Справа № 120/16114/24
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2025-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/16114/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Яремчук К.О.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

01 грудня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Моніча Б.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 травня 2025 року (ухвалене в м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Секретаріату Кабінету Міністрів України про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом до Кабінету Міністрів України, Секретаріату Кабінету Міністрів України про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 15 травня 2025 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

15.09.2025 року до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність її доводів.

Сьомий апеляційний адміністративний суд, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що 09 липня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Президента України, Кабінету Міністрів України, Міністерства фінансів України, Міністерства економіки України, Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України, Міністерства аграрної політики та продовольства України, Міністерства соціальної політики України, Міністерства юстиції України та Міністерства енергетики України із запитом, у якому просив надати наступну інформацію:

1) Яка реальна (фактична) вартість всього національного багатства Українського народу, а саме - землі, її надр, повітряного простору, водних та інших природних ресурсів, які знаходяться в межах території Республіки України, природних ресурсів її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, всього економічного і науково-технічного потенціалу?

2) Яка реальна (фактична) частка Українського народу в загальносоюзному (СРСР) багатстві, зокрема в загальносоюзних алмазному та валютному фондах і золотому запасі, які створені завдяки зусиллям народу Республіки України?

3) Яку реальну частку від національного багатства Українського народу (дивіденди), а саме - від використання землі, її надр, повітряного простору, водних та інших природних ресурсів, які знаходяться в межах території Республіки України, природних ресурсів її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, від використання всього економічного і науково-технічного потенціалу має отримувати щорічно ОСОБА_1 ?

4) Чому (за яких законних підстав) ОСОБА_1 до цього часу не нараховувалася і не нараховується частка (дивіденди) від використання землі, її надр, повітряного простору, водних та інших природних ресурсів, які знаходяться в межах території Республіки України, природних ресурсів її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, від використання всього економічного і науково-технічного потенціалу?

5) Надати виключний перелік (ім`я, по батькові, прізвище, державна посада) відповідальних осіб (відповідальної особи), які умисно та усвідомлено не нараховували кожному громадянину (громадянці) з Українського народу частки (дивіденди) від національного багатства України, а саме від використання землі, її надр, повітряного простору, водних та інших природних ресурсів, які знаходяться в межах території республіки України, природних ресурсів її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, від використання всього економічного і науково-технічного потенціалу з 1991 року по цей час.

Листом Секретаріату Кабінету Міністрів України від 26 липня 2024 року вих. № 17983/0/2-24 запит ОСОБА_1 від 09 липня 2024 року надіслано для розгляду до Міністерства економіки України, Міністерства фінансів України, Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України, Міністерства аграрної політики та продовольства України, Міністерства розвитку громад та територій України, Міністерства соціальної політики України, Міністерства енергетики України, Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України та Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Зі змісту згадуваного листа Секретаріату Кабінету Міністрів України слідує, що підставою для направлення запиту ОСОБА_1 до згадуваних вище центральних органів державної влади слугувало те, що пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 583 від 25 травня 2011 року "Питання виконання Закону України "Про доступ до публічної інформації" в Секретаріаті Кабінету Міністрів України, центральних та місцевих органах виконавчої влади" визначено, що Секретаріат Кабінету Міністрів України не є розпорядником інформації за запитами стосовно інформації інших державних органів України, а також щодо інформації, яка може бути отримана шляхом узагальнення, аналітичної обробки даних або яка потребує створення в інший спосіб. При цьому у листі містяться посилання на частину 3 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами у справі, врегульовано нормами Конституції України, Законів України "Про доступ до публічної інформації", "Про Кабінет Міністрів України".

Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації" № 2939-VI від 13 січня 2011 року (далі - Закон № 2939-VI).

Частиною 1 статті 1 Закону № 2939-VI визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту (частини 1, 2 статті 19 Закону № 2939-VI).

За змістом частин 1 та 2 статті 22 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має право відмовити у задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Відповідно до статті 20 Закону № 2939-VІ розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Частиною 3 статті 22 цього ж Закону встановлено, що розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Системний аналіз наведених вище положень дає підстави для висновків, що кожна особа має право скористатися своїм правом на подання запиту на інформацію у встановленому законодавством порядку, якому кореспондує обов`язок розпорядника інформації надати на нього відповідь.

Статтями 113, 114, 117 Конституції України визначено, що Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який у межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання. Акти Кабінету Міністрів України підписує Прем`єр-міністр України.

До складу Кабінету Міністрів України входять Прем`єр-міністр України, Перший віце-прем`єр-міністр, віце-прем`єр-міністри, міністри.

Прем`єр-міністр України керує роботою Уряду України та спрямовує її на виконання Програми діяльності Кабінету Міністрів України, схваленої Верховною Радою України.

Відповідно до частини 2 статті 1 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" № 794-VII від 27 лютого 2014 року (далі - Закон № 794-VII) Кабінет Міністрів України здійснює виконавчу владу безпосередньо та через міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, Раду міністрів Автономної Республіки Крим та місцеві державні адміністрації, спрямовує, координує та контролює діяльність цих органів.

Діяльність Кабінету Міністрів України спрямовується на забезпечення інтересів Українського народу шляхом виконання Конституції та законів України, актів Президента України, а також Програми діяльності Кабінету Міністрів України, схваленої Верховною Радою України, вирішення питань державного управління у сфері економіки та фінансів, соціальної політики, праці та зайнятості, охорони здоров`я, освіти, науки, культури, спорту, туризму, охорони навколишнього природного середовища, екологічної безпеки, природокористування, правової політики, законності, забезпечення прав і свобод людини та громадянина, запобігання і протидії корупції, розв`язання інших завдань внутрішньої і зовнішньої політики, цивільного захисту, національної безпеки та обороноздатності (частина 1 статті 19 Закону № 794-VII).

Статтею 20 Закону № 794-VII визначено основні повноваження Кабінету Міністрів України, які в подальшому конкретизовано у відповідному розділі Закону № 794-VII залежно від сфери правового регулювання.

Кабінет Міністрів України відповідно до Конституції України та цього Закону затверджує Регламент Кабінету Міністрів України, який визначає порядок проведення засідань Кабінету Міністрів України, підготовки та прийняття рішень, інші процедурні питання його діяльності, а також визначає порядок розроблення, виконання та моніторингу виконання програмних документів Кабінету Міністрів України (частина 3 статті 4 Закону № 794).

Відповідно до частини 1 статті 47 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" Секретаріат Кабінету Міністрів України здійснює організаційне, експертно-аналітичне, правове, інформаційне та матеріально-технічне забезпечення діяльності Кабінету Міністрів України.

Секретаріат Кабінету Міністрів України забезпечує підготовку та проведення засідань Кабінету Міністрів України та діяльність Прем`єр-міністра України, Першого віце-прем`єр-міністра України, віце-прем`єр-міністрів України та міністрів України, які не очолюють міністерства. Секретаріат здійснює контроль за своєчасним поданням органами виконавчої влади проектів законів, проектів актів Кабінету Міністрів України, інших документів для підготовки їх до розгляду Кабінетом Міністрів України. Секретаріат Кабінету Міністрів України забезпечує відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації" розгляд та надання відповідей на запити, що надходять до Кабінету Міністрів України (частина 2 статті 47 Закону України "Про Кабінет Міністрів України").

Секретаріат Кабінету Міністрів України є юридичною особою і діє на підставі цього Закону та Положення про Секретаріат Кабінету Міністрів України, що затверджується Кабінетом Міністрів України (частина 10 статті 47 Закону України "Про Кабінет Міністрів України").

Положенням про Секретаріат Кабінету Міністрів України, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 12 серпня 2009 року, передбачено, що Секретаріат Кабінету Міністрів України є постійно діючим органом, що забезпечує діяльність Кабінету Міністрів України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 583 від 25 травня 2011 року "Питання виконання Закону України "Про доступ до публічної інформації" в Секретаріаті Кабінету Міністрів України, центральних та місцевих органах виконавчої влади" передбачено, що Секретаріат Кабінету Міністрів України:

1) є розпорядником інформації, якою володіє Кабінет Міністрів України, зокрема інформації: яка отримана або створена в процесі здійснення Кабінетом Міністрів України своїх повноважень та яка перебуває у володінні Секретаріату Кабінету Міністрів України; яка отримана або створена Секретаріатом Кабінету Міністрів України під час забезпечення діяльності Кабінету Міністрів України та яка перебуває у володінні Секретаріату Кабінету Міністрів України;

2) не є розпорядником інформації за запитами на інформацію: стосовно інформації інших державних органів України, органів влади інших держав, міжнародних організацій; стосовно інформації, яка може бути отримана шляхом узагальнення, аналітичної обробки даних або яка потребує створення в інший спосіб.

Відтак аналіз наведених вище приписів свідчить про те, що саме Секретаріат Кабінету Міністрів України забезпечує відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації" розгляд та надання відповідей на запити, що надходять до Кабінету Міністрів України і саме Секретаріат Кабінету Міністрів України є розпорядником інформації, яка створюється Кабінетом Міністрів України.

З матеріалів справи встановлено, що позивач 09 липня 2024 року звернувся зокрема й до Кабінету Міністрів України із запитом, у якому просив надати наступну інформацію:

1) Яка реальна (фактична) вартість всього національного багатства Українського народу, а саме - землі, її надр, повітряного простору, водних та інших природних ресурсів, які знаходяться в межах території Республіки України, природних ресурсів її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, всього економічного і науково-технічного потенціалу?

2) Яка реальна (фактична) частка Українського народу в загальносоюзному (СРСР) багатстві, зокрема в загальносоюзних алмазному та валютному фондах і золотому запасі, які створені завдяки зусиллям народу Республіки України?

3) Яку реальну частку від національного багатства Українського народу (дивіденди), а саме - від використання землі, її надр, повітряного простору, водних та інших природних ресурсів, які знаходяться в межах території Республіки України, природних ресурсів її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, від використання всього економічного і науково-технічного потенціалу має отримувати щорічно ОСОБА_1 ?

4) Чому (за яких законних підстав) ОСОБА_1 до цього часу не нараховувалася і не нараховується частка (дивіденди) від використання землі, її надр, повітряного простору, водних та інших природних ресурсів, які знаходяться в межах території Республіки України, природних ресурсів її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, від використання всього економічного і науково-технічного потенціалу?

5) Надати виключний перелік (ім`я, по батькові, прізвище, державна посада) відповідальних осіб (відповідальної особи), які умисно та усвідомлено не нараховували кожному громадянину (громадянці) з Українського народу частки (дивіденди) від національного багатства України, а саме від використання землі, її надр, повітряного простору, водних та інших природних ресурсів, які знаходяться в межах території республіки України, природних ресурсів її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, від використання всього економічного і науково-технічного потенціалу з 1991 року по цей час.

Листом Секретаріату Кабінету Міністрів України від 26 липня 2024 року вих. № 17983/0/2-24 запит ОСОБА_1 від 09 липня 2024 року надіслано для розгляду до Міністерства економіки України, Міністерства фінансів України, Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України, Міністерства аграрної політики та продовольства України, Міністерства розвитку громад та територій України, Міністерства соціальної політики України, Міністерства енергетики України, Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України та Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Підставою для надіслання запиту позивача до вказаних вище центральних органів виконавчої влади слугували приписи частини 3 статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації", відповідно до якої розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Також у листі Секретаріат Кабінету Міністрів України послався на пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України № 583 від 25 травня 2011 року "Питання виконання Закону України "Про доступ до публічної інформації" в Секретаріаті Кабінету Міністрів України, центральних та місцевих органах виконавчої влади", відповідно до якого Секретаріат Кабінету Міністрів України не є розпорядником інформації за запитами стосовно інформації інших державних органів України, а також щодо інформації, яка може бути отримана шляхом узагальнення, аналітичної обробки даних або яка потребує створення в інший спосіб.

На переконання суду, Секретаріат Кабінету Міністрів України не є розпорядником запитуваної позивачем інформації, проте, в силу свого статусу та характеру діяльності, цьому органу державної влади відомо, хто такою інформацією володіє.

Саме тому Секретаріат Кабінету Міністрів України листом від 26 липня 2024 року скерував запит на інформацію до Міністерства економіки України, Міністерства фінансів України, Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України, Міністерства аграрної політики та продовольства України, Міністерства розвитку громад та територій України, Міністерства соціальної політики України, Міністерства енергетики України, Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України та Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру з одночасним повідомленням про це запитувача, адже саме ці центральні органи виконавчої влади володіють запитуваною інформацією.

Більше того, вказані дії Секретаріату Кабінету Міністрів України узгоджуються також з приписами абзацу 2 частини 6 параграфу 12 Регламенту Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 липня 2007 року № 950, відповідно до яких документи з питань, вирішення яких не належить до компетенції Кабінету Міністрів, Прем`єр-міністра, Першого віце-прем`єр-міністра, віце-прем`єр-міністрів, Державного секретаря кабінету Міністрів, міністра, який не очолює міністерство, Секретаріат Кабінету Міністрів надсилає протягом п`яти днів у встановленому порядку відповідним державним органам за належністю.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що приписи Положення про Міністерство фінансів України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 375, Положення про Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 25 червня 2020 року № 614, Положення про Міністерство з питань стратегічних галузей промисловості України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 07 вересня 2020 року № 819, Положення про Міністерство аграрної політики та продовольства України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів постановою Кабінету Міністрів від 17 січня 2021 року № 124, Положення про Міністерство соціальної політики України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 17 червня 2015 року № 423, Положення про Міністерство енергетики України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів від 17 червня 2020 року № 507, Положення про Міністерство юстиції України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів від 02 липня 2014 року № 228, Закон України Про Фонд державного майна України, Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів від 14 січня 2015 року № 15, якими регламентовано діяльність окремих міністерств та органів державної влади та яким за своїм статусом відомо про запитувану ОСОБА_1 інформацію.

Колегія суддів звертає увагу на те, що Секретаріат Кабінету Міністрів України, скеровуючи запит на інформацію ОСОБА_1 до центральних органів виконавчої влади, діяв відповідно приписів частини 3 статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Відтак, твердження апелянта про те, що Кабінет Міністрів України є належним розпорядником запитуваної ОСОБА_1 інформації є безпідставними, а тому позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Кабінету Міністрів України, що полягає у ненаданні запитуваної позивачем інформації, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищенаведені положення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що задоволенню не підлягає вимога в частині зобов`язання відповідача повторно розглянути запит позивача та надати ОСОБА_1 запитувану інформацію.

Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 травня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Моніч Б.С.