Справа № 320/19985/25
Суддя: Сас Є.В.
Дата ухвалення: 2025-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2025 року м. Київ Справа № 320/19985/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Сас Є.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ,

до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у м. Києві,

про визнання протиправною та скасування постанови.

Суть спору: До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, у якому просить суд: - визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно- господарського штрафу серії ПШ №098897 від 08.04.2025.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.03.2025 постановлено прийняти справу до провадження в адміністративній справі та постановлено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Позов обґрунтований тим, що спірною постановою на Позивача був накладений адміністративно-господарської штраф за порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», проте у спірних відносинах він не мав статусу автомобільного перевізника та не міг бути суб`єктом відповідальності, передбаченої абзацом 3 частини 1 статті 60 Закон України «Про автомобільний транспорт», оскільки транспортний засіб, який належить позивачу, у відповідності до вимог чинного законодавства був переданий у користування іншій особі.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якій зазначає, що ним було проведено рейдову перевірку транспортного засобу, під час якої виявлено перевезення вантажу без належним чином оформленої товарно-транспортної накладної, а саме: відсутній код платника податків та відомості про транспортний засіб, чим порушено вимоги статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки Scania з номерним знаком НОМЕР_1 .

28.02.2025 між ФОП ОСОБА_1 (Орендодавець) та ФОП ОСОБА_2 (Орендар) укладено договір №28/022025 оренди обладнання, а саме вантажний автомобіль SCANIA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , він-код НОМЕР_2 .

Згідно з п. 2.1 договору обладнання здається в оренду для цільового використання у виробничому процесі.

Згідно з пунктами 4.1 та 4.2 обладнання вважається переданим Орендареві з дати підписання Акта приймання-передачі. Строк оренди дорівнює строку, що починається з дати передачі Обладнання в оренду Орендарю, яка зазначається в Акті прийому-передачі Обладнання в оренду, та завершується датою повернення Обладнання Орендодавцю, яка зазначається в Акті повернення Обладнання.

Договір вважається укладеним з моменту його підписання та діє до 31.12.2025 (п. 13.1 договору).

06.03.2025 Відділом державного нагляду (контролю) у Вінницькій області було здійснено перевірку транспортного засобу, за результатами якої складено Акт № 084575, проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Згідно акту перевірки виявлено порушення: перевезення вантажу на момент перевірки у водія транспортного засобу відсутня товарно-транспортна накладна за 06.03.2025 з обов?язковими реквізитами, а саме: відсутній код платника податків та відомості про транспортний засіб.

В наданій контролюючому органу товарто-транспортній накладній містяться відомості про автомобільного перевізника "ФОП ОСОБА_3 ", без зазначення РНОКПП.

Не погодившись з обґрунтованістю та правомірністю прийняття вказаного рішення, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Норми права, які застосував суд

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-ІІІ (надалі - Закон №2344-ІІІ), який регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Відповідно до частини першої статті 29 Закону №2344-III автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

Відповідно до статті 6 Закону №2344-III загальне державне регулювання діяльності автомобільного транспорту здійснює Кабінет Міністрів України відповідно до своїх повноважень.

Реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю, вимоги до облаштування та технічного оснащення яких затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту.

Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №103 (далі - Положення №103) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно пункту 4 зазначеного Положення, основними завданнями Укртрансбезпеки, серед іншого, є здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті.

Відповідно до підпунктів 2, 15, 27 пункту 5 Положення №103, Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює, серед іншого: державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, регламентується Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567).

Відповідно до пункту 2 Порядку №1567, державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи (пункт 3 Порядку №1567).

Відповідно до пункту 12 Порядку №1567 рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Згідно з абзацом 1 пункту 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму (пункт 20 Порядку №1567).

Статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідальність перевізників за порушення законодавства про автомобільний транспорт установлена Розділом V Закону № 2344-III. Зокрема, абзацом 3 частини першої статті 60 Закону №2344-III передбачено, що за перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарський штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із процитованих норм убачається, що рейдова перевірка проводиться щодо суб`єкта господарювання та виявлені порушення фіксуються в акті. При цьому, законодавство зобов`язує автомобільного перевізника та водія під час здійснення своїх функцій мати при собі документи, на підставі яких здійснюється перевезення.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Згідно зі статтею 33 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах.

Системний аналіз вищезазначених правових норм свідчить про те, що відповідальність за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів несуть саме перевізники, а не інші особи (власники транспортних засобів, водії тощо). Водночас, запровадивши такий інститут відповідальності законодавець чітко окреслив, що він стосується саме перевізників та визначив ознаки, за якими визначають особу автомобільного перевізника. Це означає, що останній, не обов`язково має бути власником транспортного засобу, оскільки норми законодавства не забороняють використання транспортних засобів, що належать іншим особам, у перевезеннях вантажів на підставі договорів укладених між власником та перевізником або інших правочинів.

Ураховуючи наведене та виходячи із приписів Закону № 2344-III, до власника автомобільного транспорту можуть бути застосовані адміністративно-господарські санкції за умови, якщо він відповідає усім характеристикам, визначеним Законом № 2344-III для автомобільних перевізників. У разі якщо особа, не відповідає цим вимогам, відсутні підстави для застосування до неї відповідальності у вигляді штрафу, передбаченого Розділом V Закону №2344-III.

Положеннями статті 48 Закону №2344-III визначений перелік документів, які повинні мати автомобільні перевізники та водії для здійснення внутрішніх перевезень, одним із яких є товаро-транспортна накладна, яку законодавець визначив як єдиний документ для призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, , який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом. Тому відсутність такого документа під час перевірки уповноваженим органом є підставою для притягнення перевізника до відповідальності установленої абзацом 3 частини першої статті 60 Закону №2344-III. Виключенням з цього правила є лише випадки якщо перевезення здійснюється фізичною особою за рахунок власних коштів та для власних потреб.

При цьому такі недоліки ТТН як не зазначення у ній коду ЄДРПОУ або податкового номера перевізника та параметрів транспортного засобу із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги вважаються судом формальними, оскільки у накладній зазначено інші обов`язкові її реквізити, що дають можливість у повній мірі ідентифікувати суб`єктів транспортного процесу, вантаж та транспортний засіб, яким здійснювалося перевезення.

До того ж суд враховує, що Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363 затверджено Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (далі - Правила №363).

Згідно з положень цих Правил, перевізник - фізична або юридична особа - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Разом з тим, вирішальним при розгляді цієї справи є встановлення факту чи є позивач перевізником в розумінні Закону № 2344-III та правомірність застосування до нього адміністративно-господарської санкції у вигляді штрафу, як до власника автотранспортного засобу, який, на думку відповідача, надавав послугу з перевезення на комерційній основі, як суб`єкт господарювання.

Висновок суду

В матеріалах справи наявна товарно-транспортна накладна від 06.03.2025, з якої вбачається, що автомобільним перевізником є ФОП РОМАНЕНКО, водій- ОСОБА_4 .

28.02.2025 між ОСОБА_1 (Орендодавець) та ОСОБА_2 (Орендар) укладено та підписано договір №28/022025 оренди обладнання, а саме вантажний автомобіль SCANIA, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Договір вважається укладеним з моменту його підписання (тобто з 28.02.2025) та діє до 31.12.2025 (п. 13.1 договору).

Відповідно до п. 4.1 та 4.2 обладнання вважається переданим Орендареві з дати підписання Акта приймання-передачі. Строк оренди дорівнює строку, що починається з дати передачі Обладнання в оренду Орендарю, яка зазначається в Акті прийому-передачі Обладнання в оренду, та завершується датою повернення Обладнання Орендодавцю, яка зазначається в Акті повернення Обладнання.

28.02.2025 між сторонами складено Акт приймання-передачі обладнання в оренду згідно з умовами договору № 28/022025.

Таким чином, позивач в спірних правовідносинах не є автомобільним перевізником у розумінні положень Закону №2344-III і не може нести відповідальність, передбачену Законом України "Про автомобільний транспорт".

Суд вважає, що недотримання орендарем транспортного засобу вимог законодавства щодо оформлення товарно-транспортної накладної не може бути підставою для відповідальності його власника, який фактично не здійснював автомобільні перевезення.

З урахуванням повноважень суду, передбачених статтею 245 КАС, суд визнає відповідні дії відповідача протиправними та скасовує постанову про притягнення до відповідальності у виді адміністративно-господарського штрафу, задовольнивши позовні вимоги в цій частині.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн відповідно до платіжної інструкції.

Враховуючи задоволення позову, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1211,20 грн, підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 2, 5-16, 19, 73-78, 90, 139, 242-246, 255, 258, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В :

1. Адміністративний позов - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду(контролю) у м. Києві № 098897 від 8 квітня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності у виді адміністративно-господарського штрафу в сумі 17 000, 00 грн.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у м. Києві (місцезнаходження: м. Київ, вул. Антоновича, буд. 51, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

4. Надіслати учасникам справи (їх представникам) копію судового рішення в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 251 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення та набирає законної сили в порядку встановленому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Сас Є.В.