Справа № 160/32345/25
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2025-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

01 грудня 2025 рокуСправа № 160/32345/25

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Серьогіна О.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

11.11.2025 року представник ОСОБА_1 - Богач Віта Іванівна звернулася через підсистему "Електронний суд" до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:

1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо:

- переведення виплати пенсії ОСОБА_1 через відділення поштового зв`язку;

- визначення як працюючого пенсіонера;

- протиправною бездіяльність щодо не здійснення перерахунку розміру пенсії;

- протиправною бездіяльність щодо не виплати пенсії на визначений пенсіонером банківський рахунок;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виключити ОСОБА_1 з кола осіб, яким не здійснюється масовий перерахунок розміру пенсії, перерахувати розмір пенсії з 21.07.2017 року, в порядку передбаченому ст. 27, 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як непрацюючому пенсіонеру та виплачувати пенсію на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою поданою представником;

3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу за невиплату пенсії з 21.07.2017 року по грудень 2018 року. З грудня 2018 року по травень 2021 року за невиплату пенсії у встановленому Законом розмірі. З травня 2021 року по лютий 2025 року за невиплату пенсії. З лютого 2025 року по дату виплати боргу на визначений пенсіонером банківський рахунок за невиплату пенсії у встановленому Законом розмірі.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.11.2025 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду:

- доказів сплати судового збору у розмірі 3875,84 грн.;

- обґрунтованого клопотання про поновлення строку звернення до суду, а також докази поважності причин пропуску відповідного строку, оформлене відповідно до вимог статей 161, 167 Кодексу адміністративного судочинства України (з доказами направлення відповідачу).

Копія ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.11.2025 року скерована представнику позивачу через підсистему Електронний суд та доставлена в електронний кабінет 19.11.2025 року, що підтверджується довідкою секретаря судового засідання Красовської А.А. про доставку електронного листа.

24.11.2025 року на адресу суду від представника позивача на виконання вимог ухвали суду від 17.11.2025 року надійшла заява про усунення недоліків, в якій вона просить суд звільнити від сплати судового збору та поновити строк звернення до суду.

Дослідивши клопотання представника позивача про звільнення позивача від сплати судового збору, суддя зазначає наступне.

В обґрунтування заявленого клопотання представник позивача, посилаючись на частину першу статті 8 Закону України від 08.07.2011 року №3674-VI Про судовий збір (далі - Закон №3674-VI), вказує про скрутне матеріальне становище.

Як доказ зазначених обставин представник позивача подав до суду відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з січня 2024 року по грудень 2024 року.

Так, згідно із частиною першою статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до статті 8 Закону №3674-VI, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Наведені положення закону дають підстави для висновку, що звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду, при цьому суд, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно із частиною першою статті 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Суддя враховує, що Закон № 3674-VI не містить вичерпного й чітко визначеного переліку документів, які можливо вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд установлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (пункт 44 рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2005 у справі Княт проти Польщі (Kniat v. Poland), заява № 71731/01; пункти 63- 64 рішення Європейського суду з прав людини від 26.07.2005 у справі Єдамскі та Єдамска проти Польщі (Jedamski and Jedamska v. Poland), заява № 73547/01).

З огляду на зазначене вище, клопотання представника позивача про звільнення від сплати судового збору з наведених ним підстав задоволенню не підлягає, оскільки ним не надано належних доказів, які б свідчили про його скрутний матеріальний стан позивача, а надані ним документи не містять достатньої інформації, яка повністю відображає розмір його річного доходу за попередній календарний рік.

Слід зазначити, що відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору не можуть бути розцінені як належний доказ на підтвердження скрутного матеріального становища позивача, оскільки наданий до суду витяг містить інформацію про відсутність у нього доходів на території України, проте, як видно з матеріалів позовної заяви, позивач з жовтня 1996 року проживає на території Держави Ізраїль.

З огляду на викладене, суддя дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання представника позивача про звільнення позивача від сплати судового збору.

При постановленні ухвали суд враховує позицію Верховного Суду зазначену в ухвалі від 15.07.2024 року у справі №380/919/24.

Також дослідивши клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду, суддя зазначає наступне.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку, представник позивача, посилаючись на ст. 46 Конституції України, зазначає про протиправні дії відповідача, які полягають в порушенні права позивача на володіння майном з вини відповідача, а тому строк звернення до суду не обмежується певним часовим проміжком.

Суддя зазначає, що застосовуючи строки у зазначеній сфері, потрібно розрізняти право особи на соціальний захист та право особи на судовий захист. Право на соціальний захист особи реалізується відповідним суб`єктом владних повноважень, як правило, органом пенсійного фонду, за зверненням такої особи з проханням надати певний статус та здійснити відповідні виплати. У випадку якщо особа вважає, що існує спір у публічно-правовій сфері стосовно реалізації її права на соціальний захист, зумовлений протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, така особа може звернутися до адміністративного суду з позовом, що буде уже способом реалізації права на судовий захист. Згідно з Конституцією України право особи на соціальний захист гарантується, в першу чергу, статтею 46, а право на судовий захист, зокрема, - статтями 55 та 124.

Відлік строків для звернення з метою реалізації права на соціальний захист розпочинається з моменту отримання відповідним суб`єктом владних повноважень заяви особи, до якого додано пакет необхідних документів. У свою чергу, відлік строків для звернення до суду (у випадку незгоди особи з відповідним рішенням, дією чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду зазначеної заяви) розпочинається з моменту коли особа дізналася або повинна була дізнатися про таке порушення своїх прав, крім випадків якщо інше прямо не передбачено законом.

Так, як свідчить зміст позову, позивач просить, зокрема, зобов`язати відповідача перерахувати розмір пенсії з 21.07.2017 року, в порядку передбаченому ст. 27, 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як непрацюючому пенсіонеру та виплачувати пенсію на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою поданою представником.

При цьому, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 20.09.2024 року позивачу повідомлено, що пенсія за вересень 2024 року не була зарахована на рахунок в "ОТП Банк". В зв`язку з цим виплата пенсії з жовтня 2024 року буде здійснюватися через підприємство поштового зв`язку 51931.

Суддя зазначає, що отримання представником позивача наступних після відповіді від 20.09.2024 року листів відповідача, у відповідь на його заяви не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

З огляду на викладене, позивач своєчасно не скористався своїм правом на звернення до суду за захистом.

Наведена правова позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 06.10.2021р. у справі №140/3746/19, яка підлягає обов`язковому врахуванню адміністративним судом за приписами ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Тобто, станом на 11.11.2025 року (дата звернення до суду із цим позовом) позивачем шестимісячний строк звернення до суду з даним адміністративним позовом, встановлений ч.2 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України, є пропущеним.

Суддя зазначає, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Оцінюючи наведені представником позивача обгрунтування пропуску строку звернення до адміністративного суду з даним позовом слід зазначити, що такі підстави не можуть бути визнані поважними.

Частиною 1 ст. 123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до вимог п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Оскільки судом визнано неповажними причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом, позовна заява підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст. 123, 169, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - Богач Віти Іванівни про звільнення позивача від сплати судового збору.

Визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена та набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 256 КАС України.

Ухвала суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Серьогіна