Справа № 560/929/25
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2025-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/929/25

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гнап Д.Д.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

01 грудня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Моніча Б.С. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Хмельницької митниці на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2025 року (ухвалене в м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТАГРО-Партнер" до Хмельницької митниці про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом до Хмельницької митниці про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2025 року позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Позивач своїм правом, передбаченим, ст.ст. 300, 304 КАС України не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу.

Сьомий апеляційний адміністративний суд, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що Згідно Контракту №VIT-GL-2024.2, 18.04.2024 року та Додатку № 1 (Специфікації) від 18.04.2024 року, позивачем (ТОВ «Вітагро Партнер») придбано у GREEN LIFE SCIENCE CO., LTD, (China) (Продавець), товар (засоби захисту рослин): хімічна продукція - засоби захисту рослин, гербіциди на основі пропізохлора: препарат Дарк КЕ (Dark EC), діюча речовина Propisochlor, 720 g/l (пропізохлор, 720 г/л) концентрат емульсії - 16000 л (800 каністр по 20 л). Загальна вартість USD 179040,00. Умови поставки CIF Гданськ (Польща).

Товар відправлено продавцем згідно коносаменту № СOSU від 14.05.2024.

Товар застраховано продавцем згідно полісу PYIE00034555 від 13.05.2024, до порту Гданськ. Для розмитнення товару в Україні продавцем також було надано сертифікат аналізів, пакувальний лист, сертифікат походження товару, експортну декларацію на товар, що у своїй сукупності свідчать про те, що товар було поставлено на умовах CIF Гданськ. Витрати, були включенні до вартості товару, та не підлягають підтвердженню, оскільки сплачені продавцем та включенні до вартості товару.

З метою здійснення митного контролю та митного оформлення товару декларант до Хмельницької митниці подав електронну митну декларацію №24UA86U2 від 16.07.2024, в якій визначив митну вартість товару, що імпортується, за основним методом, за ціною контракту купівлі-продажу №VIT-GL-2024.2, 18.04.2024.

До електронної митної декларації №24UA86U2 від 16.07.2024 декларант надав також:

- пакувальний лист (Packing list) б/н від 11.05.2024;

- рахунок-проформа (Proforma invoice) GRVT240419 від 19.04.2024;

- рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) GRVT240511-3 від 11.05.2024;

- коносамент (Bill of lading) COSU від 14.05.2024;

- автотранспортна накладна (Road consignment note) CR054248-1 від 11.07.2024;

- сертифікат про походження товару (Certificate of origin) CCPIT24C3100A64 від 17.05.2024;

- банківський платіжний документ, що стосується товару 240423/001279549 від 23.04.2024;

- банківський платіжний документ, що стосується товару 240618/001332551 від 18.06.2024;

- банківський платіжний документ, що стосується товару 240509/001294291 від 09.05.2024;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконання договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги 11/07/01 від 11.07.2024;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконання договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги 2331 від 11.07.2024;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару 0001 від 11.07.2024;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару 120724/14 від 12.07.2024;

- специфікація виробника товару (сертифікат аналізу) 30.04.2024;

- висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією 3-1/801 від 01.07.2024;

- висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією 22-05/741 від 25.06.2024;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) 1 від 18.04.2024;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу № VIT-GL-2024.2 від 18.04.2024;

- договір про надання послуг митного брокера 25/02/2020 від 25.02.2020;

- договір (контракт) про перевезення 05/07/24-ВП від 05.07.2024;

- договір (контракт) про перевезення 31/05/2024 від 31.05.2024;

- дозвіл на ввезення на митну територію України незареєстрованих пестицидів і агрохімікатів, що використовуються для державних випробувань і наукових досліджень, а також обробленого ними насіннєвого (посадкового) матеріалу (або відомості про включення товарів до Державного реєстру пестицидів і агрохімікатів) 13642 серія А 08523 від 25.01.2021;

- копія митної декларації країни відправлення 01692239 від 13.05.2024;

- митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів 24UA86U2 від 16.07.2024.

Однак, 16.07.2024 митний орган прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості № UA400000/2024/000169/2 та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів №UA400040/2024/000498.

Позивач, відповідно до ч. 7 ст. 55 Митного кодексу України здійснив декларування товару під забезпечення митних платежів за митною декларацією 24UA86U2 від 16.07.2024 р., відповідно до якої позивач сплатив 564779,68 грн митних платежів (ПДВ 20%), з яких 55990,63 грн сплачено на суму відкоригованої відповідачем митної вартості.

Підставою прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості відповідачем зазначено, що подані згідно ч. 2 та ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України документи містять розбіжності та не містять усіх відомостей щодо числового значення складових митної вартості товарів.

Вважаючи оскаржувані рішення протиправними, позивач звернувся до суду для їх скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Митного кодексу України (далі - МК України) відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Приписами статті 49 МК України визначено, що митна вартість товарів які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Положеннями частин 4 та 5 статті 58 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 5 ст. 54 МК України визначено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції в подібних правовідносинах, викладеній в постанові Верховного Суду від 17 червня 2022 року у справі № 826/11710/17.

Суд враховує, що позивач надав всі документи за переліком, визначеним частиною 2 статті 53 МК України, які містили числові показники ціни товару.

Як встановлено з матеріалів справи, згідно умов контракту № VIT-GL-2024.2 від 18.04.2024 року, поставка товару здійснюється на умовах CIF Гданськ (Польща), відповідно до яких до вартості товару включено витрати продавця на експортне оформлення товару, страхування, а також всі витрати на поставку товару в порт призначення.

Суд приймає до уваги, що позивачем до митного оформлення надано документи, що підтверджують здійснення ним витрат на придбання та доставку товару, оформлення якого було предметом декларування. Експортна декларація країни відправника товару не може підтвердити складові митної вартості товару, оскільки такі витрати були включені до договірної ціни товару, яка відповідачем не ставиться під сумнів.

Суд зазначає, що митна декларація країни відправлення за змістом ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України не є основним документом, який підтверджує митну вартість товарів. Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, що подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів.

Верховний Суд, в постанові від 19.03.2019 у справі №810/4116/17 висловив наступну правову позицію щодо ненадання декларації країни відправлення: «Крім того, ненадання позивачем митної декларації країни відправлення також не може бути підставою для невизнання заявленої позивачем вартості товару, оскільки така (вартість) повністю підтверджувалася поданими позивачем при проходженні митних формальностей первинними документами, а надання такої митної декларації не є обов`язковим за вказаних обставин підтвердження митної вартості товару».

Колегія суддів звертає увагу відповідача на те, що позивачем надано документи на відправника (Продавця за Контрактом № VIT-GL-2024.2 від 18.04.2024 р. «GREEN LIFE SCIENCE CO., LTD»), відповідно до яких підтверджується те, що у відправника товару - GREEN LIFE SCIENCE CO., LTD., код 1692688C, тобто дані відправника, вказані в експортній МД країни відправника, та продавця за контрактом співпадають, це одна юридична особа.

Також, поставка товару, який пред`являвся позивачем до митного оформлення, здійснювалася на умовах СIF (Інкотермс 2020), відповідно до яких у вартість товару включено страхування товару, фрахт морської лінії, пакування, маркування, завантажувально-розвантажувальні роботи в порту країни відправника, вартість послуг агента та митного оформлення товару відправником (продавцем) товару в країні відправлення, доставка товару до порту відправки, тобто всі витрати на доставку товару в порт призначення Gdansk (Poland), включаються до вартості товару та сплачуються продавцем. Отже, позивач не зобов`язаний надавати документи на підтвердження витрат, які були включенні продавцем до вартості товару.

Таким чином, у разі поставки товару на умовах СIF витрати, пов`язані пакуванням, доставкою товару в порт, всі портові збори, експорті збори, страхування та інші витрати, які мають бути здійсненні до моменту поставки товару в порт призначення, здійснюються продавцем і, відповідно, закладаються ним у контрактну (фактурну) ціну товару. Відповідно, фактурна (контрактна) вартість товару повністю співпадає з тією, яка була врахована позивачем при митному оформленні товару.

У Постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 15 лютого 2024 року у справі №810/689/17 зазначено: «Згідно з офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс 2010 поставка товару на умовах CIF («вартість, страхування, фрахт») покладає на продавця обов`язок оплатити фрахт, необхідний для доставки товару в зазначений порт призначення, та обов`язок за свій рахунок здійснити витрати на страхування товару, тоді як у покупця відсутній обов`язок на укладення договору перевезення та страхування (пункти А3, Б3 умов поставки CIF за Інкотермс 2010). Тому, витрати на страхування та транспортування вже є включеними до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінюваний товар (фактурної вартості товару), у зв`язку з чим не додаються при визначенні митної вартості товару».

Колегія суддів критично ставиться до доводів апелянта, що в експортній декларації країни відправника наявні розбіжності в частині «визначення порту відправлення на відправника», оскільки експортні декларації містять номер контейнеру, дані інвойсу, судна, вартості, ваги та назви сторін, що повністю відповідає іншим документам, зокрема, договору та коносаменту.

Суд зауважує, що врахування позивачем при розрахунку митної вартості товару числових показників, які вказані в документах та надавалися продавцем товару (експортній декларації країни відправлення, страховому полісі тощо), матиме наслідком подвійного врахування таких витрат при визначенні митної вартості товару, що суперечить принципу законності та справедливості. Окрім того, а ні Митний кодекс України, а ні будь-який інший нормативно-правовий акт не зобов`язує позивача доводити складові фактурної вартості товару митному органу.

Аналогічно, щодо доводів відповідача про те, що в копії МД країни відправлення відображено складові ціни товарів, які не відображено в поданих до митного оформлення документах, як і невідома інформація щодо включення їх до ціни товару.

Суд зазначає, що копія митної декларації країни відправлення не є основним документом, яким може підтверджуватися митна вартість товару, а обов`язок складати таку декларацію та зазначати у ній певні відомості не покладається на позивача, оскільки складає таку декларацію відправник товару.

Отже, наданими документами підтверджується, що позивач під час митного оформлення надав відповідачу необхідні документи, які належним чином ідентифікували оцінювані товари, містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору (контракту) згідно з вимогами частин четвертої та п`ятої статті 58 Митного кодексу України, і у митного органу, враховуючи вищевикладені обставини, не було достатніх підстав вимагати у декларанта додаткові документи для підтвердження задекларованої митної вартості.

Натомість, апелянтом не надано суду належних доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення, були недостатніми чи такими, що у своїй сукупності спростовували достовірність заявленої позивачем інформації.

Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не доведено правомірності оскаржуваного рішення про коригування митної вартості № UA400000/2024/000169/2 від 16.07.2024 та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів №UA400040/2024/000498 від 16.07.2024.

Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Хмельницької митниці залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Моніч Б.С. Біла Л.М.