Справа № 240/9563/24
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2025-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року м. Житомир справа №240/9563/24

категорія 113070200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову від 30.04.2024 №042872 про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00 гривень за порушення ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

На обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що оскаржувана постанова від 30.04.2024 №042872 про застосування до нього адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00 гривень за порушення статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме за відсутність під час перевірки протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, винесена з порушенням вимог чинного законодавства. Зокрема вказує, що під час проведення перевірки вантажного транспортного засобу IVECO EUROCARGO ML75E15 (державний номер НОМЕР_1 ), яка відбувалась 21 березня 2024 року, транспортний засіб був у належному технічному стані, що підтверджується відповідним протоколом перевірки технічного стану. Наявність цього протоколу підтверджує, що перед виїздом до міста Рівне він здійснив належну перевірку автомобіля, чим виконав вимоги щодо обов`язкового технічного контролю відповідно до статті 35 Закону України "Про дорожній рух".

Також позивач зазначив, що відповідно до положень статті 25 Закону України "Про дорожній рух" обов`язковому технічному контролю підлягають автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку. Тобто, визначальною обставиною є мета фактичного використання автомобіля для перевезення пасажирів з метою отримання прибутку. Разом з тим, позивач зауважує, що він не отримував жодного прибутку від перевезення, яке здійснювалось 21 березня 2024 року, оскільки того дня він їздив у місто Рівне для того, щоб забрати несправний автомобіль для його ремонту та подальшої відправки на потреби Збройних сил України. Таким чином, мета поїздки полягала у допомозі в перевезенні несправного автомобіля для Збройних Сил України, а не в отриманні прибутку. Крім того, вказав, що автомобіль IVECO EUROCARGO ML75E15 (державний номер НОМЕР_1 ) є його особистим автомобілем, а тому його не слід вважати автомобілем, що здійснює перевезення вантажів з метою отримання прибутку. Більш того, сам він не зареєстрований як фізична особа-підприємець. З огляду на вказане ОСОБА_1 вважає, що він не є суб`єктом відповідальності за правопорушення, передбачене статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а тому прийнята постанова від 30.04.2024 №042872 про застосування до нього адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00 гривень є протиправною.

Ухвалою суду провадження в адміністративній справі №240/9563/24 за позовом ОСОБА_1 було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області подала до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечувала проти заявлених позовних вимог. Аргументуючи свою позицію відповідач зазначив, що згідно з положеннями статті 34 Закону України №2344-III "Про автомобільний транспорт", автомобільний перевізник повинен, зокрема: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення. Статтею 48 Закону №2344-III обумовлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати i пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів для водія є: посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. При цьому, до інших документів належить протокол перевірки технічного стану транспортного засобу, оскільки обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачений статтею 35 Закону України "Про дорожній рух". Однак, 21.03.2024 під час рейдової перевірки посадовими особами Укртрансбезпеки було встановлено, що ОСОБА_1 здійснювалося внутрішнє перевезення вантажу (а саме причепа) відповідно до товарно-транспортної накладної від 21.03.2024 №486353. При цьому, окрім інших, передбачених законодавством, документів, ОСОБА_1 до перевірки був пред`явлений протокол перевірки технічного стану транспортного засобу від 05.07.2022, який втратив чинність 04.07.2023. Таким чином, на момент перевірки у позивача був відсутній чинний протокол перевірки технічного стану транспортного засобу. Вказані обставини стали підставою для складання акту від 21.03.2024 №АР022258 та подальшого правомірного прийняття постанови від 30.04.2024 №042872 про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00 гривень.

Також у відзиві на позовну заяву Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області звернула увагу а те, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець. Вказане спростовує доводи позивача про те, що він є лише власником транспортного засобу, який перевірявся. Більш того, надана під час перевірки товарно-транспортна накладна від 12.06.2023 №021323 підтверджує факт перевезення вантажу саме ОСОБА_1 , та відповідно його статус, як автомобільного перевізника.

Враховуючи зазначене, Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області просила відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заявлених позовних вимог.

ОСОБА_1 була подана до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій він вказав, що в основу акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 21.03.2024 №АР022258 уповноваженими службовими особами покладено, нібито, відсутність у нього протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, наявність якого є обов`язковою та передбачена ст. 34, 48 Закону України "Про автомобільний транспорт". Однак, позивач зауважує, що всі необхідні документи були подані ним для перевірки уповноваженим службовим особам, у тому числі і протоколи перевірки технічного стану транспортного засобу №00737-00483-22 від 05 липня 2022 року та №00737-00214-24 від 21 березня 2024 року. Таким чином, на момент здійснення перевірки у нього були всі необхідні документи. Вказує, що внаслідок стресу і хвилювання, він надав уповноваженим особами два протоколи, один з яких (№00737-00483-22 від 05 липня 2022 року і термін дії якого закінчився 05.07.2023) був сфотографований уповноваженими особами. При цьому, зазначає, що для нього є незрозумілим чому працівниками відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті було здійснено фотографування тільки одного з протоколів.

Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області подала до суду заперечення, в яких повідомила, що під час рейдової перевірки водієм ОСОБА_1 окрім інших, передбачених законодавством документів, був пред`явлений лише протокол перевірки технічного стану транспортного засобу від 05.07.2022 №00737-00483-22, який втратив чинність 04.07.2023. Чинний протокол перевірки технічного стану транспортного засобу на момент перевірки був відсутній, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери інспектора, який проводив перевірку (відео перевірки додається до заперечення). Також відповідач зазначає, що вказане відео спростовує доводи позивача про здійснення перед поїздкою огляду технічного стану транспортного засобу. Зокрема на відео зафіксовано, що інспектором було проведено перевірку наявності та дійсності протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу за номерним знаком на офіційному вебсайті Головного сервісного центру MBC. На вказаному сайті містилась лише інформація про протокол від 05.07.2022 №00737-00483-22. З огляду на зазначене Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області вказала, що постанова від 30.04.2024 №042872 про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00 гривень за порушення статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства, а підстави для задоволення пред`явленого позову - відсутні.

Відповідно до норм ст.ст. 257, 262 КАС України дана адміністративна справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником вантажного автомобіля IVECO EUROCARGO ML75E15 (державний номер НОМЕР_1 ), що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

З матеріалів справи вбачається, що в період з 18.03.2024 по 24.03.2024 посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті на підставі щотижневого графіка від 15.03.2024 №21257/35/27-24 та направлення від 15.03.2024 №015773 здійснювалась рейдова перевірка додержання транспортними засобами вимог законодавства про автомобільний транспорт.

21 березня 2024 року під час вказаної рейдової перевірки посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області на 137 км автомобільної дороги Н-25 «Городище-Рівне-Старокостянтинів» була проведена перевірка належного ОСОБА_1 транспортного засобу IVECO EUROCARGO ML75E15 (державний номер НОМЕР_1 ). Керування вказаним транспортним засобом також здійснював ОСОБА_1 .

Під час перевірки посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області було встановлено, що при перевезенні вантажу згідно ТТН №486353 від 21.08.2024 у водія був відсутній протокол перевірки технічного стану транспортного засобу, наявність якого передбачена ст. 34, 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

У зв`язку з цим, був складений акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 21.03.2024 №АР022258, в якому зафіксовано, що вчинення порушення (перевезення вантажу за відсутності на момент перевірки протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу), відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Водій транспортного засобу IVECO EUROCARGO ML75E15 (державний номер НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 , він же і його власник, із вищезазначеним актом був ознайомлений під підпис. Жодних письмових пояснень чи своїх зауважень в акті не вказав.

Відповідно до пункту 25 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Згідно наявного у матеріалах справи листа Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області від 02.04.2024 №27792/24/24-24, адресованого ОСОБА_1 , розгляд справи про порушення вимог законодавства, норм і стандартів щодо організації перевезення автомобільним транспортом по акту від 21.03.2024 №АР022258 був призначений на 30 квітня 2024 року у період час з 10:00 до 12:00. Вказаний лист з інформацією про дату, час та місце розгляду справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт був надісланий позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення та отриманий ним 17.04.2024, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, Відділом державного нагляду (контролю) у Житомирській області було винесено постанову від 30.04.2024 №042872 про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000,00 гривень за порушення вимог ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", яке полягало у перевезенні вантажу за відсутності на момент перевірки протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 цього Закону України "Про автомобільний транспорт".

Позивач, вважаючи вищезазначену постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області від 30.04.2024 №042872 протиправною, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України від 05 квітня 2001 року №2344-III "Про автомобільний транспорт" (далі - Закон №2344-III) регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Відповідно до частини 12 статті 6 Закону №2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

У силу положень частини 7 статті 6 Закону №2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті; контроль за дотриманням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах.

Приписами частини 14 статті 6 Закону №2344-III визначено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно з частинами 17 - 20 статті 6 Закону №2344-III рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначено Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року №1567 (далі - Порядок № 1567).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 1567 рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

За приписами пункту 4 Порядку № 1567 рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів.

Згідно з пунктом 14 Порядку № 1567 рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до абзацу 2 пункту 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Пунктами 20, 21 Порядку № 1567 визначено, що виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Пунктом 25 Порядку № 1567 передбачено, що справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Відповідно до пункту 26 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

Пунктом 27 Порядку № 1567 установлено, що у разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Зміст вказаних правових норм свідчить, що предметом рейдової перевірки є, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом. Натомість виявлення в ході перевірки транспортного засобу відсутності таких документів, є підставою для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, та відповідно винесення постанови про застосування до автомобільного перевізника адміністративно-господарських штрафів, за наявності для цього підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 48 Закону №2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до частини 2 статті 49 Закону №2344-ІІІ водій транспортного засобу зобов`язаний, зокрема, мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.

Згідно з статтею 22 Закону України "Про автомобільний транспорт" технічне обслуговування і ремонт транспортних засобів та їх складових виконують з метою підтримання їх у належному стані та забезпечення встановлених виробником технічних характеристик під час використання, зберігання або утримання протягом періоду експлуатації.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про автомобільний транспорт" контроль технічного стану транспортних засобів включає: обов`язковий технічний контроль транспортних засобів; перевірку технічного стану транспортних засобів автомобільними перевізниками.

Перевірку технічного стану транспортних засобів під час обов`язкового технічного контролю транспортних засобів здійснюють суб`єкти господарювання, визначені відповідно до Закону України "Про дорожній рух" в порядку, який встановлює Кабінет Міністрів України.

У період між обов`язковими технічними контролями відповідність технічного стану транспортних засобів вимогам законодавства забезпечує перевізник.

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Перевірка технічного стану транспортних засобів автомобільними перевізниками здійснюється в порядку, який визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Згідно з положеннями статті 34 Закону №2344-ІІІ, автомобільний перевізник повинен, зокрема: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Відповідно до статті 29 Закону України "Про дорожній рух" до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Відповідно до статті 35 Закону України "Про дорожній рух" транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.

Аналіз наведених положень законодавства свідчить про те, що в контексті Закону України "Про автомобільний транспорт" протокол перевірки технічного стану є іншим документом, передбаченим законодавством та повинен бути пред`явлений особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху.

Відповідно до статті 60 Закону №2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, надання послуг з перевезень вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 48 Закону №2344-III, зокрема протоколу перевірки технічного стану, є порушенням законодавства про автомобільний транспорт.

Відтак, не пред`явлення під час проведення перевірки, зазначених у статті 48 Закону №2344-III документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення, свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

З аналізу наведених вище норм законодавства вбачається, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, до яких відноситься також і протокол перевірки технічного стану транспортного засобу, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що має наслідком для застосування санкцій, визначених статтею 60 Закону № 2344-ІІІ.

Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для прийняття спірної постанови від 30.04.2024 №042872 та накладення на ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу був висновок відповідача про відсутність у позивача на момент рейдової перевірки чинного протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу.

В свою чергу, стверджуючи про протиправність вказаної постанови, ОСОБА_1 зазначає, що на момент перевірки в нього були наявні два протоколи перевірки технічного стану транспортного засобу IVECO EUROCARGO ML75E15 (державний номер НОМЕР_1 ): протокол від 05.07.2022 №00737-00483-22, який діяв до 05.07.2023, а також чинний протокол від 21.03.2024 №00737-00214-24. Однак, уповноважені особи Державної служби України з безпеки на транспорті під час перевірки взяли до уваги лише нечинний протокол від 05.07.2022 №00737-00483-22, та як наслідок дійшли помилкового висновку про відсутність у нього на момент рейдової перевірки чинного протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу.

Для підтвердження вказаних обставин ОСОБА_1 надав до суду копію протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу IVECO EUROCARGO ML75E15 (державний номер НОМЕР_1 ) від 21.03.2024 №00737-00214-24, а також лист Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Житомирській області від 10.06.2024 №31/6-58аз-2331-2024.

Згідно інформації, вказаної в листі від 10.06.2024 №31/6-58аз-2331-2024 в реєстрі результатів обов`язкового технічного контролю транспортних засобів загальнодержавної бази даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів містяться дані про те, що 21.03.2024 Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР-ТЕСТ-СТАНДАРТ» проведено обов`язковий технічний контроль транспортного засобу марки "IVECO EUROCARGO ML75E15", 2005 року випуску, за результатами видано протокол перевірки технічного стану транспортного засобу від 21.03.2024 №00737-00214-24.

Надаючи оцінку доводам позивача у вказаній частині суд зазначає наступне.

Під час розгляду справи судом було досліджено наданий відповідачем відеозапис із нагрудної камери посадової особи Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області, на якому зафіксована проведена 21.03.2024 рейдова перевірка транспортного засобу IVECO EUROCARGO ML75E15 (державний номер НОМЕР_1 ) під керуванням ОСОБА_1 .

В ході такого дослідження судом встановлено, що на вимогу посадової особи Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Мартинюк Юрій Степанович надавав для перевірки лише протокол перевірки транспортного засобу від 05.07.2022 №00737-00483-22, який діяв до 05.07.2023. Наявність у ОСОБА_1 протоколу від 21.03.2024 №00737-00214-24 та факт його надання посадовим особам відповідача, на відео не зафіксовані.

Більш того, з відеозапису вбачається, що на неодноразові запитання посадової особи Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області про проходження обов`язкової перевірки технічного стану транспортного засобу ОСОБА_1 повідомляв, що проходив таку перевірку осінню та має відповідний протокол (момент на відеозаписі з 03:40 хв по 03:55 хв). Однак, в подальшому, після здіснення посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області перевірки на офіційному вебсайті Головного сервісного центру MBC інформації щодо проходження перевірки технічного стану транспортного засобу IVECO EUROCARGO ML75E15 (державний номер НОМЕР_1 ) та встановлення наявності там лише інформації про протоколи від 05.07.2022 №00737-00483-22, який діяв до 05.07.2023, ОСОБА_1 підтвердив, що чинного протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу в нього немає (момент на відеозаписі з 11:00 хв по 11:20 хв). Жодної інформації про те, що 21.03.2024 (тобто в день перевірки) він проходив перевірку технічного стану транспортного засобу IVECO EUROCARGO ML75E15 (державний номер НОМЕР_1 ) та отримав протокол від 21.03.2024 №00737-00214-24 ОСОБА_1 посадовим особам Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області не повідомляв.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дослідженим доказом (відеозаписом проведеної рейдової перевірки) підтверджується, що 21.03.2024 на момент перевірки у ОСОБА_1 був відсутній чинній протокол перевірки технічного стану транспортного засобу IVECO EUROCARGO ML75E15 (державний номер НОМЕР_1 ).

Щодо протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу від 21.03.2024 №00737-00214-24, суд зазначає, що надання його позивачем до суду жодним чином не спростовує того факту, що на момент проведення перевірки вказаний протокол у ОСОБА_1 був відсутній, оскільки посадовим особам Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області він його не надавав, що підтверджує відеозапис. Відтак, вказаний протокол не спростовує вчинення ОСОБА_1 порушення (перевезення вантажу за відсутності на момент перевірки протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу), відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Більш того, суд зазначає, що наявність у позивача протоколу №00737-00214-24, датованого 21.03.2024, тобто тим самим днем, коли проводилась перевірка, не виключає можливості проходження перевірки технічного стану транспортного засобу IVECO EUROCARGO ML75E15 (державний номер НОМЕР_1 ) вже після завершення проведення перевірки та складання акту від 21.03.2024 №АР022258.

Надаючи оцінку доводам позивача про те, що він не є суб`єктом відповідальності за правопорушення, передбачене статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", оскільки він зареєстрований як фізична особа-підприємець, не отримував прибутку від перевезення, яке здійснювалось 21 березня 2024 року, так як метою цієї поїздки була допомога в перевезенні несправного автомобіля для його ремонту та подальшої передачі Збройним Силам України, а сам транспортний засіб IVECO EUROCARGO ML75E15 (державний номер НОМЕР_1 ) є його особистим автомобілем, суд зазначає наступне.

Законом №2344-ІІІ передбачена відповідальність у вигляді адміністративно-господарського штрафу саме до автомобільних перевізників. Автомобільний перевізник не може визначатися тільки на підставі реєстраційних документів на транспортний засіб, адже такі дані не завжди можуть співпадати. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка є сталою та послідовною і неодноразово зазначалась у постановах, зокрема, від 22 лютого 2023 року у справі № 240/22448/20, від 12 жовтня 2023 року у справі №280/3520/22 та від 07 грудня 2023 року у справі № 620/18215/21

Таким чином, положення статті 60 Закону №2344-ІІІ застосовуються виключно до автомобільного перевізника і не можуть бути застосовані до особи, яка не є учасником правовідносин, щодо яких компетентним органом проводиться перевірка дотримання законодавства про автомобільний транспорт.

У розумінні вимог статті 1 Закону №2344-III автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Статтею 33 Закону №2344-III передбачено, що автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Наявними у матеріалах справи відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань підтверджується, що з 10.04.2013 ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець. Основними видами діяльності позивача є: роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (код згідно КВЕД 47.11) та інші види торгівлі в неспеціалізованих магазинах (код згідно КВЕД 47.19).

Вказане спростовує твердження ОСОБА_1 про те, що він є лише є лише власником транспортного засобу та не зареєстрований як фізична особа-підприємець.

При цьому, суд зауважує, що визначення юридичної чи фізичної особи перевізником не залежить від обраного та зареєстрованого ним виду економічної діяльності (КВЕДу). Закон №2344-III визначає в якості автомобільного перевізника будь-яких фізичних осіб-підприємців чи юридичних осіб, які в процесі здійснення підприємницької діяльності перевозять вантаж, в тому числі і для власних потреб.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 14.12.2023 у справі №340/5660/22 «...При цьому, посилання суду апеляційної інстанції на неправомірність застосування до позивача відповідальності, передбаченої абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344-ІІІ з огляду на те, що у особи відсутній такий вид економічної діяльності як здійснення вантажних перевезень є помилковими, позаяк сама по собі відсутність реєстрації суб`єктом підприємництва певного виду господарської діяльності не є безумовним свідченням того, що така діяльність ним не здійснюється. Суд повторно зауважує, що у кожному конкретному випадку при визначенні суб`єкта, який має відповідати за порушення законодавства про автомобільний транспорт уповноважений контролюючий орган встановлює таку особу саме на підставі тих документів, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності...».

Надаючи правову оцінку доводам позивача про те, що він не отримував прибутку від перевезення, яке здійснювалось 21 березня 2024 року, так як метою цієї поїздки була допомога в перевезенні несправного автомобіля для його ремонту та подальшої передачі Збройним Силам України, суд зазначає наступне.

Для підтвердження вказаних обставин ОСОБА_1 надав до суду листа Ярунської сільської ради від 15.05.2024 №1008. У вказаному листу міститься наступна інформація:

"21.03.2024 року на потреби Збройних Сил України була необхідність забрати транспортний засіб, який знаходився в м. Костопіль Рівненської області Рівненського району. Так, як транспортний засіб перебував у несправному стані, тому нам необхідно було його доставити на евакуаторі.

На прохання Ярунської сільської ради, ОСОБА_1 погодився благодійно, використовуючи власний транспортний засіб, доставити вказаний вище транспортний засіб, для подальшого ремонту в м. Звягель".

З даного приводу суд зазначає, що відповідно до статті 1 Закону № 2344-Ш автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Аналіз зазначеної норми дає підстави вважати, що перевезення на комерційній основі означають надання послуг, а перевезення за власний кошт перевезення для власних потреб.

Таким чином, згідно з положеннями Закону №2344-ІІІ автомобільним перевізником є фізичні особи, які здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажів транспортними засобами. Відтак, отримання прибутку не є тією обставиною, з якою Закон №2344-ІІІ пов`язує наявність статусу автомобільного перевізника, оскільки перевізником може бути і фізична особа, яка здійснює перевезення вантажу за власний кошт, тобто не отримуючи при цьому доходу від такого перевезення (безоплатно).

Крім того, суд зазначає, що приписами пункту 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту та зв`язку №363 від 14 жовтня 1997 року, визначено, що товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Відповідно до пункту 11.1 зазначених Правил, основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7до цих Правил.

Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Отже, правила перевезення вантажів автомобільним транспортом України, а також постанова Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2009 року № 207, якою затверджено Перелік документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні встановлюють, визначають що товарно-транспортна накладна (ТТН) обов`язково повинна оформлятися, якщо перевезення вантажу здійснюється автомобільним транспортом на договірних умовах (тобто коли є послуга перевезення вантажу).

Матеріалами справи підтверджується, що у спірних правовідносинах перевезення вантажу (причіпу 1ПТС-6) здійснювалося на підставі товарно-транспортної накладної від 21.03.2024 №486353. Згідно цієї накладної, автомобільним перевізником вантажу, що перевозився транспортним засобом IVECO EUROCARGO ML75E15 (державний номер НОМЕР_1 ) є ОСОБА_1 . Аналогічно ОСОБА_1 вказаний у товарно-транспортній накладній в якості вантажоодержувача.

Вказана спростовує доводи позивача про те, що він не є автомобільним перевізником, а також ставить під сумнів зазначену Ярунською сільською радою в листі від 15.05.2024 №1008 інформацію, оскільки у випадку перевезення позивачем вантажу для цієї сільської ради, саме остання була б вказана в товарно-транспортній накладній 21.03.2024 №486353 в якості вантажоодержувача.

Суд враховує, що Верховний Суд вже сформував правовий висновок щодо застосування положень статті 48 Закону № 2344-III в контексті реалізації повноважень Укртрансбезпеки щодо притягнення суб`єктів господарської діяльності до адміністративної відповідальності, який викладено у постановах від 06 вересня 2023 року справі № 120/5064/22, від 16 серпня 2023 року у справі № 160/12371/22, від 19 жовтня 2023 року у справі № 640/27759/21.

Так, Верховний Суд, проаналізувавши наведені положення законодавства у постанові від 19 жовтня 2023 року у справі № 640/27759/21 зазначив, що в контексті належного установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, варто виходити із того, що у кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема інформацію про автомобільного перевізника.

Верховний Суд зауважив, що основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки, несуть саме ті документи, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

В контексті вказаного суд звертає увагу, що в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності у посадових осіб відповідача була наявна товарно-транспортна накладна від 21.03.2024 №486353 на перевезення вантажу, в якій наявна інформація про ОСОБА_1 , як про автомобільного перевізника.

Таким чином, наявними у справі доказами підтверджується, що саме ОСОБА_1 в спірних правовідносинах є автомобільним перевізником.

Вказані обставини не були спростовані позивачем під час розгляду справи.

Оскільки під чає перевірки було встановлено, що ОСОБА_1 здійснювалось вантажне перевезення без обов`язкового документу (протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу), суд приходить до висновку, що до нього, як до автомобільного перевізника, правомірно було застосовано відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, передбачену ст. 60 Закону №2344-ІІІ.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова від 30.04.2024 №042872 про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00 гривень за порушення статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", прийнята відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законами України, а тому є правомірною та не підлягає скасуванню.

Згідно з частиною 1, 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відтак, суд, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Керуючись статями 2, 9, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області (майдан С.П.Корольова, 12, м.Житомир, Житомирська область, 10014; ) про визнання протиправною та скасування постанови.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович