.01.2022 визначено для боржника мінімальні витрати виконавчого провадження у сумі 198,17 грн. З метою виконання рішення суду постановою державного виконавця від 04.01.2022 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику в межах суми - 358632,92 грн. 17.08.2022 за виконавчим провадженням №68039006 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до вимог п.2 ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його час частини є надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника. Враховуючи той факт, що станом па 02.10.2025 коштів в загальній сумі 358831,09грн., необхідних для стягнення виконавчого збору та витрат за ВП №68039006 не надходило, то відсутні підстави для зняття обтяження №46146419 (а.с.31-32).

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не зняття арешту з майна позивача та не виключення з Єдиного реєстру боржників по виконавчому провадженню №68039006, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, на час накладення арешту на нерухоме майно позивача (обтяження вчинене 22.06.2015 №10130944) регламентувалось Законом №606-XIV.

Відповідно до статті 1 Закону №606-XIV, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Статтею 11 Закону №606-XIV визначено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку (частина перша, пункт 5 частини третьої).

Процедура накладення арешту на майно боржника врегульована статтею 57 Закону №606-XIV. Частинами першою та другою вказаної статті було передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Системний аналіз вказаних норм свідчить про те, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону №606-XIV підлягає примусовому виконанню.

Відповідно до статті 30 Закону №606-XIV, державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Частинами першою, другою статті 50 Закону №606-XIV було обумовлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Зі змісту наведених законодавчих положень вбачається, що арешт з майна знімається у разі закінчення виконавчого провадження (крім певних винятків), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав. В інших випадках повернення виконавчого документа законодавчо мотивованих підстав для безумовного зняття арешту з майна боржника не передбачено.

Судом встановлено, що виконавче провадження №47766206, у межах якого накладено арешт на нерухоме майно позивача, було повернуто стягувачу 12.02.2016 на підставі пункту 9 частини першої статті 47 Закону №606-XIV, яким установлено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Частиною п`ятою статті 47 Закону №606-XIV передбачалося, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

За приписами частини першої стаття 22, частини третьої статті 23 Закону №606-XIV виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Не є спірною та обставина, що повторно виконавчий лист №2-3695/11, виданий 17.09.2014 Шевченківським районним судом м Запоріжжя про звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі іпотечного договору №32-11-08/0013-МП/К-1 від 11.02.2008 пред`являвся 17.03.2016 та 30.12.2016 у виконавчому провадженні №50547738 відповідачем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа), у зв`язку із закінченням строку пред`явлений вже не може бути. Тож відсутність виконавчих проваджень свідчить про відсутність правової підстави для здійснення примусового виконання рішення, а отже і відсутність правової підстави для забезпечення його реального виконання.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон №1404-VIII.

Відповідно до частини третьої статті 59 Закону №1404-VIII у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

За приписами частини четвертої статті 59 Закону №1404-VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності».

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (частина п`ята статті 59 Закону №1404-VIII).

Так, судом встановлено, що матеріали виконавчого провадження №47766206, у межах якого накладався арешт (обтяження №10130944 від 22.06.2015), у зв`язку із закінченням трирічного строку зберігання знищено, що підтвердив відповідач у клопотанні про долучення витребуваних матеріалів виконавчого провадження (вх. № 57367 від 13.11.2025).

Суд зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Застосовними у спорах цієї категорії також є висновки Верховного Суду, що викладені у постанові від 28.08.2024 у справі №947/36027/21 (провадження №61-12849св23), відповідно до яких збереження арештів, накладених державними виконавцями з метою виконання судового рішення, за відсутності відкритих виконавчих проваджень та можливості продовження примусового виконання судового рішення, є невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном боржника.

Під час розгляду справи в суді, відповідачем не наведено обставин, що підтверджують наявність підстав для продовження існування накладеного арешту на майно позивача у рамках виконавчого провадження №47766206. Таким чином, відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б свідчили про наявність невиконаних зобов`язань позивача та які б підтверджували обґрунтованість існування арешту у межах встановлених законом строків звернення виконавчих документів до примусового виконання.

Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника у ВП №47766206, за умови відсутності виконавчого провадження (знищення у зв`язку із закінченням терміну зберігання), є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність скасування обтяження №10130944 від 22.06.2015, накладеного в рамках виконавчого провадження №47766206 у вигляді арешту на все нерухоме майно позивача, тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Щодо наявності підстав для зняття арешту, накладеного постановою про арешт майна боржника №68039006 від 04.01.2022 (обтяження №46146419 від 13.01.2022), суд зазначає наступне.

31.12.2021 відповідачем прийнято постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 358 632,92 грн. в рамках ВП №50547738, яку виведено в окреме виконавче провадження №68039006 для її виконання, у межах якого накладено арешт майна позивача постановою від 04.01.2022 (а.с.43).

В подальшому, 17.08.2022 за виконавчим провадженням №68039006 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із тим що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (а.с.44).

Згідно з частиною першою статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Положеннями ч.ч. 5-6 ст. 26 Закону 1404-VIII передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з ч. 2 статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Відповідно до частин 1, 4 статті 42 Закону №1404-VIII, кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Норми Закону №1404-VІІІ передбачають, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій щодо примусового виконання рішення, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження державний виконавець повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення з боржника виконавчого збору в постанові про відкриття виконавчого провадження та винесення постанови про стягнення виконавчого збору одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.

Відповідно до змісту п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону №1404-VIII, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону №1404-VIII, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Отже, з аналізу наведених норм законодавства вбачається, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у випадку, коли він подав письмову заяву про повернення йому виконавчого документа, відповідно до приписів ч. 3 ст. 40 Закону №1404-VIII, виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, винесеної державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа.

Так, суд зазначає, що законодавець чітко передбачив два випадки, коли державний (приватний) виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна боржника, та зазначити про це у відповідній постанові, а саме:

- у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій);

- у разі повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Законодавством не передбачено обов`язку державного (приватного) виконавця зняти арешт, накладений на майно боржника, у разі повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки таке повернення не свідчить про закінчення виконавчого провадження й у такому випадку стягувач має право повторно звернутися із заявою про примусове виконання рішення суду, яке не виконано, протягом встановлених законом строків.

Водночас, законодавець у Законі №1404-VIII, який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року, передбачив випадки, за яких арешт з майна знімається одночасно із поверненням виконавчого документа стягувачу, а саме: стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру (частина третя статті 37 Закону № 1404-VIII).

Враховуючи наведене, повернення виконавчого документа стягувачу не є підставою для зняття арешту з майна боржника (за винятком випадків, передбачених у частині третій статті 37 Закону № 1404-VIII).

Наведені висновки викладені Великою Палатою Верхового Суду у постанові від 14.05.2025 у справі №2/1522/11652/11.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 242 КАС України).

Тобто, на час прийняття державним виконавцем постанови у межах ВП №68039006 від 17.08.2022 згідно п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» про повернення виконавчого документа стягувачеві у зв`язку із відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, у відповідача був відсутній обов`язок зняти арешт, накладений на майно боржника.

У відповідності до п.2 ч.4 ст. 59 Закону №1404-VIII, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, зокрема, є: надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

Матеріали справи не містять належних доказів, які б вказували на відсутність у позивача заборгованості зі сплати виконавчого збору у ВП №68039006, та існування підстав для його не стягнення на цей час.

Беручи до уваги вищезазначене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зняття арешту, накладеного постановою про арешт майна боржника №68039006 від 04.01.2022 (обтяження №46146419 від 13.01.2022), та відповідно, і зобов`язання відповідача виключити відомості про позивача з Єдиного реєстру боржників у виконавчому провадженні №68039006.

Щодо покликань позивача про сплату боржником виконавчого збору та витрат, пов`язаних з провадженням виконавчих дій у розмірі 130 000,00 грн., судом встановлено, що зазначені кошти (частина основної винагороди приватного виконавця у сумі 129 611,00 грн. та витрат виконавчого провадження в сумі 389,00 грн.) були сплачені позивачем в рамках виконавчого провадження №77436590, відкритого приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Шавлуковою Заірою Арсенівною 07.03.2025 з примусового виконання дубліката виконавчого листа №2-3695/11, виданого 17.09.2014 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя (а.с.53).

Отже, зазначені обставини не є предметом даного спору, оскільки у даній справі оскаржується бездіяльність відповідача щодо не зняття арешту з майна, накладеного постановою про арешт майна боржника ВП №68039006 від 04.01.2022 (обтяження №46146419 від 13.01.2022).

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги частково знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є частково обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України). Оскільки, відповідачем у справі є Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), то з нього мають бути стягнуті на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у сумі 1211,20 грн. пропорційно до розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.9, 77, 132, 143, 243-246 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (69095, м.Запоріжжя, вул.Приходська, 58, ), третя особа: Акціонерне товариство «МЕТАБАНК» (69006, м.Запоріжжя, пр. Металургів, 30; ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо не зняття арешту з майна ОСОБА_1 , накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22.06.2015 за виконавчим провадженням №47766206, номер запису про обтяження: 10130944.

Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зняти арешт з майна ОСОБА_1 , накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22.06.2015 за виконавчим провадженням №47766206, номер запису про обтяження: 10130944.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його підписання.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 01.12.2025.

Суддя Ю.В. Калашник