Справа № 640/23544/21
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 року Справа № 640/23544/21 Провадження №ПР/280/22/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Батрак І.В.,

за участю секретаря Прус Я.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача 1 Щепанського А.М.,

представника відповідача 3 Свириденко А.Г.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Міністерства внутрішніх справ України (01024, м. Київ, вул. Академіка Богомольца, буд.10, )

до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

до Адміністрації Державної прикордонної служби України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 26,)

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі МВС України, відповідач 1), Військової частини НОМЕР_2 (далі ВЧ НОМЕР_2 , відповідач 2), в якому просить суд:

визнати бездіяльність відповідача 1 щодо не визначення порядку виплати та розмірів винагороди за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі у заходах із забезпеченням національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 №18 (зі змінами в тому числі внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.2020 №741 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 №18) військовослужбовцям Державної прикордонної служби України протиправною;

зобов`язати відповідача 1 визначити порядок виплати та розміри винагороди за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі в заходах з забезпеченням національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 №18 (зі змінами в тому числі внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.2020 №741 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 №18) військовослужбовцям Державної прикордонної служби України;

визнати протиправними дії відповідача 2 в не нарахуванні та не виплаті позивачу винагороди за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі в заходах із забезпеченням національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 №18 (зі змінами в тому числі внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.2020 №741 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 №18) у 2020-2021 роках;

зобов`язати відповідача 2 нарахувати та виплатити позивачу винагороду за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі в заходах із забезпеченням національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 №18 (зі змінами в тому числі внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.2020 №741 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 №18) у 2020-2021 роках після визначення порядку виплати та розмірів винагороди за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі в заходах із забезпеченням національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 №18 ( зі змінами в тому числі внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.2020 №741 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 №18) військовослужбовцям Державної прикордонної служби України Міністерством внутрішніх справ.

На обґрунтування позовних вимог вказує, що в періоди з 30.04.2018 по 16.10.2018 та з 31.10.2019 по 17.06.2021 приймав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення і мав право на отримання винагороди за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 №18 в 2020-2021 роках. Однак, з боку МВС України допущено протиправну бездіяльність щодо не визначення порядку виплати та розмірів винагороди за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 №18 (зі змінами, в тому числі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.2020 №741 «Про внесення зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 №18») військовослужбовцям Державної прикордонної служби України. Крім того, наголошує, що ВЧ НОМЕР_2 не нараховувалася і не виплачувалася винагорода за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 №18 в 2020-2021 роках, у зв`язку із чим позивач змушений звернутись до суду із даним позовом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Відповідач 2 позов не визнав, на адресу суду 10 листопада 2021 року подав відзив (вх. №03-14/175547/21), в якому підкреслює, що відповідно до Конституції України, Закону України «Про Державну прикордонну службу України», інших нормативно-правових актів, в тому числі Постанови від 20.01.2016 №18, ВЧ 1472 не наділена повноваженнями щодо визначення порядку виплати та розміру винагороди, а тому в діях відповідача 2 відсутні протиправні діяння щодо не виплати винагороди ОСОБА_1 за період 2020-2021 роки. Щодо позивних вимог про зобов`язання відповідача 2 нарахувати та виплатити позивачу винагороду за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях у 2020-2021 роках після визначення порядку виплати та розмірів такої винагороди військовослужбовцям Держприкордонслужби Міністерством внутрішніх справ зазначає, що відсутні правові підстави щодо зобов`язання відповідача 2 нарахувати та виплатити винагороду позивачу за минулі роки (2020-2021 роки) до моменту визначення порядку виплати та розмірів такої винагороди військовослужбовцям Держприкордонслужби МВС України (в разі визначення такого порядку), якщо в самому порядку (нормативно-правовому акті) не буде зазначено, що його дія розповсюджується на правовідносини, які виникли до його видання (тобто якщо буде розповсюджено дію на 2020-2021 роки). З огляду на викладене, просить у задоволенні позову відмовити.

Відповідач 1 позов також не визнав, 26 листопада 2021 року до суду надіслав відзив на позов (вх. №03-14/185627/21), у якому наголошує, що позивачем не підтверджено достатніми та належними доказами факту порушення його прав та охоронюваних інтересів збоку відповідача 1 в межах спірних правовідносин, а тому слід дійти висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності МВС України щодо не визначення порядку виплати та розмірів винагороди та зобов`язання МВС України визначити порядок виплати та розміри винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України є необґрунтованими та безпідставними з огляду на те, що обов`язок щодо розробки проекту відповідного наказу МВС для забезпечення виконання постанови Кабінету Міністрів України від 29.07.2020 № 741 лежить на Адміністрації Держприкордонслужби. Таким чином, вважає, що позивачем не зазначено жодного нормативно-правового акту, яким би МВС України було зобов`язано розробляти проект наказу для визначення порядку і розмірів винагороди для військовослужбовців Державної прикордонної служби України, а тому слід дійти висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Від позивача до суду надійшли відповіді на відзив (вх. №0314/180867/21 від 18.11.2021, №0314/190321/21 від 03.12.2021), у яких додатково просить суд врахувати, що станом на 29 листопада 2021 року МВС України не визначено порядок та розміри виплати винагороди за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 №18 (зі змінами, в тому числі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.2020 №741 «Про внесення зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 №18»), відповідний нормативно-правовий акт не виданий та не підписаний встановленим порядком. Таким чином, на думку позивача, МВС України не виконано Постанову Кабінету Міністрів України від 29.07.2020 №741 «Про внесення зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 №18», що є порушенням статті 117 Конституції України. Вважає також, що доводи зазначені у відзиві ВЧ НОМЕР_2 є необґрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству України, оскільки відповідач 2 не зазначив та не надав доказів про те, яких він вжив заходів щодо виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 29.07.2020 №741 «Про внесення зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 № 18» в межах своєї компетенції. Стверджує, що командир (начальник) зобов`язаний виявляти чуйність та бути уважним до підлеглих, поєднувати вимогливість і принциповість з повагою до їх честі і гідності, вникати в проблеми їх побуту, забезпечувати соціальну та правову захищеність, у разі необхідності клопотати за них перед старшими командирами (начальниками).

У свою чергу, представником відповідача 2 до матеріалів справи долучено заперечення (вх. №0314/1962674/21 від 07.12.2021), у яких звертає увагу суду, що позивач, за час проходження служби у ВЧ НОМЕР_2 , не звертався з заявою про необхідність направлення клопотання до старших командирів, як не з вертався і взагалі з будь-яким зверненням яке б стосувалось висвітленого ним у позовній заяві та відповіді на відзив питанні. Просить суд врахувати те, що оскільки на даний час порядок виплати та розміри оскаржуваної винагороди не визначені уповноваженим державним органом, а позивача як особи, звільненої з військової служби вже не є військовослужбовцем в розумінні Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», та такої що вже не приймає участі у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях постанова №18 не зачіпає прав, свобод та інтересів позивача. Отже, оскільки позивач вже не є військовослужбовцем, тож він не може бути підлеглим командира, а отже у командира відсутні вказані позивачем обов`язки відносно до позивача.

07 лютого 2025 року матеріали адміністративної справи №640/23544/21 надійшли до Запорізького окружного адміністративного суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.02.2025 зазначену справу передано на розгляд головуючому судді Батрак І.В.

Ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду від 12.02.2025 прийнято справу №640/23544/21 (ЗП/280/22/25) до свого провадження та продовжений її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Ухвалою від 26.03.2025 суд перейшов до розгляду справи №640/23544/21 (ЗП/280/22/25) за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 17 квітня 2025 року.

11 квітня 2025 року від представника відповідача 1 через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву (вх. №17682), у якому додатково звертає увагу суду на те, що дію абзацу третього пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 № 18, на яку посилається позивач як на підставу своїх позовних вимог, зупинено до припинення або скасування воєнного стану згідно з Постановою КМ № 168 від 28.02.2022. При цьому, позивачем не вказано жодного нормативно-правового акту, який би зобов`язував МВС України вживати заходів щодо визначення порядку і розмірів винагороди для військовослужбовців Державної прикордонної служби України. Більше того, Кабінет Міністрів України у пункті 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29.07.2020 № 741 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 № 18» визначив конкретний перелік виконавців, на які покладено обов`язок забезпечити реалізацію зазначеної постанови і МВС України у даному переліку відсутнє. Таким чином, з збоку МВС відсутня протиправна бездіяльність та, як наслідок, у суду відсутні правові підстави для прийняття рішення про зобов`язання МВС вчинити дії, про які просить позивач у своїй позовній заяві.

Ухвалою від 17.04.2025 суд передав адміністративну справу за підсудністю на розгляд до Київського окружного адміністративного суду.

Проте, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2025 апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена, ухвала Запорізького окружного адміністративного суду від 17.04.2025 скасована та справа направлена до Запорізького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвалою суду від 25.07.2025 судом продовжений розгляд адміністративної справи №640/23544/21 (ЗП/280/22/25). По справі призначено підготовче засідання на 14 серпня 2025 року.

Ухвалою суду від 14.08.2025 судом відмовлено у прийнятті заяви ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог. У підготовчому засіданні оголошена перерва до 21 серпня 2025 року.

Представником відповідача 1 по справі через систему «Електронний суд» надано додаткові пояснення (вх. №41424 від 15.08.2025), у яких зазначає, що з огляду вимоги п. 3 ч. 4 ст. 19 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», пп. 3 п. 11 Положення про Адміністрацію Державної прикордонної служби України, п. 1 розділу VІ Порядку взаємодії Міністерства внутрішніх справ України з центральними органами виконавчої влади, діяльність яких спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України, враховуючи, що правовий і соціальний захист військовослужбовців Державної прикордонної служби України відноситься до компетенції Адміністрації Державної прикордонної служби України, отже обов`язок щодо розробки проєкту відповідного наказу МВС для забезпечення виконання постанови Кабінету Міністрів України від 29.07.2020 № 741 покладений на Адміністрацію Держприкордонслужби. Таким чином, вважає, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання МВС визначити порядок виплати та розміри винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України є безпідставними та не підлягають задоволенню.

21 серпня 2025 року підготовче засідання по справі відкладено на 28 серпня 2025 року.

Ухвалою суду від 28.08.2025 залучено до участі у справі в якості співвідповідача Адміністрацію Державної прикордонної служби України (далі Адміністрація ДПСУ, відповідач 3), розгляд адміністративної справи розпочато спочатку. Підготовче засідання по справі відкладено на 23 жовтня 2025 року.

Відповідач 3 позов не визнав, 26 вересня 2025 року до матеріалів справи через систему «Електронний суд» долучив відзив на позовну заяву (вх. №48321), у якому вказує, що нормативно-правові акти, що стосуються діяльності Адміністрації Державної прикордонної служби України, видаються Міністерством внутрішніх справ України. Пояснює, що у зв`язку з внесенням змін до Постанови КМУ від 20.01.2016 №18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських» та на виконання Постанови №741, Адміністрацією Держприкордонслужби у жовтні 2020 року розпочато розробку проєкту наказу МВС, в якому був передбачений порядок та розміри виплати військовослужбовцям ДПСУ винагороди за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях. Остаточна редакція зазначеного проєкту наказу МВС, з урахуванням зауважень МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби опрацьовано у квітні 2021 року та надіслана до МВС для підписання міністром МВС та направлення на державну реєстрацію 23 квітня 2021 року за №116-9676/0/6-21. Аналізуючи зазначені положення законодавства, варто дійти висновку, що Адміністрацією Держприкордонслужби вжито всіх належних заходів, з метою реалізації Постанови №741 та розроблено проєкт наказу МВС, в якому передбачено порядок та розміри виплати військовослужбовцям ДПСУ винагороди за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях. Отже, оскільки виплата зазначеної винагороди могла здійснюватися тільки за наявності нормативно-правового акту відповідного міністерства (відомства), яким би безпосередньо визначався порядок та розміри її виплати, винагорода за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, військовослужбовцям ДПСУ не виплачувалась. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Ухвалою суду від 23.10.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13 листопада 2025 року.

13 листопада 2025 року судове засідання по справі відкладено на 19 листопада 2025 року.

17 листопада 2025 року представником відповідача 1 через систему «Електронний суд» до суду надано додаткові пояснення (вх. 57789), у яких зауважує, що обов`язок з розробки проєкту наказу МВС щодо порядку виплати та розміру винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України покладений на Адміністрацію Держприкордонслужби, натомість позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність МВС України, а не Адміністрації Держприкордонслужби, отже зазначена вимога є необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

19 листопада 2025 року у розгляді справи оголошена перерва до 21 листопада 2025 року.

Ухвалою суду від 21.11.2025 у задоволенні заяви МВС України (вх. № 57788 від 17.11.2025) про закриття провадження у справі відмовлено.

Позивач у судовому засіданні у режимі відеоконференції позовні вимоги підтримав із підстав, викладених у адміністративному позову, а також надав додаткові усні пояснення. Просить позовну заяву задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача 1 у судовому засіданні в режимі відеоконференції проти задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі, надавши пояснення аналогічні викладеним у відзиві та додаткових письмових поясненнях. Просить у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Представник відповідача 3 у судовому засіданні в режимі відеоконференції проти задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі, надавши пояснення аналогічні викладеним у відзиві. Просить у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Представник відповідача 2 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

В судовому засіданні 21 листопада 2025 року судом згідно зі статтею 243 КАС України проголошено вступну та резолютивну частини рішення та оголошено про час виготовлення рішення у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши надані документи, заслухавши пояснення сторін, судом встановлені наступні обставини.

В період з 24.07.2002 по 17.06.2021 ОСОБА_1 проходив військову службу в Прикордонних військах, Державній прикордонній службі України на різних посадах підрозділів та органів охорони державного кордону та Маріупольському загоні морської охорони, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить витяг з послужного списку капітану 2 рангу ОСОБА_1 (П-004943) та не заперечується відповідачами.

Відповідно до довідки ВЧ НОМЕР_2 від 16.06.2021 №270/1 в періоди з 30.04.2018 по 16.10.2018 та з 31.10.2019 по 17.06.2021 позивач приймав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення.

ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_4 (дублікат), виданим ІНФОРМАЦІЯ_2 16 грудня 2019 року.

Наказом начальника Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Держприкордонслужби від 17.05.2021 №93-ОС «Про особовий склад» позивача звільнено з військової служби за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу у запас Збройних Сил України.

Наказом командира НОМЕР_5 загону морської охорони Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Держприкордонслужби України від 17.06.2021 №194-00 «Про особовий склад» позивача виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення.

26 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до ВЧ НОМЕР_2 про нарахування та виплату йому винагороди за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 №18 (зі змінами, в тому числі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.2020 №741 «Про внесення зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 p. № 18») за 2020-2021 роки, проте отримав письмову відповідь від 29.07.2021 №14/С-33/1812 про те, що вимога не підлягає задоволенню, оскільки станом на 27.08.2021 у ВЧ НОМЕР_2 відсутня інформація про видання нормативно-правових актів керівника відповідних органів щодо визначення порядку та розмірів виплати винагороди військовослужбовцям Держприкордонслужби України.

Вважаючи бездіяльність відповідачів протиправною, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 №18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських» (зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.2020 № 741 «Про внесення зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 р. № 18») (далі Постанова №18) установлено, що за час участі у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях чи в антитерористичній операції, у воєнних конфліктах, інших заходах в умовах особливого періоду військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується винагорода в порядку, визначеному керівниками відповідних державних органів за:

безпосередню участь в антитерористичній операції, у воєнних конфліктах, інших заходах в умовах особливого періоду, - в розмірах, визначених керівниками відповідних державних органів за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством економіки, у межах бюджетних призначень пропорційно часу участі в антитерористичній операції, у воєнних конфліктах, інших заходах в умовах особливого періоду;

створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях - в розмірах, визначених керівниками відповідних державних органів за погодженням з Міністерством фінансів.

На виконання Постанови №18 наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.03.2020 № 188 затверджена Інструкція про порядок та розміри виплати винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, розвідувального органу Адміністрації Державної прикордонної служби України за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, яка визначає порядок та розміри виплати винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України за безпосередню участь у воєнних конфліктах, заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях (далі - заходи із забезпечення НБО) чи в антитерористичній операції (далі АТО), інших заходах в умовах особливого періоду.

Разом з тим, слід зазначити, що Інструкція №188 не містить порядку та розміру виплат винагороди військовослужбовцям ДПСУ за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Пунктом 2 Постанови КМУ від 29.07.2020 № 741 «Про внесення зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 р. № 18» зокрема на Адміністрацію Держприкордонсужби покладено обов`язок забезпечити реалізацію цієї постанови в межах видатків, передбачених у Державному бюджеті України на відповідний рік.

Відповідно до пункту 1 Положення про Адміністрацію Державної прикордонної служби України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 №533 (далі Положення №533) Адміністрація Державної прикордонної служби України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні.

Підпунктом 1 пункту 4 та підпунктом 3 пункту 11 Положення №533 передбачено, що Адміністрація Держприкордонслужби відповідно до покладених на неї завдань узагальнює практику застосування законодавства з питань, які належать до компетенції Адміністрації Держприкордонслужби, розробляє пропозиції щодо вдосконалення законодавчих актів, актів Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правових актів міністерств та в установленому порядку подає їх Міністрові внутрішніх справ.

Згідно із підпунктом 3 пункту 11 Положення Голова Держприкордонслужби вносить на розгляд Міністра внутрішніх справ проєкти нормативно-правових актів МВС з питань, що належать до компетенції Адміністрації Держприкордонслужби.

Порядок взаємодії Міністерства внутрішніх справ України з центральними органами виконавчої влади, діяльність яких спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України, затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України 25.11.2016 № 1250 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 грудня 2016 р. за № 1682/29812) (далі Порядок № 1250), який згідно з пунктом 1 розділу І визначає організаційні та процедурні питання взаємодії Міністерства внутрішніх справ України з Національною поліцією України, Державною міграційною службою України, Адміністрацією Державної прикордонної служби України, Державною службою України з надзвичайних ситуацій (далі Служби), діяльність яких спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України, у процесі формування та реалізації державної політики у відповідних сферах.

Розділом VІ Порядку передбачено порядок розроблення проектів наказів МВС. Так, за приписами пунктів 1, 2, 5 розділу VІ Порядку № 1250 проєкт наказу МВС нормативно-правового характеру (далі - проєкт наказу МВС) розробляється Службою відповідно до компетенції та вноситься на розгляд Міністра. Разом із проєктом наказу МВС Служба надсилає пояснювальну записку, порівняльну таблицю (у разі розроблення проєкту наказу про внесення змін) та інші матеріали до нього (за потреби). Строк опрацювання в МВС проєкту наказу МВС, розробленого Службою, визначається в межах строків, установлених законодавством, якщо Службою не запропоновано іншого обґрунтованого строку виконання, з урахуванням його складності та невідкладності прийняття.

З огляду на наведене обов`язок щодо розробки проекту відповідного наказу МВС для забезпечення виконання постанови Кабінету Міністрів України від 29.07.2020 № 741 лежить на Адміністрації Держприкордонслужби.

Так, Кабінет Міністрів України у пункті 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29.07.2020 № 741 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 р. № 18» визначив конкретний перелік виконавців, на які покладено обов`язок забезпечити реалізацію зазначеної постанови, а саме:

«Міністерству оборони, Головному управлінню розвідки Міністерства оборони, Державній спеціальній службі транспорту, Службі безпеки, Службі зовнішньої розвідки, Національній гвардії, Адміністрації Державної прикордонної служби, Управлінню державної охорони, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Офісу Генерального прокурора, Державній кримінально-виконавчій службі, Державній службі з надзвичайних ситуацій, Службі судової охорони, Національному антикорупційному бюро та Національній поліції забезпечити реалізацію цієї постанови в межах видатків, передбачених у Державному бюджеті України на відповідний рік».

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у зв`язку з внесенням змін до Постанови КМУ від 20.01.2016 №18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських» та на виконання Постанови №741, Адміністрацією Держприкордонслужби у жовтні 2020 року розпочато розробку проєкту наказу МВС, в якому був передбачений порядок та розміри виплати військовослужбовцям ДПСУ винагороди за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Адміністрація Держприкордонслужби листом від 23.04.2021 № 116-9676/0/6-21 внесла на розгляд МВС України проєкт наказу МВС України «Про затвердження Порядку виплати винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України за час участі у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях чи в антитерористичній операції, у воєнних конфліктах, інших заходах в умовах особливого періоду» (далі проєкт наказу).

За результатами опрацювання проєкту наказу фахівцями заінтересованих структурних підрозділів апарату МВС та проведених робочих нарад представникам Адміністрації Держприкордонслужби України, в робочому порядку, були надані ряд суттєвих зауважень та пропозицій до його змістового наповнення.

Після врахування зауважень та пропозицій МВС України Адміністрація Держприкордонслужби України листом від 22.12.2021 № 116-39251/0/6-21-Вих повторно внесла на розгляд МВС України проєкт наказу.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому Указами Президента України воєнний стан продовжувався та на момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні триває.

Крім того, суд наголошує, що дію абзацу третього пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 № 18, на яку посилається позивач як на підставу своїх позовних вимог, зупинено до припинення або скасування воєнного стану згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022№ 168.

Таким чином, у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану та запровадженням значних у законодавстві листом від 27.06.2022 № 16738/19/39-2022 МВС повернуло Адміністрації Держприкордонслужби проєкт наказу та матеріали до нього для визначення його актуальності та інформування МВС щодо необхідності його подальшого опрацювання.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності..

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що особі, що не є суб`єктом владних повноважень у разі відмови у задоволені позову - судовий збір поверненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 9, 137, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, до Військової частини НОМЕР_2 , до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлений 01.12.2025.

Суддя І.В. Батрак