Справа № 320/54869/25
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2025-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про забезпечення позову

02 грудня 2025 року Київ № 320/54869/25

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Скрипки І.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача про забезпечення позову в межах адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: державне підприємства «Інфоресурс», про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства освіти і науки України, предметом якого є дії Міністерства освіти і науки України під час встановлення вимог до програмного забезпечення ЄДЕБО щодо запровадження алгоритму визначення послідовності здобуття освіти ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) при формуванні довідки про здобувача освіти за даними ЄДЕБО в частині зазначення у полі «На підставі даних, що містяться в ЄДЕБО, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту»» «Ні, порушує», за умови наявної інформації про навчання, рівень якого не нижче рівня поточного навчання, за яким формується відповідна довідка, внаслідок чого сформовано довідку про здобувача освіти за даними Єдиної електронної бази з питань освіти № 726594 від 04.09.2025, в якій у полі «На підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» відображено «Ні, порушує», замість «Так, не порушує».

Ухвалою суду від 24.11.2025 відкрито спрощене позовне провадження без проведення судового засідання. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: державне підприємства «Інфоресурс».

02.12.2025 через підсистему «Електронний суд» представником позивача подано заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- заборони ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі його посадових осіб вчиняти будь-які дії, пов`язані з мобілізацією та призовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на військову службу по мобілізації, зокрема затримання, утримання, видача повісток, мобілізаційних розпоряджень, переміщення особи до навчальних центрів тощо, до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі щодо оскарження бездіяльності відповідача;

- заборонити ІНФОРМАЦІЯ_2 вчиняти будь-які дії щодо призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у тому числі: видавати йому направлення на проходження військово-лікарської комісії, повторної (контрольної) військово-лікарської комісії, видавати, надсилати повістки за місцем проживання та місцем роботи з будь-яких питань військового обліку, складати протоколи чи виносити постанови у справі про адміністративне правопорушення, до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі;

- заборонити Національній поліції України та всім її структурним підрозділам, які здійснюють правоохоронну діяльність на території України вчиняти будь-які дії щодо адміністративного затримання/доставлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки за зверненням ІНФОРМАЦІЯ_2 , до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі.

За положеннями частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

В обґрунтування заяви зазначає, що позивач є військовозобов`язаним, має право на відстрочку на підставі пункту 1 частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як здобувач вищої освіти, що навчається за денною формою здобуття освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту».

04.09.2025 позивач звернувся до Харківського національного автомобільно-дорожнього університету для отримання довідки здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти. У довідці про здобувача освіти за даними ЄДЕБО від 04.09.2025 № 726594 зазначено, що позивач порушує послідовність здобуття освіти.

Уважає видану довідку такою, що не відповідає вимогам закону та істотно порушує права позивача, оскільки він здобуває освіту в порядку, визначеному, зокрема частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», та має право на відстрочку, так як є військовозобов`язаним, у зв`язку із цим звернувся з позовом до суду за захистом порушеного права.

Якщо позивача буде призвано на військову службу під час мобілізації, то він набуде статусу військовослужбовця, що ускладнить відновлення права на отримання відстрочки від мобілізації, якщо рішення суду буде ухвалено на користь позивача. У зв`язку з ймовірним призовом на військову службу, не зможе скористатися правом на відстрочку, а також продовжити здобуття вищої освіти.

Позивач перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 (Бородянка). Як зазначено в електронному військово-обліковому документі позивача, він на обліку перебуває, дані уточнено вчасно, наявний номер у Єдиному реєстрі військовозобов`язаних. Також у «Резерв+» позивача наявна інформація про те, що ТЦК та СП 07.11.2025 звернулося до Національної поліції, з метою доставлення його для складення протоколу. Причина: не пройшли (відмовились від проходження) ВЛК.

Стверджує відсутність складеного щодо нього уповноваженими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 протоколу про адміністративне правопорушення за статтями 210, 210-1 КУпАП.

Зазначено, що тривалий час позивач має проблеми із зором та слухом, на підтвердження чого надано копії медичних документів стосовно стану його здоров`я, а саме: консультативне заключення з діагнозом: «Хронічна двобічна нейросенсорна приглухуватість», аудіометрія, аудіограмма, висновок офтальмолога з діагнозом: «Міопія середнього стану обох очей». Тобто, якщо позивача буде мобілізовано, ймовірна можливість, що стан його здоров`я може погіршитись внаслідок значних фізичних навантажень, пов`язаних із проходженням військової служби.

Крім того, зазначено, що позивач має батьків похилого віку (мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та тітку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ), які мешкають разом із ним, та за якими позивач доглядає у зв`язку з поганим станом їх здоров`я та віком. А саме: батько позивача має проблеми зі здоров`ям (у 1989 році йому зробили хірургічну операцію у зв`язку з хворобою шлунку (видалили 2/3 шлунка, і з того часу живе із 1/3 шлунка), відповідна виписка з історії хвороби додається до заяви.

Тобто, фактично позивач є особою, що постійно доглядає за своїми батьками і тіткою, і, якщо його буде мобілізовано, то його близьким родичам не буде кому доглядати за ними та допомагати вести спільне господарство. Суд констатує, що предметом спору у межах розглядуваної справи є дії Міністерства освіти і науки України під час встановлення вимог до програмного забезпечення ЄДЕБО щодо запровадження алгоритму визначення послідовності здобуття освіти ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) при формуванні довідки про здобувача освіти за даними ЄДЕБО в частині зазначення у полі «На підставі даних, що містяться в ЄДЕБО, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту»» «Ні, порушує», за умови наявної інформації про навчання, рівень якого не нижче рівня поточного навчання, за яким формується відповідна довідка, внаслідок чого сформовано довідку про здобувача освіти за даними Єдиної електронної бази з питань освіти № 726594 від 04.09.2025, в якій у полі «На підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» відображено «Ні, порушує», замість «Так, не порушує».

Із урахуванням предмета спору, суд надає оцінку доводам заяви про забезпечення позову у межах його предмета, тож у разі ухвалення рішення на користь позивача, право на відстрочку матиме місце на підставі пункту 1 частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

За правилами статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Аналіз наведених норм процесуального закону дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатись виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За приписами частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Слід зазначити, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась із такою заявою, позовним вимогам.

Разом із тим, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматись у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення позову мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії, або забороні іншім особам вчиняти певні дії, що стосуються предмета спору.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, із урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, із майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії, або забороні іншім особам вчиняти певні дії, що стосуються предмета спору.

Отже при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція висловлена, зокрема у постанові Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 826/8556/17.

Суд зазначає, що інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві за своєю суттю є інститутом попереднього судового захисту, метою якого є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, тобто забезпечення позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде ухвалене на користь позивача, у тому числі, із метою запобігання потенційним труднощам у подальшому при виконанні такого рішення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 24.01.2019 у справі № 826/7496/18, від 28.02.2019 у справі № ЗД/813/1 /18, від 23.09.2021 у справі № 420/11076/20.

При цьому суд зазначає, що обраний позивачем спосіб забезпечення адміністративного позову частково відповідає його предмету у частині заборони відповідачу вчиняти певні дії, що стосуються предмета спору.

Суд ураховує співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для нього.

За правилами частини четвертої статті 154 Кодексу, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

У той же час, суд не вбачає підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони іншій особі вчиняти певні дії по відношенню до позивача, оскільки із заяви та доданих до неї документів судом не встановлено, що Національною поліцією України та всіма її структурними підрозділами, які здійснюють правоохоронну діяльність на території України стосовно позивача почали вчинятися будь-які дії.

За нормами пункту 1 частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також: здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.

Пунктом 62 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 передбачено, що здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, надають до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки довідку про здобувача освіти, сформовану в Єдиній державній електронній базі з питань освіти за формою, визначеною у додатку 9.

Судом установлено, що позивач є здобувачем освіти та з 09.09.2025 навчається у Харківському національного автомобільно-дорожньому університеті на 1 курсі, отримує ступінь освіти «Магістр» за денною формою навчання. Спеціальність: «G19 Будівництво та цивільна інженерія». Дата завершення здобуття освіти 31.12.2026.

Відповідно до довідки про здобуття освіти за даними ЄДЕБО «Інформація про поточне здобуття освіти» міститься запис «Ні, порушує», а в інформації про документи про освіту: диплом бакалавра серії НОМЕР_2 , виданий Київським національним університетом технологій та дизайну; диплом молодшого спеціаліста серії НОМЕР_3 , виданий Київським національним університетом імені Тараса Шевченка.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який продовжено і по теперішній час.

У силу вимог частини дев`ятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці - особи, які проходять військову службу.

Пунктом 4 частини першої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Із урахуванням викладеного, військовозобов`язані, які були призвані на військову службу під час мобілізації, в особливий період, набувають нового юридичного статусу - військовослужбовці. При цьому особа, яка має право на відстрочку і бажає скористатись цим правом, не повинна підлягати призову на військову службу під час мобілізації.

За своєю правовою природою мобілізація особи супроводжується, у тому числі, виданням відповідного наказу, який є актом індивідуальної дії.

Таким чином, суд доходить висновку, що якщо заявника буде призвано на військову службу під час мобілізації в особливий період, він набуде нового юридичного статусу військовослужбовця, що унеможливить реалізацію права на відстрочку, у разі встановлення наявності у нього такого права, а також унеможливить виконання рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача, оскільки надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації особі, яка вже є військовослужбовцем, є неможливим.

У спірних правовідносинах суд ураховує висновок Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних відносинах, викладений у постанові від 11.04.2024 у справі № 520/7954/22.

У той же час суд звертає увагу, що у силу вимог частини першої статті 157 Кодексу, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Таким чином, суд доходить висновку, що якщо заявника буде призвано на військову службу під час мобілізації, в особливий період, він набуде нового юридичного статусу військовослужбовця, що унеможливить реалізацію права на продовження відстрочки, а також унеможливить виконання рішення суду, якщо його буде ухвалено на користь заявника, оскільки надання/продовження відстрочки/бронювання від призову на військову службу під час мобілізації особі, яка вже є військовослужбовцем, є неможливим.

Отже оскільки заходи забезпечення позову, про які просить заявник, із урахуванням встановлених обставин на день її подання не зумовлюють фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища позивача, суд доходить висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню частково.

Інша частина заяви задоволенню не підлягає, оскільки судом не встановлено, що Національною поліцією України та всіма її структурними підрозділами, які здійснюють правоохоронну діяльність на території України по відношенню до позивача почали вчинятися будь-які дії, як і не встановлено, що станом на день звернення із заявою відповідачем вчиняються дії щодо затримання, утримання, видачі повісток, направлення на проходження ВЛК, мобілізаційних розпоряджень, переміщення особи до навчального центру тощо.

Ураховуючи наведене та керуючись статтями 150-154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

заяву про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ; місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) вчиняти дії щодо призову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) на військову службу під час мобілізації, на особливий період, до моменту набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: державне підприємства «Інфоресурс», про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

У задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Ухвалу в частині вжиття судом заходів забезпечення позову допустити до негайного виконання.

Копію ухвали надіслати (видати) учасникам справи (їхнім представникам).

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Скрипка І.М.