Справа № 380/8632/25
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2025-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2025 рокусправа № 380/8632/25
місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулика А. Г.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лео Смарт Логістикс» до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень

в с т а н о в и в:

І. Стислий виклад позицій учасників справи

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Лео Смарт Логістикс» , місцезнаходження: 81100, Львівська область, Львівський район, місто Пустомити, провулок Тихий-1, буд. 11, кв. 21 до Львівської митниці , місцезнаходження: 79000, м.Львів, вул. Костюшка, 1, у якій просить суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів: №UA209000/2024/400199/2 від 31.10.2024; №UA209000/2024/400207/2 від 13.11.2024; №UA209000/2024/400217/2 від 29.11.2024; №UA209000/2024/400219/2 від 02.12.2024; № UA209000/2024/400223/2 від 04.12.2024;

- визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2024/001153; №UA209140/2024/001192; №UA209140/2024/001289; № UA209140/2024/001298; № UA209140/2024/001323.

З метою здійснення митного оформлення ввезених в режимі імпорту товарів, позивачем було подано до митного оформлення митні декларації, за наслідками розгляду яких відповідач прийняв оскаржувані рішення. На думку позивача, відповідач безпідставно здійснив коригування митної вартості задекларованого ним товару, внаслідок чого митна вартість товару зросла. Звертає увагу на те, що основним методом визначення митної вартості товарів є визначення такої за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм Митного кодексу України. Зазначає, що заявлена позивачем митна вартість підтверджується інвойсом, платіжними дорученнями про сплату повної вартості товару, прайс-листом, калькуляціями ціноутворення, тощо. Зауваження митного органу щодо розбіжностей та неповноти інформації є безпідставними та не свідчать про неповноту чи недостовірність відомостей щодо митної вартості імпортованих товарів, що вказані у поданих документах.

Позивач вважає, що інформація щодо митної вартості іншого товару, відмінного від задекларованого позивачем, не могла слугувати підставою для коригування відповідачем митної вартості товару. З огляду на викладене, позивач вважає рішення відповідача про коригування митної вартості протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

26.05.2025 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову повністю. Відзив обґрунтований тим, при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товару, відповідно до частини 5 статті 54 МК України митний орган має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості.

Під час здійснення митного контролю відповідач опрацював інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах в усіх поданих деклараціях. За результатами проведеного опрацювання встановлено: - відповідно до положень Інкотермс термін FCA (…Named place) вибір місця постачання вплине на зобов`язання зі завантаження і розвантаження товару у даному місці. Якщо постачання здійснюється у приміщенні продавця, то продавець несе відповідальність за завантаження. Якщо ж постачання здійснюється в інше місце, продавець відповідальності за відвантаження товару не несе. Згідно гр. 20 МД та гр.4 CMR від 26.10.2024 р. № 1853, товар завантажений в м. KAYSERI TR (Туреччина), а адресою продавця є м. IZMIT Туреччина. Отже, витрати з навантаження, а також складські збори покладені на покупця, проте такі витрати (складові митної вартості) в товаросупровідних документах не відображені та не включені до розрахунку митної вартості;- відповідно до вимог п. 3.3 зовнішньоекономічного контракту від 02.09.2024 № 020924 визначено, що поставка має здійснюватись на підставі письмової Заявки Покупця. Проте даний документ декларантом не надано митному органу, що є порушення положень даної угоди;- відповідно до вимог п. 6.1 зовнішньоекономічного контракту від 02.09.2024 № 020924 визначено, що кожне постачання товару може супроводжуватись наступними документами у тому числі коносамент. Проте даний документ декларантом не надано митному органу, що є порушення положень даної угоди;- у графі митної декларації країни відправлення від 25.10.2024 №24341300ЕХ00892117 зазначено що до митного оформлення було надано Е FATURA 25.10.2024 № 821/1-2-3, проте такий документ декларантом не надано митному органу з метою перевірки інформації щодо вартісних характеристик товару який оцінюється. Отже, відомості щодо числових значень складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу.

29.05.2025 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій просить суд позов задовольнити повністю. Вказана відповідь обґрунтована тим, що приписи Митного кодексу України, що стосуються визначення митної вартості товарів, зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. Відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 29.01.2019 (справа №815/6827/17).

03.07.2025 від представника позивача до суду надійшла заява про розподіл судових витрат.

04.07.2025 від представника відповідача до суду надійшли заперечення на заяву про розподіл судових витрат.

ІІ. Рух справи

Ухвалою від 05.05.2025 суддя залишив позовну заяву без руху.

Ухвалою від 19.05.2025 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

Заходи забезпечення позову та доказів, у тому числі шляхом їх витребування, не вживались.

ІІІ. Фактичні обставини справи

Товариство з обмеженою відповідальністю «Лео Смарт Логістикс» зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (), основний вид господарської діяльності згідно з КВЕД: 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля (основний).

Між ТОВ «Лео Смарт Логістикс» як покупцем та MSPACK KAGIT AMBALAJ URETIM VE DIS TICARET LIMITED SIRKETI як продавцем укладено Контракт купівлі-продажу № 020924 від 02.09.2024.

Відповідно до п. 1.1 Договору протягом терміну дії Контракту, Продавець передає у власність Покупцю, а Покупець приймає та оплачує товари, які тут і далі називаються «Товари», відповідно до викладених нижче умов.

У п. 2.1, 2.2 Договору визначено, що ціни на Товар встановлені в Доларах США та включають вартість упаковки, пакувальних матеріалів, маркування, навантаження та виконання експортних формальностей у країні Продавця. При цьому вважається, що ціни на товар, що поставляється за цим контрактом, зазначені на умовах постачання згідно з пунктом 3.2. цього договору. Загальна вартість Товару, що поставляється за цим Контрактом, складається із сум усіх Комерційних інвойсів Продавця.

Згідно з п. 3.2 Договору умови поставки товару: FCA Izmit, якщо інше не зазначено в Специфікації та Проформі Інвойс відповідно до ІНКОТЕРМС-2020.

На виконання вимог зовнішньоекономічного договору купівлі-продажу № 202301 від 03.08.2023 позивач здійснив наступні поставки.

У комерційній пропозиції № 01/10-1 від 01.10.2024 продавець запропонував ціни 1250 доларів США за 1 тонну товару (паперу-основи для виробів санітарно гігієнічного призначення).

У специфікації № 3 від 01.10.2024 продавець визначив товари, які постачатимуться вагою 66 т вартістю 82500 доларів США. Вартість 1 метричної тони товару дорівнює 1250доларів США.

У рахунку-проформі № 7 від 01.10.2024 зазначено, що вартість 66 тон товару становить 82500,00 доларів США. Також у проформі визначено, що 1 кг товару коштує 1,25 доларів США. Умови поставки: FCA IZMIT.

У комерційному інвойсі № KKE096 від 25.10.2024 визначено поставку товару у кількості 21837 кг вартістю 27296,25 доларів США. Вартість 1 кг товару становить 1,25 долари США. Умови поставки: FCA IZMIT.

Позивач здійснив передоплату за товар відповідно до рахунку-проформи №7 від 23.10.2024 на підставі платіжного доручення № 13 на суму 29500,00доларів США.

Перевезення товару здійснювало ТОВ «Бета-Інвес Логістік» на підставі договору на транспортне обслуговування № 06/09-1 від 06.09.2024. Відповідно до рахунку фактури №СФ-0000980 від 28.10.2024 вартість транспортного перевезення до кордону з Україною становить 100000,00 грн. Страхування вантажу не здійснювалось.

З метою митного оформлення вказаного товару 31.10.2024 ТОВ «Лео Смарт Логістикс» подало до Львівської митниці електронну митну декларацію № 24UA87U7, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації.

Одночасно, декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією №24UA87U7 в якості підстави для застосування основного методу було надано такі документи, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 митної декларації: Контракт купівлі-продажу товарів № 020924 від 02.09.2024, прейскурант (прайс-лист) виробника товару № 01/10 1 від 01.10.2024, специфікацію № 3 від 01.10.2024, рахунок-проформу (Proforma invoice) № 7 від 01.10.2024, рахунок-фактуру (Commercial invoice) № KKE096 від 25.10.2024, пакувальний лист (Packing list) б/н від 25.10.2024, сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) № В1136686 від 25.10.2024, договір перевезення № 06/09-1 від 06.09.2024, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № СФ-0000980 від 28.10.2024, автотранспортна накладна (Road consignment note) № 1853 від 26.10.2024, супровідний документ T1 (Dispatch note model T1) № 24TR0404 від 26.10.2024, копія митної декларації країни відправлення № 24341300EX00892117 від 25.10.2024, сертифікат якості (Certificate of quality) FR.GLB.TISSUE-073 від 01.07.2022, банківський платіжний документ, що стосується товару № 13 від 23.10.2024, бухгалтерський документ, що підтверджує вартість товару № 020924-2 від 29.10.2024, інші некласифіковані документи № 18/9-1 від 18.09.2024, № 24/10/2024-1 від 24.10.2024.

31.10.2024 Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/400199/2. Митницею було застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ) для визначення митної вартості товарів та відкориговано вартість товару. Джерелом інформації для коригування митної вартості товару № 1 слугувала мд № UA408020/2024/052221 від 21.10.2024 де митна вартість товару зі схожими характеристиками становить 1.6686 дол. США/кг. Коригування на обсяг партії, умови поставки, комерційні умови не здійснювалось.

Львівською митницею відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2024/001153.

З метою випуску товару у вільний обіг ТОВ «Лео Смарт Логістикс» подало митну декларацію 24UA38U0, згідно з якою різниця митних платежів (ПДВ) становить 55466,02 грн.

У комерційному інвойсі № KKE100 від 05.11.2024 визначено поставку товару у кількості 22513 кг вартістю 28141,25 доларів США. Вартість 1 кг товару становить 1,25 долари США. Умови поставки: FCA IZMIT.

Позивач здійснив передоплату за товар відповідно до рахунку-проформи №7 від 23.10.2024 на підставі платіжного доручення № 18 на суму 24000,00 доларів США.

Перевезення товару здійснював ФОП ОСОБА_1 на підставі договору на транспортне обслуговування № 04/11-1 від 04.11.2024. Відповідно до рахунку-фактури № СФ-0000010 від 11.11.2024 та довідки про транспорті витрати вартість транспортного перевезення до кордону з Україною становить 100000,00 грн. Страхування вантажу не здійснювалось.

З метою митного оформлення вказаного товару 12.11.2024 ТОВ «Лео Смарт Логістикс» подало до Львівської митниці електронну митну декларацію № 24UA86U1, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації.

Одночасно, декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією №24UA86U1 в якості підстави для застосування основного методу було надано такі документи, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 митної декларації: Контракт купівлі-продажу товарів № 020924 від 02.09.2024, прейскурант (прайс-лист) виробника товару № 01/10 1 від 01.10.2024, специфікацію № 3 від 01.10.2024, рахунок-проформу (Proforma invoice) № 7 від 01.10.2024, рахунок-фактуру (Commercial invoice) № KKE100 від 05.11.2024, пакувальний лист (Packing list) б/н від 05.11.2024, сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) № В1808265 від 06.11.2024, договір перевезення № 04/11-1 від 04.11.2024, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № СФ-0000010 від 11.11.2024, автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н від 06.11.2024, документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 11.11.2024, копія митної декларації країни відправлення № 24341200EX00387735 від 06.11.2024, сертифікат якості (Certificate of quality) FR.GLB.TISSUE-073 від 01.07.2022, банківський платіжний документ, що стосується товару № 18 від 01.11.2024, бухгалтерський документ, що підтверджує вартість товару № 020924-2 від 06.11.2024, інші некласифіковані документи № 18/9-1 від 18.09.2024, № 04/11-1 від 04.11.2024, № 06/11-2 від 06.11.2024.

13.11.2024 Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/400207/2. Митницею було застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ) для визначення митної вартості товарів та відкориговано вартість товару. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД №UA408020/2024/45369 від 11.09.2024 де митна вартість товару з схожими характеристиками становила 1.6686 дол. США за кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.

Львівською митницею було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2024/001192.

З метою випуску товару у вільний обіг ТОВ «Лео Смарт Логістикс» подало митну декларацію 24UA34U5, згідно з якою різниця митних платежів (ПДВ) становить 57985,55 грн.

У комерційній пропозиції № 18/11-1 від 18.11.2024 продавець запропонував ціни 1220доларів США за 1 тонну товару (паперу-основи для виробів санітарно гігієнічного призначення).

У специфікації № 3.0 від 18.11.2024 продавець визначив товари, які постачатимуться вагою 66 т вартістю 80520 доларів США. Вартість 1 метричної тони товару дорівнює 1220доларів США.

У листі № 18-11 від 18.11.2025 року продавець повідомив, що у рахунку-проформі №7 від 01.10.2024 ціна целюлози становила 1250 доларів США. На даний момент ціна впала і тому завод-виробник знижує ціни до 1220 доларів США за тонну.

У комерційному інвойсі № KKE104 від 18.11.2024 визначено поставку товару у кількості 20830 кг вартістю 25412,60 доларів США. Вартість 1 кг товару становить 1,22 долари США. Умови поставки: FCA IZMIT.

Позивач здійснив передоплату за товар відповідно до рахунку-проформи №7 від 23.10.2024 на підставі платіжного доручення № 18 на суму 24000,00доларів США.

Перевезення товару здійснював ФОП ОСОБА_2 на підставі договору на транспортне обслуговування № 12/11-1 від 12.11.2024. Відповідно до рахунку на оплату № 12 від 27.11.2024 вартість транспортного перевезення до кордону з Україною становить 95000,00 грн. Страхування вантажу не здійснювалось

З метою митного оформлення вказаного товару 28.11.2024 ТОВ «Лео Смарт Логістикс» подало до Львівської митниці електронну митну декларацію № 24UA62U6, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації.

Одночасно, декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією №24UA62U6 в якості підстави для застосування основного методу було надано такі документи, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 митної декларації: Контракт купівлі-продажу товарів № 020924 від 02.09.2024, прейскурант (прайс-лист) виробника товару № 18/11 1 від 18.11.2024, специфікацію № 3.0 від 18.10.2024, рахунок-проформу (Proforma invoice) № 7 від 01.10.2024, рахунок-фактуру (Commercial invoice) № KKE104 від 18.11.2024, пакувальний лист (Packing list) б/н від 18.11.2024, сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) № В1136689 від 18.11.2024, договір перевезення № 12/11-1 від 12.11.2024, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 12 від 27.11.2024, автотранспортна накладна (Road consignment note) 02467 від 18.11.2024, копія митної декларації країни відправлення № 24341300EX00958419 від 18.11.2024, сертифікат якості (Certificate of quality) FR.GLB.TISSUE-073 від 01.07.2022, банківський платіжний документ, що стосується товару № 23 від 13.11.2024, бухгалтерський документ, що підтверджує вартість товару № 020924-2 від 26.11.2024, інші некласифіковані документи № 18/9-1 від 18.09.2024, № 12/11/1 від 12.11.2024, № 15/11 від 15.11.2024, № 18-11 від 18.11.2024. Однак, 29.11.2024 Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/400217/2. Митницею було застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ) для визначення митної вартості товарів та відкориговано вартість товару. Джерелом інформації для коригування митної вартості товару №1 слугувала мд №UA110130/2024/26282 від 15.11.2024 де митна вартість товару зі схожими характеристиками становить 1.6686 дол. США/кг. Коригування на обсяг партії, умови поставки, комерційні умови не здійснювалось.

Львівською митницею було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2024/001289.

З метою випуску товару у вільний обіг ТОВ «Лео Смарт Логістикс» подало митну декларацію 24UA39U3, згідно з якою різниця митних платежів (ПДВ) становить 58736,68 грн.

У комерційній пропозиції № 06/11-1 від 06.11.2024 продавець запропонував ціни 1220доларів США за 1 тонну товару (паперу-основи для виробів санітарно гігієнічного призначення).

У специфікації № 4 від 06.11.2024 продавець визначив товари, які постачатимуться вагою 85 т вартістю 103700 доларів США. Вартість 1 метричної тони товару дорівнює 1220доларів США.

У рахунку-проформі № 0 від 06.11.2024 зазначено, що вартість 88тон товару становить 103700,00 доларів США. Також у проформі визначено, що 1 кг товару коштує 1,22доларів США. Умови поставки: FCA IZMIT.

У комерційному інвойсі № KKE105 від 22.11.2024 визначено поставку товару у кількості 21563 кг вартістю 26306,86 доларів США. Вартість 1 кг товару становить 1,22 долари США. Умови поставки: FCA IZMIT.

Позивач здійснив передоплату за товар відповідно до рахунку-проформи №0 від 06.11.2024 на підставі платіжного доручення № 29 на суму 27700,00доларів США та № 32 на суму 25000 доларів США.

Перевезення товару здійснював ФОП ОСОБА_3 на підставі договору на транспортне обслуговування № 21/11-1 від 21.11.2024. Відповідно до рахунку-фактури № 000002 від 27.11.2024 вартість транспортного перевезення до кордону з Україною становить 100000,00 грн. Страхування вантажу не здійснювалось

З метою митного оформлення вказаного товару 02.12.2024 ТОВ «Лео Смарт Логістикс» подало до Львівської митниці електронну митну декларацію № 24UA65U8, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації.

Одночасно, декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією №24UA65U8 в якості підстави для застосування основного методу було надано такі документи, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 митної декларації: Контракт купівлі-продажу товарів № 020924 від 02.09.2024, прейскурант (прайс-лист) виробника товару № 06/11 Документ сформований в системі «Електронний суд» 30.04.2025 6 1 від 06.11.2024, специфікацію № 4 від 06.11.2024, рахунок-проформу (Proforma invoice) № 0 від 06.11.2024, рахунок-фактуру (Commercial invoice) № KKE105 від 22.11.2024, пакувальний лист (Packing list) б/н від 22.11.2024, сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) № С1042471 від 25.11.2024, договір перевезення № 21/11-1 від 21.11.2024, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 00002 від 27.11.2024, автотранспортна накладна (Road consignment note) 02467 від 26.11.2024, копія митної декларації країни відправлення №24341200EX00411860 від 25.11.2024, сертифікат якості (Certificate of quality) FR.GLB.TISSUE-073 від 01.07.2022, банківський платіжний документ, що стосується товару № 20 від 20.11.2024 та № 32 від 26.11.2024, бухгалтерський документ, що підтверджує вартість товару № 020924-2 від 26.11.2024, інші некласифіковані документи № 18/9-1 від 18.09.2024, № 21/11-1 від 21.11.2024, № 15/11 від 15.11.2024.

02.12.2024 Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/400219/2. Митницею було застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ) для визначення митної вартості товарів та відкориговано вартість товару. Джерелом інформації для коригування митної вартості товару №1 слугувала мд №UA110130/2024/26282 від 15.11.2024 де митна вартість товару зі схожими характеристиками становить 1.6686 дол. США/кг. Коригування на обсяг партії, умови поставки, комерційні умови не здійснювалось.

Львівською митницею було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2024/001298.

З метою випуску товару у вільний обіг ТОВ «Лео Смарт Логістикс» подало митну декларацію 24UA47U2, згідно з якою різниця митних платежів (ПДВ) становить 60451,09 грн.

У комерційному інвойсі № KKE107 від 28.11.2024 визначено поставку товару у кількості 22403 кг вартістю 27331,66 доларів США. Вартість 1 кг товару становить 1,22 долари США. Умови поставки: FCA IZMIT.

Позивач здійснив передоплату за товар відповідно до рахунку-проформи №0 від 06.11.2024 на підставі платіжного доручення № 29 на суму 27700,00доларів США та № 32 на суму 25000 доларів США.

Перевезення товару здійснював ФОП ОСОБА_1 на підставі договору на транспортне обслуговування № 04/11-1 від 04.11.2024. Відповідно до рахунку-фактури № СФ-0000011 від 27.11.2024 та довідки про транспорті витрати вартість транспортного перевезення до кордону з Україною становить 100000,00 грн. Страхування вантажу не здійснювалось.

З метою митного оформлення вказаного товару 04.12.2024 ТОВ «Лео Смарт Логістикс» подало до Львівської митниці електронну митну декларацію № 24UA38U1, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації.

Одночасно, декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією №24UA65U8 в якості підстави для застосування основного методу було надано такі документи, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 митної декларації: Контракт купівлі-продажу товарів № 020924 від 02.09.2024, прейскурант (прайс-лист) виробника товару № 06/11 1 від 06.11.2024, специфікацію № 4 від 06.11.2024, рахунок-проформу (Proforma invoice) № 0 від 06.11.2024, рахунок-фактуру (Commercial invoice) № KKE107 від 28.11.2024, пакувальний лист (Packing list) б/н від 28.11.2024, сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) № С1042472 від 28.11.2024, договір перевезення № 04/11-1 від 04.11.2024, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № СФ-000011 від 27.11.2024, автотранспортна накладна (Road consignment note) від 28.11.2024, копія митної декларації країни відправлення № 24341200EX00416506 від 28.11.2024, сертифікат якості (Certificate of quality) FR.GLB.TISSUE-073 від 01.07.2022, банківський платіжний документ, що стосується товару № 29 від 20.11.2024 та № 32 від 26.11.2024, бухгалтерський документ, що підтверджує вартість товару № 020924-2 від 26.11.2024, інші некласифіковані документи №18/9-1 від 18.09.2024, № 27/11-1 від 21.11.2024, № 15/11 від 15.11.2024.

04.12.2024 Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/400223/2. Митницею було застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ) для визначення митної вартості товарів та відкориговано вартість товару. Джерелом інформації для коригування митної вартості товару №1 слугувала мд №UA110130/2024/26282 від 15.11.2024 де митна вартість товару зі схожими характеристиками становить 1.6686 дол. США/кг. Коригування на обсяг партії, умови поставки, комерційні умови не здійснювалось.

Львівською митницею було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2024/001323.

З метою випуску товару у вільний обіг ТОВ «Лео Смарт Логістикс» подало митну декларацію 24UA29U3, згідно з якою різниця митних платежів (ПДВ) становить 63742,14 грн.

Не погоджуючись з рішеннями відповідача щодо коригування митної вартості, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

IV. Позиція суду

і. Вихідні положення

Частина друга статті 19 Конституції України від 28.06.1991 № 254к/96-ВР визначає обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Вказана норма основного закону означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

На підставі означає, що суб`єкт владних повноважень: повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

У межах повноважень означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень,не перевищуючи їх.

У спосіб означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Перевіряючи оскаржене рішення на предмет відповідності критеріям правомірності, суд зазначає наступне.

Суд здійснює перевірку юридичної та фактичної обґрунтованості мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржених рішень крізь призму положень частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України), яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Аналізуючи оскаржене рішення, суд вказує, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до частини другої статті 2 КАС України, має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, пункту 36, від 01.07.2003 вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: взяти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

При цьому, прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Надаючи оцінку правомірності рішенню відповідача про коригування митної вартості товарів , суд виходить з наступного.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів регулюються, серед іншого Митним кодексом України у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин (далі - МК України).

Так, відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частини другої вказаної статті Кодексу, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частина третя статті 57 МК України передбачає, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм згаданого Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 згаданого Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 МК України).

Відповідно до статті 63 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 згаданого Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями згаданої статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях

Відсутність аналізу підстав, за яких митний орган дійшов висновку про коригування митної вартості, унеможливлює прийняття обґрунтованого рішення, адже вказані обставини є ключовими під час дослідження правомірності прийнятого митним органом рішення.

Відтак, надаючи правову оцінку застосуванню контролюючим органу резервного методу коригування митної вартості, суд повинен дослідити те, чи було дотримано умов, за яких митний орган повинен застосовувати методи визначення митної вартості під час коригування вартості, оскільки саме дотримання таких умов в поєднанні з належним обґрунтуванням необхідності їх застосування і є підтвердженням правомірності рішенням. Поряд з цим, порушення будь-якої умови, під час прийняття рішення, є підставою для визнання такого рішення протиправним та скасування.

За таких обставин суд повинен дослідити дотримання умов, за яких виник предмет спору. Вказане узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 01.10.2021 у справі № 140/947/20.

Відтак у вимірі спірних правовідносин суд вважає за доцільне проаналізувати наявність у митного органу підстав для витребування додаткових доказів на підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару.

iі. Аналіз обґрунтованості виставлення відповідачем вимоги про витребування додаткових документів на підтвердження заявленої декларантом митної вартості

Стаття 49 МК України визначає, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII згаданого Кодексу та згаданою главою.

Частиною другою статті 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Частина перша статті 53 МК України визначає, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, що підтверджують заявлену митну вартість товарів та додаткових документів на вимогу митного органу наведено у статті 53 Митного кодексу України.

Частиною третьою статті 53 МК України встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Положеннями частини четвертої вказаної статті визначено, що у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 02.03.2021 у справі № 809/857/17.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Окрім цього, суд зауважує, що, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника (правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 810/3397/16 та від 18.08.2021 у справі №821/1050/17).

Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм згаданого Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 згаданого Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 згаданого Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 згаданого Кодексу.

Частиною другою статті 55 МК України встановлено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити 1)обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 згаданого Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд бере до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17, згідно з яким декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

За таких обставин суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що тягар доказування заявленої митної вартості покладається на декларанта.

Резюмуючи надання оцінки наявності у відповідача підстав для витребування додаткових доказів, суд звертає увагу на те, що митний орган, здійснюючи контроль правильності визначення митної вартості, повинен брати до уваги лише ті докази, які стосуються предмета доказування. У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу, умови чи терміни оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови чи терміни оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю.

Щодо рішення про коригування митної вартості №UA209000/2024/400199/2 від 31.10.2024, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості №UA209000/2024/400199/2 від 31.10.2024 відповідач зазначив, що відповідно до положень Інкотермс термін FCA (…Named place) вибір місця постачання вплине на зобов`язання зі завантаження і розвантаження товару у даному місці. Якщо постачання здійснюється у приміщенні продавця, то продавець несе відповідальність за завантаження. Якщо ж постачання здійснюється в інше місце, продавець відповідальності за відвантаження товару не несе. Згідно гр. 20 МД та гр.4 CMR від 26.10.2024 р. № 1853, товар завантажений в м. KAYSERI TR (Туреччина), а адресою продавця є м. IZMIT Туреччина. Отже, витрати з навантаження, а також складські збори покладені на покупця, проте такі витрати (складові митної вартості) в товаросупровідних документах не відображені та не включені до розрахунку митної вартості.

Як встановив суд, м. Кайсері, Туреччина є юридичною адресою продавця, а відправлення товару здійснюється на умовах поставки FCA Izmit.

Територіально завантаження відбувалося у районі Basiskele Провінції Косаеli місті Izmit країна Turkiye. Саме тому зазначення в документах таких місць Basiskele Косаеli Izmit Turkiye не суперечить умовам поставки, так як все знаходиться в одній територіальній громаді. Крім цього, позивач на стадії митного оформлення товару надав відповідачу роз`яснення щодо місця завантаження товару, що підтверджується листом 18/9-1 від 18.09.2024 року.

Відповідно до рахунку-фактури № СФ-0000980 від 28.10.2024 вартість транспортного перевезення до кордону з Україною становить 100000,00 грн. Страхування вантажу не здійснювалось. Вартість упакування, навантаження входить до ціни товару відповідно до 2.1 Договору.

З огляду на викладене, суд вважає, що вказане зауваження митного органу жодним чином не впливає на числові значення митної вартості товару.

Окрім цього, у оскарженому рішенні відповідач зазначив, що у гр. 20 МД задекларовано умови поставки FCA Іzmit, у інвойсі KKE079 зазначені умови поставки FCA Іzmit. Проте, у гр.4 ЦМР зазначено місце завантаження товару Kocaeli-Turkey. У рахунку на оплату витрат на транспортування зазначено маршрут Basiskele Kocaeli-Izmit. Протиріччя у даних не дає змоги встановити точний маршрут перевезення, а отже, перевірити правильність розрахунку складових митної вартості. Вищезазначений рахунок не містить відомостей про особу відповідальну за надану інформацію.

Як встановив суд, територіально завантаження відбувалося у районі Basiskele Провінції Косаеli місті Izmit країна Turkiye. Саме тому зазначення в документах таких місць Basiskele Косаеli Izmit Turkiye не суперечить умовам поставки, так як все знаходиться в одній територіальній громаді. Крім цього, позивач на стадії митного оформлення товару надав відповідачу роз`яснення щодо місця завантаження товару, що підтверджується листом 18/9-1 від 18.09.2024.

Відповідно до рахунку-фактури № СФ-0000859 від 17.09.2024 вартість транспортного перевезення до кордону з Україною становить 95000,00 грн. Страхування вантажу не здійснювалось. Вартість упакування, навантаження входить до ціни товару відповідно до 2.1 Договору.

Судом встановлено, що в оскаржуваному рішенні зазначено: відповідно до вимог п. 3.3 зовнішньоекономічного контракту від 02.09.2024 № 020924 визначено, що поставка має здійснюватись на підставі письмової Заявки Покупця. Проте даний документ декларантом не надано митному органу, що є порушення положень даної угоди.

Суд зазначає, що стаття 53 МК України визначає перелік документів, що подаються на підтвердження заявленої митної вартості. Серед зазначеного переліку немає замовлень. При цьому, згідно з частиною п`ятою статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Отже, замовлення/заявка не є первинним документом, який містить в собі інформацію про вартість товару. Замовлення/заявка не має вплив на числові визначення митної вартості.

За наведеного, суд вважає, що описане відповідачем зауваження щодо неподання замовлення жодним чином не стосуються неможливості визнання задекларованої митної вартості.

Окрім цього, у оскарженому рішенні відповідач зазначив, що відповідно до вимог п.6.1 зовнішньоекономічного контракту від 02.09.2024 № 020924 визначено, що кожне постачання товару може супроводжуватись наступними документами у тому числі коносамент. Проте даний документ декларантом не надано митному органу, що є порушенням положень даної угоди.

Суд зазначає, що коносамент це документ, який підтверджує відносини з перевезення вантажу морським транспортом відповідно до Кодексу торговельного мореплавства.

Як встановив суд, у спірних правовідносинах перевезення вантажу, здійснювалось автомобільним транспортом та підтверджується міжнародною ватажною накладною CMR, яка є альтернативним документом, який супроводжує вантаж відповідно до п. 6.1 Контракту.

Окрім цього, у оскарженому рішенні відповідач зазначив, що у графі митної декларації країни відправлення від 25.10.2024 №24341300ЕХ00892117 зазначено що до митного оформлення було надано Е FATURA 25.10.2024 № 821/1-2-3, проте такий документ декларантом не надано митному органу з метою перевірки інформації щодо вартісних характеристик товару який оцінюється.

Як встановив суд, відповідно до п. 4.2. Договору купівлі-продажу умови оплати зазначені у Проформі Інвойсу на певну партію товару. У разі переплати вона зараховується в рахунок майбутніх поставок. У разі недоплати Покупець зобов`язується здійснити доплату не пізніше, ніж за 30 днів з моменту поставки певної партії Товару. Перед здійсненням постановок сторони узгодили попередню вартість у специфікації та рахунку проформі.

При безпосередній поставці товарів за митними деклараціями продавцями видавалися комерційні інвойси (рахунки-фактури), у яких визначено конкретну вагу товару у кілограмах, який постачатиметься і відповідно точну вартість цієї кількості товару.

Отже, суд приходить до висновку, що вказані відповідачем обставини жодним чином не свідчать про наявність розбіжностей чи відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Стосовно посилань відповідача про те, що ним проводилися консультації із декларантом з метою визначення основи вартості товару, суд такі не приймає до уваги, оскільки вважає, що формальне посилання відповідача в оскаржуваному рішенні на проведення консультацій із декларантом без фактичного їх проведення не може бути підтвердженням здійснення таких консультацій. Як зазначено, відповідач не конкретизував документи, які слід подати декларантом для підтвердження задекларованої митної вартості товару, що ставить під сумнів проведення таких консультацій в усній формі взагалі.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 14.06.2022 у справі №809/257/17.

Щодо рішення про коригування митної вартості №UA209000/2024/400207/2 від 13.11.2024, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості №UA209000/2024/400207/2 від 13.11.2024 відповідач зазначив, що у гр.3 зазначено місце призначення-Україна, Львів, проте, у рахунку на відшкодування витрат на перевезення зазначено маршрут Прубне-Пустомити.

Суд зазначає, що стаття 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956 р.) містить перелік інформації, яка зазначається в CMR, а саме: вантажна накладна містить такі дані: а) дата і місце складання вантажної накладної; b) ім`я та адреса відправника; с) ім`я та адреса перевізника; d) місце і дата прийняття вантажу до перевезення і передбачене місце його доставки; е) ім`я та адреса одержувача; f) прийняте позначення характеру вантажу і спосіб його упакування та, у випадку перевезення небезпечних вантажів, їх загальновизнане позначення; g) кількість вантажних місць, їх спеціальне маркування і нумерація місць; h) вага вантажу брутто чи виражена в інших одиницях виміру кількість вантажу; і) платежі, пов`язані з перевезенням (провізна плата, додаткові платежі, митні збори, а також інші платежі, що стягуються з моменту укладання договору до доставки вантажу); j) інструкції, необхідні для виконання митних та інших формальностей; к) заява про те, що перевезення здійснюється, незалежно від будь-яких умов, згідно положень дійсної Конвенції.

У випадку потреби, вантажна накладна повинна також містити наступні дані: а) заява про те, що перевантаження забороняється; b) платежі, які відправник зобов`язується сплатити; с) сума платежу, що підлягає сплаті при доставці; d) декларована вартість вантажу і сума додаткової цінності його для відправника; е) інструкції відправника перевізнику відносно страхування вантажу; f) погоджений термін, протягом якого повинно бути виконано перевезення; g) перелік документів, переданих перевізнику. Сторони можуть внести у вантажну накладну будь-яку іншу інформацію, яку вони вважають корисною.

Отже, стаття 6 Конвенції не містить жодного згадування про те, що в CMR в обов`язковому порядку повинен міститися штамп та підпис відправника, а також перевізника. В той же час, CMR, які надані митному органу під час митного оформлення товару, містили усі дані, які надавали змогу підтвердити дані про: дату складання CMR; вантажовідправника, вантажоотримувача, перевізника, вагу і кількість товару, місце навантаження та місце розвантаження товару.

У матеріалах справи наявні достатні докази, зокрема, сама CMR, митна декларація, рахунок щодо витрат на транспортування, рахунок проформа, рахунок-фактура (комерційний інвойс), заявка, з яких вбачається, що місто розвантаження м. Пустомити (Україна). Наведені обставини вказують на те, що поставка товару відбувалась відповідно до умов договору.

З огляду на викладене, суд вважає, що вказане зауваження митного органу жодним чином не впливає на числові значення митної вартості товару.

Окрім цього, у оскарженому рішенні відповідач зазначив, що у гр. 20 мд задекларовано умови поставки FCA Іzmit, у інвойсі зазначені умови поставки FCA Іzmit. Проте, у гр.4 ЦМР зазначено тільки країну завантаження Туреччина. У рахунку на оплату витрат на транспортування зазначено маршрут Kocaeli-Порубне Пустомити у даних не дає змоги встановити точний маршрут перевезення, а отже, перевірити правильність розрахунку складових митної вартості.

Як встановив суд, що територіально завантаження відбувалося у районі Basiskele Провінції Косаеli місті Izmit країна Turkiye. Саме тому зазначення в документах таких місць Basiskele Косаеli Izmit Turkiye не суперечить умовам поставки, так як все знаходиться в одній територіальній громаді. Крім цього, позивач на стадії митного оформлення товару надав відповідачу роз`яснення щодо місця завантаження товару, що підтверджується листом 18/9-1 від 18.09.2024 року.

Відповідно до рахунку-фактури № СФ-0000980 від 28.10.2024 вартість транспортного перевезення до кордону з Україною становить 100000,00 грн. Заявка на перевезення, рахунок-фактура, довідка про транспортні витрати, комерційний інвойс у сукупності підтверджують, маршрут перевезення та вартість транспортування.

Окрім цього, у оскарженому рішенні відповідач зазначив, що положенням п.1.2. контракту купівлі-продажу від передбачено що якість товару повинна відповідати експортним стандартам країни виробника та сертифікату якості заводу виробника. Декларантом не надано документ, що підтверджує такі норми.

Суд з цього приводу зазначає, що відповідно до статті 53 МК України у випадках, передбачених Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені МК України (ст. 53) заборонено. Аналогічна правова позиція наведена в рішенні Верховного Суду від 05.03.2019 у справі №815/5791/17.

Суд висновує про те, що відповідно до вимог МК України сертифікат якості та документи, що підтверджують виробника товару та ТМ, не є документами, що підтверджують митну вартість.

Також слід зазначити, що відповідно до умов контракту ціна товару не поставлена в залежність від якості товару.

Отож ненадання продавцем сертифікату якості та документів, що підтверджують виробника товару та ТМ, може свідчити про невиконання продавцем умов контракту, в частині надання сертифікату, проте не може свідчити про заниження митної вартості.

Слід зазначити, що виконання чи невиконання умов договору випливає з договірних правовідносин між позивачем як покупцем та продавцем.

В свою чергу, Львівська митниця не є тим органом на якого законодавством покладено обов`язок здійснювати контроль за виконанням цивільно-правових угод. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.10.2018 №815/137/17. До того ж, обставини щодо ненадання сертифікату якості та документів, що підтверджують виробника товару та ТМ, можуть свідчити про виконання (неналежне виконання) продавцем умов договору. Разом з цим, вони не повинні сприйматись як безумовне свідчення про наявність розбіжностей чи неповноти документів, доданих до митної декларації. Суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22.08.2019 у справі № 810/2784/18.

Окрім цього, у оскарженому рішенні відповідач зазначив, що п.3.3. контракту передбачено наявність Заявок, на підставі погодження яких формуються Специфікація до контракту та проформа Заявка не надана митному органу.

Суд зазначає, що стаття 53 МК України визначає перелік документів, що подаються на підтвердження заявленої митної вартості. Серед зазначеного переліку немає замовлень. При цьому, згідно з частиною п`ятою статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Отже, замовлення/заявка не є первинним документом, який містить в собі інформацію про вартість товару. Замовлення/заявка не має вплив на числові визначення митної вартості.

За наведеного, суд вважає, що описане відповідачем зауваження щодо неподання замовлення жодним чином не стосуються неможливості визнання задекларованої митної вартості.

Окрім цього, у оскарженому рішенні відповідач зазначив, що у відповідно п. 4.1 Контракту оплата повинна здійснюватись відповідно із проформою-інвойсом на кожну партію товару . До митного оформлення надано специфікацію на суму -82500$ та рахунок-проформу №7 від 01.10.2024 на суму 82500 дол.США, умови поставки FCA Ізміт; умови оплати 100% попередня оплата . До митного оформлення надано платіжну інструкцію №18 від 01.11.2024 на суму 24000дол. США. Поданий до митного оформлення інвойс №KKE100, видано на суму -28141,25дол.США Ідентифікувати платіжні документи із даною поставкою неможливо.

Як встановив суд, відповідно до п. 4.2. Контракту купівлі-продажу умови оплати зазначені у Специфікації та Проформі Інвойсу на певну партію товару. У разі переплати вона зараховується в рахунок майбутніх поставок. У разі недоплати Покупець зобов`язується здійснити доплату не пізніше, ніж за 20 днів з моменту поставки певної партії Товару.

У комерційній пропозиції № 01/10-1 від 01.10.2024, специфікації № 3 від 01.10.2024, рахунку-проформі № 7 від 01.10.2024, продавець запропонував ціни 1250 доларів США за 1 тонну товару. Позивач здійснив передоплату за товар відповідно до рахунку-проформи № 7 від 23.10.2024 на підставі платіжного доручення № 18 на суму 24000,00 доларів США.

У комерційному інвойсі KKE100 від 05.11.2024 зазначено, що вартість 22513 кг товару становить 28141,25 доларів США. Вартість 1 кг товару становить 1,25долари США.

Таким чином, згідно з актом звірки у позивача виникла заборгованість перед постачальником, яка відповідно до п. 4.2 Контракту має бути сплачена протягом 20 днів з моменту поставки цієї партії Товару.

Даючи оцінку умовам поставки та умовам оплати (до виставлення інвойсу), слід виходити з того, що обставини здійснення платежу можуть свідчити про виконання (неналежне виконання) покупцем умов зовнішньоекономічного договору. Разом з цим, вони не повинні сприйматись як безумовне свідчення про наявність розбіжностей чи неповноти документів, доданих до митної декларації. Суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.08.2019 у справі №810/2784/18.

До того ж, фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка), не впливають на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені). Аналогічне правозастосування міститься у постанові Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №815/329/17.

Окрім цього, у оскарженому рішенні відповідач зазначив, що у поданому до митного оформлення інвойсі KKE100 міститься позиція товару із характеристиками: napkin 15gsm 330 (папір серветковий щільністю 330г/ м2), проте, у специфікації, проформі згадана позиція відсутня, натомість присутня napkin 15gsm 230.

Відповідно до п. 3.3 Контракту точна кількість та остаточна вартість певної партії товару вказана в інвойсах. Отже, вартість цієї товарної позиції підтверджується комерційним інвойсом. Тому зауваження митного органу є безпідставними.

Саме рахунок-фактура (комерційний інвойс) є тим документом, остаточно визначає всі характеристики товару, який постачатиметься. На підставі комерційного інвойсу видається сертифікат походження, а тому позивачем було імпортовано позицію товару із характеристиками: napkin 15gsm 330 (папір серветковий щільністю 330г/ м2).

Судом встановлено, що в оскаржуваному рішенні відповідач зазначив, що заявка на здійснення послуг з перевезення вантажу не засвідчена стороною виконавця. Заявка містить посилання на договір від 04.11.2024 №04/11-1, проте до митного оформлення надано договір 06/09-1 від 06.09.24.

Як встановив суд, позивач надав договір від 04.11.2024 №04/11-1 до митного оформлення товару, про що свідчать докази, долучені відповідачем до відзиву.

Окрім цього, законодавством не передбачено посвідчення заяви стороною виконавця, а тому суд відхиляє вказане зауваження.

Суд додатково зазначає, що рахунок-фактура та довідка про транспортні витрати підтверджують виконання умов договору.

Судом встановлено, що в оскаржуваному рішенні відповідач зазначив, що за власним бажанням декларантом надано лист-роз`яснення щодо подання до митного оформлення Заявок. Відповідно до змісту листа необхідно зауважити наступне. Специфікація та інвойс є результатом розгляду Заявки. Проте, за яких умов погоджені ціни вказані документи не висвітлюють, тобто відсутня можливість переконатись.

Суд наголошує на тому, що умови погодження ціни випливають з договірних правовідносин між позивачем як покупцем та продавцем.

В свою чергу, Львівська митниця не є тим органом на якого законодавством покладено обов`язок здійснювати контроль за виконанням цивільно-правових угод. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.10.2018 №815/137/17.

Стосовно посилань відповідача про те, що ним проводилися консультації із декларантом з метою визначення основи вартості товару, суд такі не приймає до уваги, оскільки вважає, що формальне посилання відповідача в оскаржуваному рішенні на проведення консультацій із декларантом без фактичного їх проведення не може бути підтвердженням здійснення таких консультацій. Як зазначено вище, відповідач не конкретизував документи, які слід подати декларантом для підтвердження задекларованої митної вартості товару, що ставить під сумнів проведення таких консультацій в усній формі взагалі.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 14.06.2022 у справі №809/257/17.

Щодо рішення про коригування митної вартості №UA209000/2024/400217/2 від 29.11.2024, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості №UA209000/2024/400217/2 від 29.11.2024 відповідач зазначив, що відповідно до положень Інкотермс -2010, термін FCA (Free Carrier (... named place) Франко перевізник (... назва місця) означає, що продавець доставить товар, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця. Ціна FCA (FCA price) означає, що контрактна (фактурна) ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару і експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, вартість доставки до основного перевізника в місці, вказаному покупцем та навантаження товару в транспортний засіб, без вартості доставки (фрахту) до покупця. Відповідно до частини 10 статті 58 Митного кодексу України, до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: - витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на страхування цих товарів. Відповідно до Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 N 599, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 червня 2012 р. за №984/21296, у розділі Б „Складові митної вартості, гривень зазначаються витрати (складові митної вартості), передбачені частиною десятою статті 58 Кодексу, що не включені до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, підтверджені документально (договорами, рахунками, товаротранспортними накладними, розрахунками на основі транспортних тарифів тощо). Відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, згідно заявлених умов поставки, для підтвердження митної вартості товарів подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012р. № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», для підтвердження витрат на транспортування декларантом надаються наступні документи: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури. Згідно наданих декларантом комерційних документів для підтвердження витрат на транспортування до митного кордону а саме рахунку фактури на перевезення від 27.12.2024 № 12 декларантом до розрахунку митної вартості товару не враховані витрати понесені покупцем на здійснення страхування вантажу.

Як встановив суд, відповідно до п. 1.1 Договору на транспортне обслуговування №12/11-1 від 12.11.2024 сторони домовились, що за даним Договором Замовник може доручити Перевізнику організувати страхування вантажу та інші додаткові послуги, що вказуються у заявці.

У заявці не має вказівок про необхідність страхування вантажу.

Позивач не доручав перевізнику обов`язку по страхуванню вантажу.

Таким чином, у даному випадку передбачена можливість, а не обов`язок здійснення страхування вантажу, а тому посилання контролюючого органу на відсутність відомостей про страхування вантажу є безпідставним.

Окрім цього, у оскарженому рішенні відповідач зазначив, що відповідно до інформації яка наведена у рахунку-фактурі від 18.11.2024 № ККЕ104, митним органом встановлено, що фактурна вартість товару який ввозиться на митну територію України становить 1,22 дол. США /кг. У рахунку - проформі від 01.10.2024 № 7, який надано декларантом до митного оформлення фактурна вартість товару встановлена на рівні 1,25 дол. США/ кг. Згідно з інформацією, яка наведена у гр. 70 «призначення платежу» банківського платіжного документу, який свідчить про факт перерахування коштів за товар що імпортується, наведено реквізити зовнішньоекономічної угоди а також йде посилання на безпосередньо проформу - інвойс від 01.10.2024 № 7. Відповідно до вимог ст. 49 МКУ, під митною вартістю розуміється вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Оплата за товари які оцінюються, як вказано вище, проведена на підставі рахунку - проформи. Отже на підставі вищезазначеного, можна стверджувати, що митна вартість товару визначена не вірно.

Як встановив суд, у листі № 18-11 від 18.11.2024, який було надано до митного оформлення, продавець повідомив, що у рахунку-проформі № 7 від 01.10.2024 ціна целюлози становила 1250 доларів США. На момент написання листа ціна впала, і тому завод-виробник знижує ціни до 1220 доларів США за тонну. Тому продавець у комерційній пропозиції № 18/11-1 від 18.11.2024 запропонував ціни 1220 доларів США за 1 тонну товару (паперу-основи для виробів санітарно гігієнічного призначення). У специфікації № 3.0 від 18.11.2024 продавець також визначив, що вартість 1 метричної тони товару дорівнює 1220 доларів США.

Позивач здійснив передоплату за товар на момент поставки товару, що і підтверджується відповідною платіжною інструкцією. Підсумковий асортимент товару, його ціна та умови поставки і оплати відображені у комерційному інвойсі та роз`ясненні від постачальника.

Отже, ціна товару визначена позивачем правильно відповідно до комерційного інвойсу, листа постачальника, специфікації та комерційної пропозиції.

Судом встановлено, що в оскаржуваному рішенні зазначено: відповідно до рахунку фактури на перевезення від 27.11.2024 № 12 вказано вартість маршруту перевезення від м. Каджаелі до м/п Порубне - 95000 грн. Відповідно до інформації яка наведена у гр. 4 CMR від 18.11.2024 № 02467 завантаження товару здійснювалось у м. Ізміт. Таким чином декларантом до розрахунку митної вартості не були враховані частина транспортних витрат від м. Ізміт до м. Коджаелі.

Як встановив суд, територіально завантаження відбувалося у районі Basiskele Провінції Косаеli місті Izmit країна Turkiye. Саме тому зазначення в документах таких місць Basiskele Косаеli Izmit Turkiye не суперечить умовам поставки, так як все знаходиться в одній територіальній громаді. Крім цього, позивач на стадії митного оформлення товару надав відповідачу роз`яснення щодо місця завантаження товару, що підтверджується листом 18/9-1 від 18.09.2024.

Отже, позивачем подано документи, які підтверджують маршрут перевезення і вартість транспортування.

Окрім цього, у оскарженому рішенні відповідач зазначив, що у графі митної декларації країни відправлення від 25.10.2024 №24341300ЕХ00892117 зазначено що до митного оформлення було надано Е FATURA 25.10.2024 № 821/1-2-3, проте такий документ декларантом не надано митному органу з метою перевірки інформації щодо вартісних характеристик товару який оцінюється.

Як встановив суд, відповідно до п. 4.2. Договору купівлі-продажу умови оплати зазначені у Проформі Інвойсу на певну партію товару. У разі переплати вона зараховується в рахунок майбутніх поставок. У разі недоплати Покупець зобов`язується здійснити доплату не пізніше, ніж за 30 днів з моменту поставки певної партії Товару. Перед здійсненням постановок сторони узгодили попередню вартість у специфікації та рахунку проформі.

При безпосередній поставці товарів за митними деклараціями продавцями видавалися комерційні інвойси (рахунки-фактури), у яких визначено конкретну вагу товару у кілограмах, який постачатиметься і відповідно точну вартість цієї кількості товару.

Отже, суд дійшов висновку, що вказані відповідачем обставини жодним чином не свідчать про наявність розбіжностей чи відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Стосовно посилань відповідача про те, що ним проводилися консультації із декларантом з метою визначення основи вартості товару, суд такі не приймає до уваги, оскільки вважає, що формальне посилання відповідача в оскаржуваному рішенні на проведення консультацій із декларантом без фактичного їх проведення не може бути підтвердженням здійснення таких консультацій. Як зазначено вище, відповідач не конкретизував документи, які слід подати декларантом для підтвердження задекларованої митної вартості товару, що ставить під сумнів проведення таких консультацій в усній формі взагалі.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 14.06.2022 у справі №809/257/17.

Щодо рішення про коригування митної вартості №UA209000/2024/400219/2 від 02.12.2024, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості №UA209000/2024/400219/2 від 02.12.2024 відповідач зазначив, що відповідно до положень Інкотермс -2010, термін FCA (Free Carrier (... named place) Франко перевізник (... назва місця) означає, що продавець доставить товар, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця. Ціна FCA (FCA price) означає, що контрактна (фактурна) ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару і експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, вартість доставки до основного перевізника в місці, вказаному покупцем та навантаження товару в транспортний засіб, без вартості доставки (фрахту) до покупця. Відповідно до частини 10 статті 58 Митного кодексу України, до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: - витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на страхування цих товарів. Відповідно до Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 N 599, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 червня 2012 р. за №984/21296, у розділі Б „Складові митної вартості, гривень зазначаються витрати (складові митної вартості), передбачені частиною десятою статті 58 Кодексу, що не включені до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, підтверджені документально (договорами, рахунками, товаротранспортними накладними, розрахунками на основі транспортних тарифів тощо). Відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, згідно заявлених умов поставки, для підтвердження митної вартості товарів подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012р. № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», для підтвердження витрат на транспортування декларантом надаються наступні документи: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури. Згідно наданих декларантом комерційних документів для підтвердження витрат на транспортування до митного кордону а саме: рахунку фактури на перевезення від 27.11.2024 № 02 декларантом до розрахунку митної вартості товару не враховані витрати понесені покупцем на здійснення страхування вантажу.

Як встановив суд, відповідно до п. 1.1 Договору на транспортне обслуговування №12/11-1 від 12.11.2024 сторони домовились, що за даним Договором Замовник може доручити Перевізнику організувати страхування вантажу та інші додаткові послуги, що вказуються у заявці.

У заявці не має вказівок про необхідність страхування вантажу.

Позивач не доручав перевізнику обов`язку по страхуванню вантажу.

Таким чином, у даному випадку передбачена можливість, а не обов`язок здійснення страхування вантажу, а тому посилання контролюючого органу на відсутність відомостей про страхування вантажу є безпідставним.

Судом встановлено, що в оскаржуваному рішенні зазначено: рахунок на транспортування складений 27.11.2024, відповідно до відміток на товаросупровідних документах вантаж перетнув кордон 03.12.2024, отже, станом на 27.11.2024 відомості, щодо витрат на транспортування не були відомі у повному обсязі.

Суд зазначає, що декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією №24UA65U8 в якості підстави для застосування основного методу було надано такі документи, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 митної декларації: Контракт купівлі-продажу товарів № 020924 від 02.09.2024, прейскурант (прайс-лист) виробника товару № 06/11 1 від 06.11.2024, специфікацію № 4 від 06.11.2024, рахунок-проформу (Proforma invoice) № 0 від 06.11.2024, рахунок-фактуру (Commercial invoice) № KKE107 від 28.11.2024, пакувальний лист (Packing list) б/н від 28.11.2024, сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) № С1042472 від 28.11.2024, договір перевезення № 04/11-1 від 04.11.2024, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № СФ-000011 від 27.11.2024, автотранспортна накладна (Road consignment note) від 28.11.2024, копія митної декларації країни відправлення № 24341200EX00416506 від 28.11.2024, сертифікат якості (Certificate of quality) FR.GLB.TISSUE-073 від 01.07.2022, банківський платіжний документ, що стосується товару № 29 від 20.11.2024 та № 32 від 26.11.2024, бухгалтерський документ, що підтверджує вартість товару № 020924-2 від 26.11.2024, інші некласифіковані документи № 18/9-1 від 18.09.2024, № 27/11-1 від 21.11.2024, № 15/11 від 15.11.2024.

Таким чином, суд вважає, що надані до митного оформлення документи в повній мірі підтверджували вартість перевезення, містили дані про вартість перевезення зазначену в національній валюті гривні.

Отже, суд дійшов висновку, що вказані відповідачем обставини жодним чином не свідчать про наявність розбіжностей чи відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, або наявність ознак не автентичності поданих до митного оформлення документів.

Таким чином, відповідач мав можливість встановити дійсну вартість товару, який переміщався через митний кордон України, а подані декларантом до митного оформлення документи відповідали вимогам частини другої статті 53 МК України.

Окрім цього, у оскарженому рішенні відповідач зазначив, що у гр. 4 ЦМР «місце завантаження» зазначено тільки назву країни, без вказання конкретного місця завантаження. У рахунку на транспортування зазначено наступний маршрут транспортування: Коджаелі-Порубне-Пустомити, проте у гр. 20 МД задекларовано умови поставки-FCA IZMIT. Протиріччя у даних, щодо маршруту транспортування унеможливлює перевірку правильності розрахунку витрат на транспортування.

Суд зазначає, що стаття 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956 р.) містить перелік інформації, яка зазначається в CMR, а саме: вантажна накладна містить такі дані: а) дата і місце складання вантажної накладної; b) ім`я та адреса відправника; с) ім`я та адреса перевізника; d) місце і дата прийняття вантажу до перевезення і передбачене місце його доставки; е) ім`я та адреса одержувача; f) прийняте позначення характеру вантажу і спосіб його упакування та, у випадку перевезення небезпечних вантажів, їх загальновизнане позначення; g) кількість вантажних місць, їх спеціальне маркування і нумерація місць; h) вага вантажу брутто чи виражена в інших одиницях виміру кількість вантажу; і) платежі, пов`язані з перевезенням (провізна плата, додаткові платежі, митні збори, а також інші платежі, що стягуються з моменту укладання договору до доставки вантажу); j) інструкції, необхідні для виконання митних та інших формальностей; к) заява про те, що перевезення здійснюється, незалежно від будь-яких умов, згідно положень дійсної Конвенції.

У випадку потреби, вантажна накладна повинна також містити наступні дані: а) заява про те, що перевантаження забороняється; b) платежі, які відправник зобов`язується сплатити; с) сума платежу, що підлягає сплаті при доставці; d) декларована вартість вантажу і сума додаткової цінності його для відправника; е) інструкції відправника перевізнику відносно страхування вантажу; f) погоджений термін, протягом якого повинно бути виконано перевезення; g) перелік документів, переданих перевізнику. Сторони можуть внести у вантажну накладну будь-яку іншу інформацію, яку вони вважають корисною.

Отже, стаття 6 Конвенції не містить жодного згадування про те, що в CMR в обов`язковому порядку повинен міститися штамп та підпис відправника. В той же час, CMR, які надані митному органу під час митного оформлення товару, містили усі дані, які надавали змогу підтвердити дані про: дату складання CMR; вантажовідправника, вантажоотримувача, перевізника, вагу і кількість товару, місце навантаження та місце розвантаження товару.

Окрім цього, за висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 20.06.2023 у справі №380/1221/20, у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Відповідно до ст. 4 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, складанням вантажної накладної підтверджується договір перевезення. Таким чином, умови міжнародного перевезення товарів не стосуються й безпосередньо не впливають на ціну товару. У зв`язку з чим, самі по собі недоліки щодо оформлення вантажних накладних CMR, не є такими, що можуть бути підставою для сумніву щодо правильності визначення митної вартості товарів..

Як встановив суд, територіально завантаження відбувалося у районі Basiskele Провінції Косаеli місті Izmit країна Turkiye. Саме тому зазначення в документах таких місць Basiskele Косаеli Izmit Turkiye не суперечить умовам поставки, так як все знаходиться в одній територіальній громаді. Крім цього, позивач на стадії митного оформлення товару надав відповідачу роз`яснення щодо місця завантаження товару, що підтверджується листом 18/9-1 від 18.09.2024.

Відповідно до рахунку-фактури № 000002 від 27.11.2024 вартість транспортного перевезення до кордону з Україною становить 100000,00 грн.

Отже, позивачем подано документи, які підтверджують маршрут перевезення і вартість транспортування.

Судом встановлено, що в оскаржуваному рішенні зазначено: у інвойсі від 22.11.2024 № KKE105 зазначено умови оплати попередня оплата-100%, сума інвойсу-26306,86 $. до митного оформлення надано 2 платіжні інструкції - №29 на суму 27700дол. США та №32 на суму 25000дол. США. Співставити платіж із даної поставкою неможливо.

Як встановив суд, відповідно до п. 4.2. Контракту купівлі-продажу умови оплати зазначені у Специфікації та Проформі Інвойсу на певну партію товару. У разі переплати вона зараховується в рахунок майбутніх поставок. У разі недоплати Покупець зобов`язується здійснити доплату не пізніше, ніж за 20 днів з моменту поставки певної партії Товару.

У комерційній пропозиції № 06/11-1 від 06.11.2024, специфікації № 4 від 06.11.2024, рахунку-проформі № 0 від 06.11.2024 року, продавець запропонував ціни 1220 доларів США за 1 тонну товару. Позивач здійснив передоплату за товар відповідно до рахунку-проформи № 0 від 06.11.2024 на підставі платіжного доручення № 29 на суму 27700,00 доларів США та № 32 на суму 25000 доларів США.

У комерційному інвойсі KKE105 від 22.11.2024 року зазначено, що вартість 21563 кг товару становить 26306,86 доларів США. Вартість 1 кг товару становить 1,22 долари США.

Таким чином, згідно з актом звірки у позивача виникла переплата перед постачальником, яка відповідно до п. 4.2 Контракту зараховується в рахунок майбутніх поставок.

Отже, суд приходить до висновку, що вказані відповідачем обставини жодним чином не свідчать про наявність розбіжностей чи відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Стосовно посилань відповідача про те, що ним проводилися консультації із декларантом з метою визначення основи вартості товару, суд такі не приймає до уваги, оскільки вважає, що формальне посилання відповідача в оскаржуваному рішенні на проведення консультацій із декларантом без фактичного їх проведення не може бути підтвердженням здійснення таких консультацій. Як зазначено вище, відповідач не конкретизував документи, які слід подати декларантом для підтвердження задекларованої митної вартості товару, що ставить під сумнів проведення таких консультацій в усній формі взагалі.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 14.06.2022 у справі №809/257/17.

Щодо рішення про коригування митної вартості № UA209000/2024/400223/2 від 04.12.2024, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості №UA209000/2024/400223/2 від 04.12.2024 відповідач зазначив, що відповідно до положень Інкотермс -2010, термін FCA (Free Carrier (... named place) Франко перевізник (... назва місця) означає, що продавець доставить товар, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця. Ціна FCA (FCA price) означає, що контрактна (фактурна) ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару і експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, вартість доставки до основного перевізника в місці, вказаному покупцем та навантаження товару в транспортний засіб, без вартості доставки (фрахту) до покупця. Відповідно до частини 10 статті 58 Митного кодексу України, до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: - витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на страхування цих товарів. Відповідно до Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 N 599, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 червня 2012 р. за №984/21296, у розділі Б „Складові митної вартості, гривень зазначаються витрати (складові митної вартості), передбачені частиною десятою статті 58 Кодексу, що не включені до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, підтверджені документально (договорами, рахунками, товаротранспортними накладними, розрахунками на основі транспортних тарифів тощо). Відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, згідно заявлених умов поставки, для підтвердження митної вартості товарів подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012р. № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», для підтвердження витрат на транспортування декларантом надаються наступні документи: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури. Згідно наданих декларантом комерційних документів для підтвердження витрат на транспортування до митного кордону а саме: рахунку фактури на перевезення від 27.11.2024 № СФ-0000011 декларантом до розрахунку митної вартості товару не враховані витрати понесені покупцем на здійснення страхування вантажу.

Як встановив суд, відповідно до п. 1.1 Договору на транспортне обслуговування №12/11-1 від 12.11.2024 сторони домовились, що за даним Договором Замовник може доручити Перевізнику організувати страхування вантажу та інші додаткові послуги, що вказуються у заявці.

У заявці не має вказівок про необхідність страхування вантажу.

Позивач не доручав перевізнику обов`язку по страхуванню вантажу.

Таким чином, у даному випадку передбачена можливість, а не обов`язок здійснення страхування вантажу, а тому посилання контролюючого органу на відсутність відомостей про страхування вантажу є безпідставним.

Окрім цього, у оскарженому рішенні відповідач зазначив, що у рахунку на транспортування зазначено наступний маршрут транспортування: Ізміт Коджаелі-Порубне- Пустомити, проте у гр..20 МД задекларовано умови поставки-FCA IZMIT. Протиріччя у даних, щодо маршруту транспортування унеможливлює перевірку правильності розрахунку витрат на транспортування.

Як встановив суд, територіально завантаження відбувалося у районі Basiskele Провінції Косаеli місті Izmit країна Turkiye. Саме тому зазначення в документах таких місць Basiskele Косаеli Izmit Turkiye не суперечить умовам поставки, так як все знаходиться в одній територіальній громаді. Крім цього, позивач на стадії митного оформлення товару надав відповідачу роз`яснення щодо місця завантаження товару, що підтверджується листом 18/9-1 від 18.09.2024.

Відповідно до рахунку-фактури № СФ-0000011 від 27.11.2024 та довідки про транспорті витрати вартість транспортного перевезення до кордону з Україною становить 100000,00 грн.

Отже, позивачем подано документи, які підтверджують маршрут перевезення і вартість транспортування.

Судом встановлено, що в оскаржуваному рішенні відповідач зазначив, що до митного оформлення надано договір на транспортування, не засвідчений стороною перевізника.

Як встановив суд, договір на транспортування засвідчений печаткою перевізника.

Суд додатково зазначає, що заявка на перевезення, рахунок-фактура та довідка про транспортні витрати засвідчені перевізником та підтверджують виконання умов договору.

Судом встановлено, що в оскаржуваному рішенні зазначено: -у інвойсі від 28.11.2024 №KKE107 зазначено умови оплати попередня оплата-100%, сума інвойсу-27331,66 $. до митного оформлення надано 2 платіжні інструкції- №29 на суму 27700дол. США та №32 на суму 25000дол. США. Платіжні інструкції посилаються на проформу-інвойс №0 від 06.11.2024, проте, до митного оформлення надано проформу 8 від 06.11.2024. сума проформи 103700. Співставити платіж із даної поставкою неможливо. Необхідно додати, що вищезазначені платіжні інструкції подавались для підтвердження здійснення платежу до мд 24UA65U8 від 02.12.2024.

Як встановив суд, Позивачем надано до митного оформлення проформу №0, однак, помилково зазначено її номер як 8, який є номером замовлення і також зазначений у проформі. Отже, зазначення проформи 8 є лише опискою.

Позивач здійснив передоплату за товар відповідно до рахунку-проформи №0 від 06.11.2024 на підставі платіжного доручення № 29 на суму 27700,00доларів США та № 32 на суму 25000 доларів США.

Згідно з актом звірки у позивача виникла переплата перед постачальником, яка відповідно до п. 4.2 Контракту зараховується в рахунок майбутніх поставок.

У комерційному інвойсі KKE107 від 28.11.2024 року зазначено, що вартість 22403 кг товару становить 26306,86 доларів США. Вартість 1 кг товару становить 1,22долари США.

Таким чином, згідно з актом звірки у позивача виникла переплата перед постачальником, яка відповідно до п. 4.2 Контракту зараховується в рахунок майбутніх поставок.

Даючи оцінку умовам поставки та умовам оплати (до виставлення інвойсу), слід виходити з того, що обставини здійснення платежу можуть свідчити про виконання (неналежне виконання) покупцем умов зовнішньоекономічного договору. Разом з цим, вони не повинні сприйматись як безумовне свідчення про наявність розбіжностей чи неповноти документів, доданих до митної декларації. Суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.08.2019 року у справі №810/2784/18.

До того ж, фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка), не впливають на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені). Аналогічне правозастосування міститься у постанові Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі №815/329/17.

Стосовно посилань відповідача про те, що ним проводилися консультації із декларантом з метою визначення основи вартості товару, суд такі не приймає до уваги, оскільки вважає, що формальне посилання відповідача в оскаржуваному рішенні на проведення консультацій із декларантом без фактичного їх проведення не може бути підтвердженням здійснення таких консультацій. Як зазначено вище, відповідач не конкретизував документи, які слід подати декларантом для підтвердження задекларованої митної вартості товару, що ставить під сумнів проведення таких консультацій в усній формі взагалі.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 14.06.2022 у справі №809/257/17.

Суд критично оцінює доводи відповідача щодо неподання позивачем додаткових документів до митного оформлення з огляду на наступне.

Згідно пункту 3 статті 53 Митного кодексу України митний орган має право у виняткових випадках на витребування додаткових документів.

В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.07.2019 у справі №809/872/17.

Неподання декларантом додаткових документів не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за першим методом, що підтверджується наданими до митного оформлення основними документами.

Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.08.2018 у справі №826/8799/16, від 19.12.2019 у справі № 810/5295/15, від 12.06.2020 у справі №826/4434/16.

Суд вважає, що твердження відповідача про те, що підставою для проведеного коригування стало те, що позивач не надав витребувані відповідачем додаткових документів, адже ці документи носять виключно інформаційний характер, а обов`язок щодо їх надання в декларанта на обґрунтований запит митниці в силу ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України виникає лише за умови наявності таких документів у декларанта.

Відтак, ненадання документів, які відсутні в декларанта, не свідчить про неналежне виконання вимог митниці надати додаткові документи та в цілому не може свідчити про наявність розбіжностей у наданих документах.

Повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 Митного кодексу України. Не надання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації. Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду справа № 809/857/17 від 02.03.2021; справа № 804/150/16 від 05.07.2022.

При цьому, відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення орган доходів і зборів повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення (у цьому випадку рішення про відмову у митному оформленні товару за ціною позивача); відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

У свою чергу декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено органом доходів і зборів. Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 02.07.2020 справа № 803/916/17 та від 08.10.2019 справа №803/776/17.

Відповідач безпідставно поставив під сумнів митну вартість товару зазначену позивачем та, як наслідок, весь поданий перелік документів і необґрунтовано витребував додаткові документи, оскільки відповідачем не доведено обставин, які б свідчили про існування у митного органу достатніх підстав для виникнення обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення позивачем числового значення митної вартості імпортованого товару.

iii. Щодо застосування резервного методу

Частина друга статті 55 МК України визначає, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1)обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 згаданого Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Зазначені висновки випливають, зокрема, з приписів пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, за яким у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 МК України) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, відображеною у постанові від 18.08.2021 у справі № 160/4944/19 та у постанові від 04.11.2021 у справі №120/2634/19-а.

Суд встановив:

- у рішенні про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/400199/2 від 31.10.2024 відповідач вказує, що джерелом інформації для коригування митної вартості товару слугувала МД № UA408020/2024/052221 від 21.10.2024, де митна вартість товару зі схожими характеристиками становить 1.6686 дол. США/кг., що свідчить про здійснення коригування митної вартості товарів за методом 2ґ.

- у рішенні про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/400207/2 від 13.11.2024 відповідач вказує, що джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД №UA408020/2024/45369 від 11.09.2024, де митна вартість товару з схожими характеристиками становила 1.6686 дол. США за кг, що свідчить про здійснення коригування митної вартості товарів за методом 2ґ.

- у рішенні про коригування митної вартості товарів №№UA209000/2024/400217/2 від 29.11.2024 відповідач вказує, що джерелом інформації для коригування митної вартості товару слугувала МД №UA110130/2024/26282 від 15.11.2024, де митна вартість товару зі схожими характеристиками становить 1.6686 дол. США/кг., що свідчить про здійснення коригування митної вартості товарів за методом 2ґ.

- у рішенні про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/400219/2 від 02.12.2024 відповідач вказує, що інформації для коригування митної вартості товару слугувала МД №UA110130/2024/26282 від 15.11.2024 де митна вартість товару зі схожими характеристиками становить 1.6686 дол. США/кг., що свідчить про здійснення коригування митної вартості товарів за методом 2ґ.

- у рішенні про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/400223/2 від 04.12.2024 відповідач вказує, що джерелом інформації для коригування митної вартості товару слугувала МД №UA110130/2024/26282 від 15.11.2024 де митна вартість товару зі схожими характеристиками становить 1.6686 дол. США/кг., що свідчить про здійснення коригування митної вартості товарів за методом 2ґ.

Верховний Суд у постанові від 05.02.2019 у справі № 816/1199/15, висловив позицію, згідно з якою у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно імпортовано до України. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

У всіх випадках, де посадові особи митниці брали за основу попередньо оформлені митні декларації, партії товарів не були співрозмірні з тими, що імпортувались нами, умови поставок були різними, однак жодного коригування проведено не було.

З урахуванням викладеного, суд висновує про протиправність рішень відповідача про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/400199/2 від 31.10.2024, №UA209000/2024/400207/2 від 13.11.2024, №UA209000/2024/400217/2 від 29.11.2024, №UA209000/2024/400219/2 від 02.12.2024, № UA209000/2024/400223/2 від 04.12.2024, у зв`язку з чим такі необхідно скасувати.

Окрім цього, у частині позову щодо визнання протиправними та скасування карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, то суд вказує, що у постанові від 23.07.2021 у справі №820/3979/17 Верховний Суд зазначив наступне: «Оскільки оскаржена в судовому порядку картка відмови носить похідний характер від прийнятих рішень про коригування митної вартості, вимогу про визнання її протиправною правомірно визнано судами обґрунтованою».

Відтак, беручи до уваги вказані висновки, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2024/001153, №UA209140/2024/001192, №UA209140/2024/001289, № UA209140/2024/001298, № UA209140/2024/001323 є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

V. Судові витрати

Відповідно до положень статті 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 12112,00грн.

Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.

03.07.2025 позивач подав до суду заяву про розподіл судових витрат, у якій просить 19000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Заява обґрунтована тим, що між позивачем (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Мицик, Кравчук і Партнери» (Виконавець) укладено договір про надання правничої допомоги № 08/01 від 08.01.2025 року (далі - Договір). Вартість роботи з оскарження одного пакета документів в суді першої інстанції за умови розгляду справи без виклику сторін складає 3 800 гривень. У договорі № 08/01 від 08.01.2025 року сторони визначили фіксований розмір гонорару. У Додатку № 3 від 28.04.2025 року сторони визначили перелік рішень про коригування митної вартості товарів та карток відмови, які оскаржуються. 23.06.2025 року АО «Мицик, Кравчук і Партнери» сформувало рахунок на оплату правничої допомоги у справі № 380/8632/25. Враховуючи, що справа розглядалась в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, то остаточний розмір судових витрат на професійну правничу допомогу становить 19000,00 грн.

04.07.2025 до суду від представника відповідача надійшли заперечення проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Вказані заперечення обґрунтовані тим, що такі витрати завищеними та неспівмірними зі складністю справи. Представник відповідача також зазначає, що адміністративна справа, є типовою і щодо такої категорії справ існує безліч правових висновків Верховного Суду. Просить суд звернути увагу на те, що така послуга як юридичний аналіз документів є складовою частиною послуги з підготовки позовної заяви та штучно виділена для збільшення розміру вартості правової допомоги. Щодо підготовки позову та його подання до суду, відповідач вважає, що заявлена до відшкодування вартість наданої позивачу послуги є значно завищеною та не співмірною зі складністю справи. Написання позовної заяви не вимагало значної юридичної і технічної роботи для такого високого розміру гонорару. Предмет спору у даній категорії справи не є складним, містить один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складеність процесуальних документів не є важкими.

Стаття 132 КАС України встановлює, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 КАС України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною сьомою статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Відповідно до частини дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з положеннями статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, обсягу наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 у справі Двойних проти України, від 30.03.2004 у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Суд при вирішенні вказаного питання враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 22.11.2019 у справі №810/1502/18.

Суд також зазначає, що в пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Суд встановив, що виконавцем в інтересах Клієнта, згідно Договору, у повному обсязі виконано зобов`язання у справі № 380/8632/25 на стадії розгляду справи судом першої інстанції, про що складено Акт наданих послуг від 23.06.2025:

- аналіз документів та написання позовної заяви про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів, прийняті Львівською митницею Державної митної служби України та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення, визначені в Додатку № 3 від 28.04.2025;

- написання відповіді на відзив у справі № 380/8632/25.

Загальна вартість робіт за договором становить 19000,00 грн.

Суд зазначає, що у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 134 КАС України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд вказує на те, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, слід керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат, суд при розподілі судових витрат має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі East/WestAllianceLimited проти України, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі Ботацці проти Італії (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

На підставі системного аналізу матеріалів справи та долучених представником позивача доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за необхідне зазначити, що витрати на послуги, надані згідно з вказаним переліком на загальну суму 19000грн не відповідають критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та є явно завищеними, оскільки справа за своїм характером не є складною, не потребує значного часу на виконання відповідних робіт (надання послуг) та не є співмірною із обсягом наданих адвокатом послуг та ціною позову.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що сума судових витрат на правничу допомогу, яку позивач просить стягнути за рахунок відповідача, підлягає зменшенню у зв`язку з відсутністю ознак співмірності, визначених частиною п`ятою статті 134 КАС України.

Таким чином з врахуванням принципу співмірності та розумності судових витрат, ступеня складності предмета спору, виходячи з конкретних обставин справи та змісту виконаних послуг, суд вважає за необхідне зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу до 4000,00 грн.

Тому заяву представника позивача про розподіл судових витрат необхідно задовольнити частково.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 243, 244, 245 КАС України, суд

в и р і ш и в:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Лео Смарт Логістикс» до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/400199/2 від 31.10.2024, №UA209000/2024/400207/2 від 13.11.2024, № UA209000/2024/400217/2 від 29.11.2024, №UA209000/2024/400219/2 від 02.12.2024, № UA209000/2024/400223/2 від 04.12.2024.

Визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2024/001153, №UA209140/2024/001192, №UA209140/2024/001289, №UA209140/2024/001298, № UA209140/2024/001323.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці , місцезнаходження: 79000, місто Львів, вулиця Костюшка, 1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лео Смарт Логістикс» , місцезнаходження: 81100, Львівська область, Львівський район, місто Пустомити, провулок Тихий-1, буд. 11, кв. 21 судовий збір у розмірі 12112 (дванадцять тисяч сто дванадцять) грн 00 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці , місцезнаходження: 79000, місто Львів, вулиця Костюшка, 1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лео Смарт Логістикс» , місцезнаходження: 81100, Львівська область, Львівський район, місто Пустомити, провулок Тихий-1, буд. 11, кв. 21 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн 00коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Гулик Андрій Григорович