Справа № 200/11116/20-а
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2025-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення без задоволення заяви про визнання протиправною бездіяльності, допущеної суб`єктом владних повноважень відповідачем при виконанні рішення суду

01 грудня 2025 року Справа №200/11116/20-а

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.,

розглянув в порядку письмового провадження заяву позивача (стягувача) ОСОБА_1 про визнання протиправної бездіяльності, допущеної суб`єктом владних повноважень відповідачем при виконанні рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року, подану в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

27 листопада 2020 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якому позивач просив:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення без застосування з 28 серпня 2017 року по 01 березня 2018 року базового місяця січня 2008 року;

- стягнути з відповідача на корить позивача суму індексації грошового забезпечення за період служби з 28 серпня 2017 року по 28 серпня 2020 року у розмірі 152 295,22 грн;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати позивачу посадового окладу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премії з 01 березня 2018 року по 28 серпня 2020 року без урахування 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, відповідно по п. 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь позивача заборгованість з виплати посадового окладу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премії з 01 березня 2018 року по 28 серпня 2020 року у загальному розмірі 58 789,33 грн;

- стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з виплати компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2018-2020 роки у розмірі 12 233,26 грн;

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку з 29 серпня 2020 року по 23 листопада 2020 року у розмірі 60 260,41 грн;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, посадового окладу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премії.

19 липня 2021 року Донецький окружний адміністративний суд ухвалив рішення, яким позов задовольнив частково, а саме:

- визнав протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , які полягали у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення без застосування базового місяця січня 2008 року в період з 28 серпня 2017 року по 28 лютого 2018 року;

- зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 28 серпня 2017 року по 28 лютого 2018 року, виходячи з базового місяця січня 2008 року, з урахуванням фактично виплачених сум;

- визнав протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з березня 2018 року по листопад 2018 року, виходячи з базового місяця березня 2018 року;

- зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з березня 2018 року по листопад 2018 року, виходячи з базового місяця березня 2018 року.

В іншій частині позовних вимог суд відмовив.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року набрало законної сили 19 серпня 2021 року.

Позивач (стягувач) звернувся до суду з заявою, в якій на підставі ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення перерахування коштів, депонованих на його (позивача (стягувача)) ім`я, в сумі 24 407,07 грн на виконання рішення суду від 19 липня 2021 року у справі № 200/11116/20-а;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 перерахувати кошти, депоновані на його (позивача (стягувача)) ім`я, в сумі 24 407,07 грн на виконання рішення суду від 19 липня 2021 року у справі № 200/11116/20-а, за однією із заяв позивача (стягувача) від 30 серпня 2025 року, від 04 вересня 2025 року або від 12 вересня 2025 року.

Обґрунтовуючи наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень відповідача, позивач (стягувач) зазначив таке.

26 серпня 2025 року представник позивача (стягувача) адвокат Матвійчук Н.Є. звернулася до відповідача (боржника) Військової частини НОМЕР_1 з адвокатським запитом, в якому просила повідомити про виконання рішення суду у справі № 200/11116/20-а, надавши інформацію про дати, суми, складові грошового забезпечення, виплачені на виконання цього рішення, а також довідку-розрахунок суми індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 .

У відповідь на цей запит листом від 29 серпня 2025 року Військова частина НОМЕР_1 повідомила, що виконала рішення суду у справі № 200/11116/20-а в повному обсязі; нарахована сума індексації грошового забезпечення за період з серпня 2017 по лютий 2018 року склала 24 778,75 грн, яка з урахуванням військового збору перерахована на депонований рахунок ОСОБА_1 у вересні 2021 року в сумі 24 407,07 грн.

Військова частина НОМЕР_1 повідомила представнику позивача (стягувача) про те, що згадані вище кошти будуть перераховані на рахунок ОСОБА_1 після отримання його банківських реквізитів.

30 серпня 2025 року представник позивача (стягувача) звернулася до Військової частини НОМЕР_1 з адвокатським запитом, до якої долучила заяву ОСОБА_1 від 30 серпня 2025 року.

Заявою від 30 серпня 2025 року ОСОБА_1 просив відповідача (боржника) перерахувати кошти, депоновані на його ім`я, на банківський рахунок його дружини ОСОБА_2 , відкритий в АТ «Універсалбанк».

Однак листом від 03 вересня 2025 року Військова частина НОМЕР_1 відмовила у перерахуванні депонованих на ім`я ОСОБА_1 коштів на банківський рахунок його дружини. Відмова обґрунтована відсутністю правових підстав для здійснення виплати особі, яка не вказана в рішенні суду.

04 вересня 2025 року представник позивача (стягувача) звернулася до Військової частини НОМЕР_2 з адвокатським запитом, до якої долучила заяву ОСОБА_1 від 04 вересня 2025 року.

Заявою від 04 вересня 2025 року ОСОБА_1 просив відповідача (боржника) перерахувати кошти, депоновані на його на банківський рахунок його представника адвоката Матвійчук Н.Є.

Листом від 05 вересня 2025 року Військова частина НОМЕР_1 відмовила перерахуванні депонованих на ім`я ОСОБА_1 коштів на банківський рахунок його представника, покликаючись на відсутність правових підстав для здійснення виплати особі, яка не зазначена в рішенні суду.

13 вересня 2025 року представник позивача (стягувача) звернулася до Військової частини НОМЕР_1 з адвокатським запитом, до якої долучила заяву ОСОБА_1 від 12 вересня 2025 року.

Заявою від 12 вересня 2025 року ОСОБА_1 просив відповідача (боржника) перерахувати кошти, депоновані на його ім`я, на його банківський рахунок, відкритий в іноземній банківській установі.

Проте листом від 15 вересня 2025 року Військова частина НОМЕР_1 відмовила у перерахуванні депонованих на ім`я ОСОБА_1 коштів на його банківський рахунок, відкритий в іноземному банку, у зв`язку з тим, що перерахування коштів на рахунки в іноземних банківських установах неможливе, оскільки Військова частина НОМЕР_1 є неприбутковою організацією і не здійснює зовнішньо-економічну діяльність, а всі її банківські операції проводяться виключно через Державну казначейську службу України.

З огляду на викладене, діючи на підставі ст. 383 КАС, позивач (стягувач) звернувся до суду з цією заявою.

Відповідач (стягувач) надав заперечення, в яких наполягав на тому, що добровільно виконав рішення суду від 19 липня 2021 року в повному обсязі.

Зокрема, відповідач (стягувач) зазначив таке.

На виконання рішення суду від 19 липня 2021 року ОСОБА_3 нарахована індексація грошового забезпечення за період з серпня 2017 року по лютий 2018 року.

Сума до виплати з урахуванням утриманого військового збору, перерахована на депонований рахунок ОСОБА_1 у вересні 2021 року, склала 24 407,07 грн, що підтверджено розрахунковим листом за вересень 2021 року та довідкою-розрахунком індексації.

У відповідь на адвокатський запит представника позивача (стягувача) листом від 29 серпня 2025 року Військова частина НОМЕР_1 повідомила, що вказані кошти будуть перераховані на рахунок ОСОБА_1 після отримання його банківських реквізитів.

В подальшому від представника позивача (стягувача) надходили запити про перерахування коштів, нарахованих ОСОБА_1 на виконання рішення суду, на банківські рахунки його дружини ОСОБА_2 , його представника адвоката Матвійчук Н.Є., на його банківський рахунок, відкритий в іноземному банку.

Відповідач (боржник) наголошував на тому, що резолютивною частиною рішення суду від 19 липня 2021 року Військову частину НОМЕР_1 зобов`язано вчинити певні дії персоніфікованого характеру, а саме: нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення.

Відповідач (боржник) вказує на те, що на виконання рішення суду від 19 липня 2021 року перерахування коштів з депонентського рахунку Державної казначейської служби України можливе винятково на банківський рахунок особи, на користь якої судом зобов`язано вчинити певні дії.

Поряд із цим перерахування коштів на рахунок ОСОБА_1 , відкритий в іноземному банку, неможливий, оскільки Військова частина НОМЕР_1 є не неприбутковою організацією і не здійснює зовнішньо-економічну діяльність; всі її банківські операції проводяться виключно через Державну казначейську службу України.

Відповідач (боржник) вказував на те, що згідно з пп. 6 п. 3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року № 148, депонована заробітна плата готівка, одержана суб`єктами господарювання для виплат, пов`язаних з оплатою праці, та не виплачена в установлений строк окремим фізичним особам.

Відповідач (боржник) вважав за необхідне відзначити, що в даному випадку саме позивач (стягувач) допускає бездіяльність, яка полягає у ненаданні належних реквізитів банківського рахунку, відкритого в банківській системі України, для перерахунку нарахованих на виконання рішення суду на депонентський рахунок Державної казначейської служби України коштів.

Відповідач (боржник) вважає, що такі дії (бездіяльність) позивача (стягувача) пов`язані з його ухиленням від виконання іншого зобов`язання, оскільки за даними Автоматизованої системи виконавчого провадження ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні № 66133083, відкритому 20 липня 2021 року, стягувачем у якому є акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк».

Відповідач (боржник) доводив, що виплата у вересні 2021 року нарахованих на виконання рішення суду від 19 липня 2021 року у справі № 200/11116/20-а коштів на депонентський рахунок Державної казначейської служби України є по своїй суті виконанням з боку роботодавця обов`язку щодо забезпечення своєчасної виплати заробітної плати, що відповідає висновкам Державної служби з питань праці, викладеним в листі від 04 січня 2017 року № 54/4.1/4.1-ДП-17.

Відтак, відповідач (боржник) вважає, що повністю виконав рішення суду від 19 липня 2021 року, що в свою чергу виключає протиправність дій чи бездіяльності з його боку.

Внаслідок технічної помилки заява ОСОБА_3 про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень відповідача, подана в порядку ст. 383 КАС, розглянута судом як заява про видачу дубліката виконавчого листа, внаслідок чого постановлена ухвала від 17 вересня 2025 року.

Питання правомірності бездіяльності суб`єкта владних повноважень відповідача ухвалою від 17 вересня 2025 року не вирішено.

Відповідно до ч. 5 ст. 383 КАС заява ОСОБА_3 про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень відповідача розглянута в письмовому провадженні.

Розглядаючи цю заяву по суті, суд виходить з такого.

Частково задовольнивши позовні вимоги, рішенням суду від 19 липня 2021 року суд зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 :

- індексацію грошового забезпечення за період з 28 серпня 2017 року по 28 лютого 2018 року, виходячи з базового місяця січня 2008 року, з урахуванням фактично виплачених сум;

- індексацію грошового забезпечення за період з березня 2018 року по листопад 2018 року, виходячи з базового місяця березня 2018 року.

Отже, для повного виконання рішення суду від 19 липня 2021 року у справі № 200/11116/20-а Військова частина НОМЕР_1 як відповідач (боржник) повинна:

1. н а р а х у в а т и ОСОБА_3 індексацію грошового забезпечення за період з 28 серпня 2017 року по 28 лютого 2018 року, виходячи з базового місяця січень 2008 року, та за період з березня 2018 року по листопад 2018 року, виходячи з базового місяця березень 2018 року;

2. в и п л а т и т и ОСОБА_3 індексацію грошового забезпечення за період з 28 серпня 2017 року по 28 лютого 2018 року, виходячи з базового місяця січень 2008 року, (з урахуванням фактично виплачених сум) та за період з березня 2018 року по листопад 2018 року, виходячи з базового місяця березень 2018 року.

Сторонами не оспорюється факт виконання Військовою частиною НОМЕР_1 рішення суду від 19 липня 2021 року в частині нарахування ОСОБА_3 індексації грошового забезпечення за період з 28 серпня 2017 року по 28 лютого 2018 року, виходячи з базового місяця січень 2008 року, та за період з березня 2018 року по листопад 2018 року, виходячи з базового місяця березень 2018 року;

Поряд із цим суд враховує, що фактична невиплата ОСОБА_1 нарахованої на виконання рішення суду від 19 липня 2021 року індексації грошового забезпечення за період з серпня 2017 по лютий 2018 року в сумі 24 778,75 грн, яка з урахуванням відрахування військового збору становить 24 407,07 грн, є свідченням того, що на теперішній час рішення суду у справі № 200/11116/20-а відповідачем (боржником) в повному обсязі не виконано.

Суд вважає за необхідне наголосити, що депонування коштів, нарахованих ОСОБА_1 , не є тотожним виконанню рішення суду від 19 липня 2021 року в частині виплати позивачеві нарахованої суми індексації. Позаяк до теперішнього часу фактично позивач (стягувач) ці кошти не отримав.

Відтак, суд відхиляє заперечення відповідача (боржника), які зводяться до твердження про повне виконання ним рішення суду від 19 липня 2021 року.

Разом з цим суд не має правових підстав для визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення перерахування коштів, депонованих на ім`я ОСОБА_3 , в сумі 24 407,07 грн на виконання рішення суду від 19 липня 2021 року у справі № 200/11116/20-а та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 перерахувати кошти, депоновані на ім`я ОСОБА_3 , в сумі 24 407,07 грн на виконання рішення суду від 19 липня 2021 року у справі № 200/11116/20-а, за однією із заяв позивача (стягувача) від 30 серпня 2025 року, від 04 вересня 2025 року або від 12 вересня 2025 року.

Такий висновок ґрунтується на тому, що під час розгляду справи № 200/11116/20-а суд не вирішував питання про те, в якому порядку має проводитись виплата ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення (шляхом видачі йому готівки, шляхом перерахування коштів на банківський рахунок позивача (стягувача) чи шляхом перерахування коштів на рахунок представника позивача (стягувача) чи іншої, уповноваженої позивачем (стягувачем) особи).

При цьому суд відзначає, що на відміну від розгляду справи по суті, на стадії судового контролю суд позбавлений можливості скористатися нормою ч. 2 ст. 9 КАС та вийти за межі позовних вимог.

Як наслідок, при розгляді заяви, поданої в порядку ст. 393 КАС, суд надає оцінку правомірності с а м е тих рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень відповідача, прийнятих (вчинених чи допущеної) на виконання рішення суду, які оскаржує позивач (стягувач), на користь якого ухвалено рішення, подавши відповідну заяву.

За приписами ч. 6 ст. 383 КАС за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача суд постановляє ухвалу про залишення заяви без задоволення, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому ст. 294 цього Кодексу. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому ст. 249 цього Кодексу.

З наведених вище мотивів суд дійшов висновку про те, що заяву ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 378 КАС за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може […] за заявою стягувача чи виконавця […], встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про […], зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

З огляду на це, з метою забезпечення повного виконання рішення суду у справі № 200/11116/20-а, включаючи фактичну виплату ОСОБА_1 нарахованої на виконання цього рішення суми індексації грошового забезпечення, суд вважав за необхідне скористатися своїм правом, передбаченим абз. 1 ч. 1 ст. 378 КАС, та ініціювати розгляд питання про встановлення порядку виконання рішення суду від 19 липня 2021 року, про що 01 грудня 2025 року постановив відповідну ухвалу.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 241, 248, 383 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

1. Заяву позивача (стягувача) ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень відповідача, допущеної при виконанні рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року у справі № 200/11116/20-а, залишити без задоволення.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання її повного тексту.

3. Ухвала постановлена і підписана суддею 01 грудня 2025 року.

Суддя Кравченко Т.О.